Справа № 22-2019                       Головуючий у 1 інстанції
Категорія   23                                 Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2007
року
Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого
Курило В.П.

суддів:
Санікової О.С, Шамрило Л.Г.

при секретарі
Степаненко В.Б. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку
апеляційні скарги ОСОБА_1 і
Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма
„Созвєздіє" на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької
області від 12 грудня 2006 року за позовом ОСОБА_2до Товариства з обмеженою відповідальністю
виробничо-комерційна фірма „Созвєздіє", ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,
спричиненої дорожньо-транспортною пригодою,-

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній
скарзі ТОВ виробничо-комерційна фірма „Созвєздіє" та ОСОБА_1 просять
скасувати рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від
12 грудня 2006 року, яким позовні вимогиОСОБА_2. задоволені частково: стягнуто
з ТОВ ВКФ „Созвєздіє" на користьОСОБА_2. у відшкодування матеріальної
шкоди за пошкодження транспортного засобу 2158 грн., витрати з оплати
експертизи 360 грн. 04 коп., судовий збір 51 грн. та 30 грн. витрат на
інфоормаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 2599 грн. 04 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користьОСОБА_2. моральну шкоду в сумі 2500 грн.

В обгрунтування
апеляційної скарги ОСОБА_1
посилається на неповне з'ясування судом обставин, які мають значення для
справи, недоведеність обставин, які мають значення для справи, які суд вважав
встановленими, а також на безпідставність відмови у задоволенні клопотання про
проведення судової автотехнічної експертизи; вважає, що суд однобічно оцінив пояснення
сторін по обставинам ДТП,
не дав належної оцінки його поясненням; не заперечуючи факту порушення ним
п.п.10.9, 10.10 Правил дорожнього руху, вважає, що у даній
дорожньо-транспортній пригоді є вина і позивача, а наслідки що настали
знаходяться у причинному зв'язку з діями позивача.

В обгрунтування
апеляційної скарги ТОВ виробничо-комерційна фірма „Созвєздіє" також
посилається не безпідставність відмови у проведенні судової автотехнічної
експертизи, чим були порушені принцип рівності сторін і право сторін доводити
ті або інші факти; посилається також на порушення ст.1188 ЦК України;
посилаючись на постанову Куйбишевського районного суду м.Донецька про
накладення на ОСОБА_1. адміністративного
штрафу як на доказ його вини, суд не взяв до уваги, що у судовому засіданні ОСОБА_1 зазначав, що у
даній дорожньо-транспортній пригоді є вина і позивача; вважає, що висновок
спецаліста автотоварознавчого дослідження не може бути належним доказом
підтвердження суми матеріальної шкоди.

У судовому
засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_1
підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, скасувати
рішення суду і направити справу до суду першої інстанції на новий судовий
розгляд.

Позивач і його
представник заперечували проти доводів апеляційної скарги, вважаючи рішення
суду законним і обгрунтованним.

Судом першої
інстанції встановлено, що 25 липня 2006 року приблизно о 16.00 годині позивач
рухався на належному йому автомобілі ВАЗ-2105 в м.Красноармійську по вул
Леніна. На перехресті вул. Леніна і вул. Западна заднім ходом на проїжджу
частину перехрестя виїхав автомобіль ЗІЛ 5301ПО, належний ТОВ ВКФ
„Созвєздіє" під керуванням відповідача ОСОБА_1., що підтверджено
матеріалами адміністративної справи.

Згідно протоколу
огляду місця події від 25 липня 2006 року водій автомобіля ЗІЛ ОСОБА_1 вчинив
наїзд на автомобіль ВАЗ 2105 на перехресті вказаних вулиць, подаючи заднім
ходом на перехрестя, чим порушив п.10.9, 10.10 Правил дорожнього руху України,
з приводу чого працівниками ДАЇ був складений протокол про адміністративне
правопорушення щодо ОСОБА_1. за ст. 124 ч.1 КУпАП.

Постановою судді
Куйбишевського районного суду м.Донецька від 11 вересня 2006 року на ОСОБА_1. за ст. 124 КУпАП
накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі
51 грн. З постанови вбачається, що правопорушник ОСОБА_1 у судовому засідання при розгляді адміністративної
справи винним у ДТП, що
сталося себе визнав. Постанова ОСОБА_1. не оскаржена і не скасована.

Судом також
встановлено, що ОСОБА_1, виконуючи свої трудові обов'язки водія у ТОВ ВКФ
„Созвєздіє", порушив Правила дорожнього руху, що потягло настання ДТП,
тому суд дійшов висновку, що матеріальну шкоду, завдану позивачу пошкодженням
транспортного засобу повинно відшкодувати ТОВ ВКФ „Созвєздіє", а моральну
- ОСОБА_1 як то передбачено ч.1 ст. 1172 ЦК України.

Згідно висновку
автотоварознавчої експертизи від 8 серпня 2006 року розмір матеріальної шкоди,
завданої власнику автомобіля ВАЗ-2105 ОСОБА_2. складає 2158 грн.

Суд прийшов
також до висновку, що внаслідок ДТП позивачу спричинена моральна шкода,
оскільки він був позбавлений можливості користуватися транспортним засобом, був
порушений його уклад життя, що склався і йому доводилося докладати додаткових
зусиль для організації свого побуту.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційних скарг вмежах
оскарження рішення суду, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає,
що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до
ст. 1187 ч.2 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі /право власності,
інше речове право, договір підряду, оренди тощо/ володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого
створює підвищену небезпеку.

Згідно ч.1 ст.
1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім
працівником під час виконання ним трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до
ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка
її завдала, за наявності її вини.

Згідно зі ст. 23
ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань
потерпілого, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і
справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди,
яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Як вбачається з
матеріалів справи водій ОСОБА_1 знаходився у трудових відносинах з ТОВ ВКФ
„Созвєздіє" і працював на автомобілі ЗІЛ 5301ПО.

25 липня 2006
року з його участю і участю водія автомобіля ВАЗ-2105ОСОБА_2.на перехресті вул.
Леніна і вул. Западна в м.
Красноармійську сталася дорожньо-транспортна пригода.

На місці
дорожньо-транспортної пригоди в той же день працівниками відділу ДАЇ
м.Красноармійська був складений протокол огляду, схема дорожньо-транспортної
пригоди, а також протокол про адміністративне правопорушення.

З протоколу про
адміністративне правопорушення вбачається, що ДТП сталося за таких обставин: ОСОБА_1, керуючи автомобілем ЗІЛ 5301 і рухаючись заднім ходом на
перехресті вул.Західної з вул. Леніна, не впевнився в безпеці свого маневру,
скоїв дотичне зіткнення з автомобілем ВАЗ 2105 під керуваннямОСОБА_2., який рухався по
вул. Леніна. В результаті ДТП автомобіль ВАЗ 2105 отримав механічні
пошкодження.

Постановою судді
судді Куйбишевського районного суду м.Донецька від 11 вересня 2006 року
зазначені обставини підтверджені і на ОСОБА_1. за ст. 124 КУпАП накладено
адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 51 грн.

Відповідно до
висновку судової автотехнічної експертизи від 3 травня 2007 року, яка була
призначена ухвалою апеляційного суду Донецької області від 20 березня 2007
року, зробленого на підставі дослідження, проведеного по наданим вихідним
даним, в дорожній обстановці, що склалася, водію автомобіля ЗІЛ-3501 ОСОБА_1
заборонялося виїжджати на перехрестя заднім ходом. Проте, якщо водій ОСОБА_1
почав рух на перехрестя заднім ходом, то він повинен був впевнитися, що своїм
маневром не створить небезпеки іншим учасникам руху, тобто діяти у
відповідності з нормативними вимогами п.п.10.10та10.9 Правил дорожнього руху.

В даній дорожній
обстановці водій автомобіля ЗІЛ -3501 ОСОБА_1 мав технічну можливість запобігти
пригоді шляхом виконання нормативних вимог п.п. 10.9 та 10.10 Правил дорожнього
руху України, відповідно до яких забороняється рух транспортних засобів заднім
ходом на автомагістралях, дорогах для автомобілей, залізничних переїздах,
пішоходних переходах, перехрестях, мостах і т.і. Під час руху транспортного засобу
заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки або перешкод іншим учасникам
руху. Для забезпечення безпеки руху він при необхідності зобов'язаний
звернутися за допомогою до інших осіб, для чого будь-яких перешкод технічного
характеру у нього не було.

Дії водія
автомобіля ЗІЛ-5301 ОСОБА_1.,
який виїжджав на перехрестя заднім ходом і не вневнився у безпеці свого
маневру для інших учасників руху, не відповідали нормативним вимогам п.п. 10.9
та 10.10 Правил дорожнього руху України. Зазначені невідповідності в діях водія
ОСОБА_1.створювали необхідні
і достатні умови для настання пригоди і знаходилися з ними у причинному
зв'язку.

Разом з тим у
висновку зазначено, що вирішити питання про наявність (відсутність) технічної
можливості попередити зіткнення у водія автомобіля ВАЗ-2105ОСОБА_2. не
представляється можливим з тих причин, що в матеріалах справи відсутні
відомості про відстань, на якій автомобіль ВАЗ-2105 знаходився від місця
зіткнення в момент виникнення небезпеки для руху, а відомості, які є в матеріалах
справи про те, що метрів за 15 до перетинання вул. Леніна з вул. Західною
ОСОБА_2 побачив, що на перехрестя з правої сторони по ходу його руху заднім
ходом рухається автомобіль ЗІЛ-5301, не вказує на відстань, на якій автомобіль
ВАЗ-2105 знаходився від місця зіткнення в момент виникнення небезпеки для руху.
У зв'язку з цими ж причинами не представилось можливим провести обстеження
відповідності дій водія автомобіля ВАЗ-2105ОСОБА_2. нормативним вимогам п.12.3
Правил дорожнього руху України. Можливості надати такі дані експерту відсутні.

Такі висновки
експертом зроблені з використанням протоколу огляду місця дорожньо-транспортної
пригоди, схеми дорожньо-транспортної пригоди і матеріалів цивільної справи,
тому немає підстав вважати висновок експерта необгрунтованним і не приймати
його в якості доказу вини водія ОСОБА_1. у дорожньо-транспортній пригоді.

За таких
обставин суд першої інстанції зробив правильний висновок про наявність вини
"відповідача ОСОБА_1. у дорожньо-транспортній пригоді, в результаті чого
був пошкоджений автомобіль позивача і у зв'язку з чим йому спричинена
матеріальна шкода, яку повинно відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України
відшкодувати ТОВ ВКФ „Созвєздіє", з яким ОСОБА_1 знаходився у трудових
відносинах.

Висновком
спеціаліста експертного автотоварознавчого дослідження від 8 серпня 2006 року,
яке проводилось СПД ОСОБА_3., який має кваліфікацію судового експерта і стаж
експертної роботи з 1996 року, вартість матеріальної шкоди, спричиненої
володільцу автомобіля ВАЗ-2105 склала 2158 грн.06 коп. Виходячи із даних про
спеціаліста, який проводив автотоварознавче дослідження і мотивування ним
проведеного дослідження, ставити під сумнів його висновки підстав немає.
Клопотання про проведення судової автотоварознавчої експертизи сторонами не
заявлялось.

Відповідно до
ст. 1166 ч.1 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну
фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її
завдала. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості
втраченого майна або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої
речі. Такі ж вимоги при визначенні розміру збитків викладені і в п.9 постанови
Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами цивільних справ
за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року № 6 /з
подальшими змінами та доповненнями/.

Таким чином
апеляційний суд вважає, що розглядаючи справу, суд першої інстанції повно,
всебічно і об'єктивно перевірив доводи і заперечення сторін, встановленим
фактам і доказам дав вірну правову оцінку та дійшов правильного висновку про
те, що відповідач ТОВ ВКФ „Созвєздіє" зобов'язано відшкодувати матеріальну
шкоду, спричинену в результаті дорожньо-транспортної пригоди, оскільки шкода
заподіяна внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; при цьому розмір
матеріальної шкоди судом визначений правильно. Суд дійшов також правильних
висновків про спричинення позивачу моральної шкоди у зв'язку з
дорожньо-транспортною пригодою і пошкодженням у зв'язку з цим його автомобіля,
яку повинен відшкодувати ОСОБА_1 як особа, яка винна у спричиненні такої шкоди.
Висновки суду грунтуються на матеріалах справи та відповідають вимогам закону,
а саме ст.ст. 23, 1167, 1172, 1187,   ЦК України.

Визначаючи
розмір суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд
урахував конкретні обставини справи, характер та ступінь моральних страждань
позивача і правильно визначив таке відшкодування у розмірі   2500 грн.

Доводи апеляційної
скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм
матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи і спростовуються зібраними по справі доказами.

Рішення суду
постановлено з додержанням вимог матеріального та процесуального права і
підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.
ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 314 ч.1 п.1 , 315 ЦПК України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляційні
скарги ОСОБА_1 і
Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма
„Созвєздіє" відхилити.

Рішення
Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12 грудня 2006 року
залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
законної сили ухвалою апеляційного суду.