Справа
№ 2-42/07
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

13 лютого
2007 р. Малиновський
районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді
Дрішлюка А.І.,

за участі секретаря
Іскрич В.В., розглянув у відкритому попередньому   судовому засіданні в м. Одесі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку
спадкування за законом, -

встановив:

В Малиновський
районний суд м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовом про визнання права власності
в порядку спадкування за законом. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач
вказував, що він є спадкоємцем після смерті своєї матері - ОСОБА_3, 1/3
квартири АДРЕСА_1.

Представник
відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні визнала позов, про що надала суду
відповідну заяву. Згідно з ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем
позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

Вислухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню.

Як встановлено у
судовому засіданні 20 вересня 1993 року ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 УЖКГ Одеської
міської ради було оформлено свідоцтво на право власності на квартиру АДРЕСА_1,
яке було зареєстровано МБТІ та РОН м. Одеси.

02.09.1997 року
померла ОСОБА_3, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану
Жовтневої районної адміністрації виконкому Одеської міськради народних
депутатів, про що в книзі реєстрації актів про смерть було складена актова
запис № 6873 від 03.09.1997 р.

Згідно зі ст.
1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна
черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності
спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування,
неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Таким чином,
спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 є позивач - ОСОБА_1

Визначаючи обсяг
спадщини, що відкрилася до спадкування та частки, що належали учасникам
приватизації спірної квартири, суд виходе з ч.2 ст. 8 Закону України „Про
приватизацію державного житлового фонду", згідно з якою передача займаних
квартир (будинків) здійснювалася в спільну сумісну або часткову власність за
письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній
квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається
право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири
(будинку).

Згідно з п. 5
Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.95 р. „Про судову
практику у справах за позовами про захист права приватної власності"
частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна,
виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної
власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності
доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності у
надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Таким
чином, за свідоцтвом про право власності на житло від 20.09.1993 року ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_2 належало по 1/3 частини квартири

Відповідно після смерті ОСОБА_3,
відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_1.

Оскільки
спадкодавцю на праві приватної власності належало вищевказане майно, то
відповідно після його смерті воно увійшло в спадкову масу. Згідно зі ст. 1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 ЦК
України, він не заявив про відмову від неї. Позивач такої заяви не робив.
Таким чином, позивач прийняв спадщину та фактично володіє майном. Підставою
виникнення права приватної власності згідно з ч. 2 ст. 12 Закону України „Про
власність", є зокрема успадкування майна. Незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 16
ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів
можуть бути, зокрема визнання права. Таким чином, суд вважає, що зібрані по
справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи, дозволяють
задовольнити позов ОСОБА_1.

Згідно зі ст.
217 ЦК України
суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів
для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Керуючись ст.
ст.16, 1218, 1223, 1258, 1261, 1268-1270 ЦК
України, ст. 82 ЗК України, ст.ст. 12,15 Закону України „Про
власність", пунктом 3 Постанови Верховної Ради Української РСР „Про
введення в дію Закону Української РСР "Про власність", ст.ст. 10, 11,
60, 130, 208, 209, 212, 213-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі.

Визнати за
ОСОБА_1 право власності на 1/3 квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
законом.

Встановити
порядок виконання рішення, визначивши, що це рішення є підставою для реєстрації
права власності на 2/3 квартири АДРЕСА_1, які складаються з 1/3 частини в
порядку спадкування та перереєстрації 1/3 квартири за свідоцтвом про право
власності на житло № 22293 від 20.09.1993 р. за ОСОБА_1; а за ОСОБА_2 в порядку перереєстрації - 1/3 частини
квартири АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду
Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк зі дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК
України.