АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  ВІННИЦЬКОЇ
Справа №
22 - 2773 / 2007р.                                         Оскаржуване
рішення ухвалено під

Категорія
7                                                                      головуванням
Медвецького С. К.

Доповідач Іванюк
М. В.

УХВАЛА

Іменем України

28
листопада 2007р. колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного
суду Вінницької області у складі : головуючого - судді Іванюка М. В,  судців Колодійчука В.М.  і Камзалова В.В,  при секретарі Пустовіт М. Ю,  розглянувши у відкритому судовому засіданні в
залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Гайсинського районного суду від 17.10.2007р. у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої
дитини,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1.
у своєму позові просила суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її
користь аліментів у твердій грошовій сумі - по 300 грн. кожного місяця на
утримання сина ОСОБА_3,  1998 р.
народження,  який є інвалідом дитинства.
Свої вимоги мотивувала тим,  що
відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини в
належному розмірі їй не надає,  хоча
спроможний її надавати,  так як працює в
столярній майстерні,  яка належить його
батькові.

ОСОБА_2
проти позову заперечував,
зазначивши,  що кожного місяця
сплачував позивачці на утримання сина по 100 грн. Крім того,  позивачка щомісячно отримує на дитину
державну соціальну допомогу в сумі 581 грн.80 коп. Він не спроможний сплачувати
аліменти у більшому розмірі,  так як в
даний час ніде не працює і ніякого доходу не має. При цьому він від другого
шлюбу має донькуОСОБА_4,  2005р.
народження. Його дружина не працює,  так
як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного
віку і отримує щомісячну соціальну допомогу в сумі 100 грн. Також разом з ним
проживає батько,  який є пенсіонером і
розмір його пенсії складає лише 423 грн. Таким чином,  щомісячний дохід кожного члена його сім'ї є
нижчим від прожиткового мінімуму.

Рішенням
Гайсинського районного суду від 17 жовтня 2007р. позов було задоволено
частково. З ОСОБА_2 стягнуто на користь позивачки аліменти в розмірі 180 грн.
щомісячно,  до повноліття сина,  але не менше 30 % від прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку. Суд зазначив,
що вказана сума має підлягати індексації відповідно до закону.

ОСОБА_1.
у своїй апеляційній скарзі просить вказане рішення скасувати і ухвалити нове
рішення про задоволення її позовних вимог. Вважає,  що суд першої інстанції при його ухваленні не
врахував наявності у дитини тяжкого захворювання і того,  що вона вимушена самотужки нести витрати на
придбання медикаментів,  оплату
проведення дитині хірургічних операцій,
тощо. Суд не врахував,  що
відповідач спроможний сплачувати аліменти в більшому розмірі,  в сумі по 300 грн. щомісячно,  так як має стабільний заробіток працюючи в
столярній майстерні свого батька,  який є
приватним підприємцем.

В суді
апеляційної інстанції ОСОБА_1. підтримала свою апеляційну скаргу з наведених у
ній підстав.

Перевіривши
законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги,  колегія судців вважає,  що вона задоволенню не підлягає з таких
підстав:

Задовольняючи
частково позов,  суд першої інстанції
виконав вимоги  ст. 182 Сімейного кодексу
України і врахував стан здоров'я і матеріальне становище дитини,  матеріальне становище платника
аліментів,  який,  як встановлено,  не працює,
наявність у платника аліментів ще однієї малолітньої дитини,  дружини,
яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку,  і батька-пенсіонера,  який проживає разом з відповідачем.

Розмір
аліментів визначено відповідно до правил
ст.  ст. 182,  184 Сімейного кодексу України.

Доводи
апеляційної скарги стосовно того,  що
відповідач працює і має стабільний,  хоча
і неврегульований дохід,  колегія суддів
до уваги не приймає,  так як позивачка
цього не довела і вказане твердження є її припущенням.

Посилання
скаржниці на неврахування судом її тверджень щодо необхідності нести додаткові
витрати на лікування дитини колегія суддів до уваги не приймає,  так як розрахунку таких витрат нею надано не
було. При цьому вона вправі звернутися в суд з окремим позовом про стягнення з
відповідача відповідних сум згідно положень
ст. 185 Сімейного кодексу України.

Таким
чином,  доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції про необхідність часткового задоволення позову
не спростовують.

Норми
матеріального і процесуального права судом застосовані правильно.

За таких
обставин підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення не вбачається.

На
підставі наведеного і керуючись  ст.  ст.
303,  304,  305,
307 ч.1 п.1,  308,  313,
314,  315 ЦПК України,  колегія суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Гайсинського районного суду від 17 жовтня 2007р. у даній справі залишити без
змін.

Ухвала набирає
законної сили з дня проголошення.

Ухвала
може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців.