справа №2-675/2007
РІШЕННЯ

іменем   України

12 липня
2007 року                                                                                           м.  Городня

Городнянський
районний суд Чернігівської області у складі:

·
головуючого - судді Криворученко Д.П.,

·
при секретарі Дударенко Ю.П.,

за
участю представника відповідача Піцуренко І.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.  Городня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
відділу освіти Городянської районної державної адміністрації,  третьої особи на боці відповідача без
самостійних вимог щодо предмета спору Головного управління Державного
казначейства України в Чернігівській області про зобов'язання виплатити
заборгованість по заробітній платі,
компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням
термінів її виплати та заборгованість щодо безоплатного користування житлом з
опаленням та освітленням,  -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом до відділу освіти Городянської районної державної
адміністрації третьої особи на боці відповідача без самостійних вимог щодо
предмета спору Головного управління Державного казначейства України в
Чернігівській області про зобов'язання виплатити заборгованість по заробітній
платі у вигляді невиплаченої надбавки за вислугу років та матеріальної допомоги
на оздоровлення,  компенсацію втрати
частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати та
заборгованість щодо безоплатного користування житлом з опаленням та освітленням
за період 2000,  2001,  2003 pp.,  1-е півріччя 2004 року.

З позову
виходить,  що позивач працює на посаді
вчителя Дроздовицької ЗОШ І-ІІІ  ст.  і відповідно до  ст. 57 ЗУ „Про освіту" їй не
нараховували та не виплачувати надбавку за вислугу років як педагогу та не
надавали щорічну матеріальну допомогу на оздоровлення. Відповідно до Постанови
Кабінету Міністрів України №1427 від 20.12.1997 року у разі затримки термінів
виплати заробітної плати,  передбачена
компенсація,  яка виплачується одночасно
з поверненням заборгованості. Крім того,
згідно з абзацом 1 ч. 4  ст. 57 ЗУ
„Про освіту" вона як вчитель,  який
проживає у сільській місцевості,  має
право на безоплатне користування житлом з опаленням та освітленням,  але відділом освіти заборгованість по
названим витратам за період 2000,
2001,  2003,  1-е півріччя 2004 року не сплачується.

У судове
засідання позивач не з'явилася,  згідно
заяви від 10.07.2007 року просить справу розглянути без її участі і
задовольнити позовні вимоги,  /а.с. 28/

Представник
відповідача по справі у судовому засіданні заявлений позов визнала частково у
частині сплати 1/5 частки заборгованості по зарплаті та комунальним
послугам.  Пояснила,  що у зв'язку з не фінансуванням з бюджету
виплат передбачених  ст. 57 Закону
України „Про освіту",  відсутністю
відповідних бюджетних асигнувань протягом 1997-2000 років працівникам районного
відділу освіти не проводилось нарахування надбавок за вислугу років та
матеріальної допомоги на оздоровлення. Ці виплати не були нараховані,  не вівся їх облік,  вони не відносились до кредиторської заборгованості.
Згідно Закону України „Про реструктуризацію заборгованості з виплат,  передбачених статтею 57 Закону України
"Про освіту" педагогічним,
науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних
закладів" від 09.09.2004 року №1994-IV
врегульовано правовідносини з цього питання. Крім того,  спільним листом Міністерства освіти і науки
України,  Мінфіну України за погодженням
з Мінпраці та соціальної політики України,
Державним казначейством України від 30.11.2005 року №1/9-681 роз'яснено,  що виплата згідно Закону України „Про
реструктуризацію заборгованості з виплат,
передбачених статтею 57 Закону України "Про освіту"
педагогічним,  науково-педагогічним та
іншим категоріям працівників навчальних закладів" від 09.09.2004 року

2

№1994-IV є разовою виплатою державного бюджету,  яка здійснюватиметься протягом п'яти років.

Представник
третьої особи на боці відповідача у судове засідання не з'явився,  причини не явки не повідомив,  і відповідно до приписів ч.2  ст. 169 ЦПК України,  неявка представника в судове засідання без
поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для
розгляду справи.

Суд,  заслухавши пояснення представника
відповідача,  перевіривши матеріали
справи та дослідивши надані сторонами докази,
встановив наступні обставини і визначені відповідно до них
правовідносини.

З дослідженої
у судовому засіданні трудової книжки позивача встановлено,  що вона дійсно працює на посаді вчителя
Дроздовицької ЗОШ. /а.с. 18/

Відповідно
до довідки №93 від 04.05.2007 року відділу освіти Городнянської районної
державної адміністрації встановлено,  що
нарахована позивачу заборгованість по надбавці за вислугу років та матеріальній
допомозі на оздоровлення складає 792, 01 без утримання податків і зборів за
період з 01.01.1998 р. по 31.08.2002 р. /а.с. 13/

З
довідки відділу освіти Городнянської районної державної адміністрації без
номеру та дати встановлено,  що позивачу
компенсація втрати частини заробітної плати за період з 01.01.1998 року по
29.02.2000 року становить 215, 49 грн. /а.с. ЗО/

Як встановлено з дослідженої довідки №496 від 11.04.2007 року виконавчого
комітету Смичинської сільської Ради Городнянського району,  позивачка проживала у селі Смичин,  Городнянського району,  /а.с. 7/

Відповідно
до довідки №185 від 13.06.2007 року відділу освіти Городнянської районної
державної адміністрації про нарахування заборгованості за безоплатне
користування житлом з опаленням та освітленням встановлено,  що сума заборгованості за період 2000,  2001,
2003 pp.,  1-е півріччя 2004 р. складає 635, 23 грн. /а.с. 9/

Статтею
55 Конституції України зазначено,  що кожному
гарантується право на оскарження в суді рішень,
дій чи бездіяльності органів державної влади,  органів місцевого самоврядування,  посадових і службових осіб. Стаття 22
Конституції України наголошує,  що при
прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Стаття 43 Конституції України
проголошує,  що кожен має право на
належні,  безпечні і здорові умови
праці,  на заробітну плату,  не нижчу від визначеної законом.  Право на своєчасне одержання винагороди за
працю захищається законом.

В статті
57 Закону України „Про освіту",
якою визначені гарантії держави педагогічним,  науково-педагогічним працівникам та іншим
категоріям працівників навчальних закладів,
визначено,  що держава забезпечує
вказаній категорії працівників виплату надбавок за вислугу років щомісячно у
відсотках до посадового окладу (ставки заробітної плати) залежно від стажу
педагогічної роботи,  виплату допомоги на
оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу (ставки заробітної плати )
при наданні щорічної відпустки. Відповідно до
ст. 94 КЗПП України,  заробітна
плата - це винагорода,  обчислена,  як правило,
у грошовому виразі,  яку власник
або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України „Про оплату праці",  додаткова заробітна плата,  це- винагорода за працю понад установлені
норми,  за трудові успіхи та
винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати,  надбавки,  гарантійні і компенсаційні виплати,  передбачені чинним законодавством;
премії,  пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій.

За таких
підстав,  суд прийшов до висновку,  що в період з 01.01.1998 р. по 31.08.2002 р.
позивачці неправомірно не виплачувалась надбавка за вислугу років та допомога
на оздоровлення.

Згідно
положень  ст.  34 Закону України „Про оплату праці"
компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням
строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі
товари і тарифів на послуги у порядку,
встановленому чинним законодавством.
Цей порядок врегульовано законодавством,
зокрема Законом України „Про компенсацію громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року
N 2050-ИІ,  Постановою КМУ від 20 грудня
1997 p.
N 1427 „Про затвердження Положення про порядок компенсації
працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її
виплати",  Постановою КМУ від 21
лютого 2001 p.
N 159 „Про затвердження Порядку проведення компенсації
громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх
виплати".

Норми користування житлово-комунальними
послугами громадянами,  які мають пільги
щодо їх оплати,  встановлені Постановою
КМУ №879 від 01.08.1996 року.

З
урахуванням положень Постанови КМУ №879 від 01.08.1996 року „Про встановлення
норм користування житлово-комунальними послугами громадянами,  які мають пільги щодо їх оплати" та
наданих позивачкою доказів в обґрунтування своїх позовних вимог,  суд прийшов до висновку,  що позивачу відділом освіти неправомірно не
виплачувалась заборгованість по безоплатному користуванню житлом з опаленням і
освітленням за період 2000,  2001,  2003 pp.,  1-е півріччя 2004 р.

Суд не
приймає до уваги твердження представника відповідача що,  позивачу не було нараховано заборгованість за
безоплатне користування житлом з опаленням і освітленням,  оскільки було відсутнє фінансування з
бюджету,  оскільки зазначена
заборгованість та її сплата передбачена Законами України „Про державний
бюджет" на відповідний рік.

Крім того,  відповідно до пункту 12
Наказу Міністерства освіти і науки України №679 від 28.11.2005 року,  особа яка має право на виплати,  подає до закладу чи установи,  де працює або працювала,  заяву,
документи,  що підтверджують
оплату відповідних комунальних послуг у вищевказаний період (крім документів,  які підтверджують придбання твердих видів
палива),  а також довідки про призначення
(не призначення) субсидій,  і їй нараховується
і сплачується заборгованість.

Враховуючи
вищевикладене,  суд приходить до
висновку,  що позовні вимоги підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Відповідно
до  ст. 88 ЦПК України з відповідача слід
стягнути судові витрати по справі.

Керуючись  ст.
ст.  22,  43,
55,  58 Конституції України,   ст.
57 Закону України „Про освіту",
ст. 2,   ст.  34 Закону України „Про оплату
праці",   ст.  233 КЗПП України,  Законом України „Про компенсацію громадянам
втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" від 19
жовтня 2000 року N 2050-ІН,  Постановою
КМУ від 20 грудня 1997 p.
N 1427 „Про затвердження Положення про порядок компенсації
працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її
виплати",  Постановою КМУ від 21
лютого 2001 p.
N 159 „Про затвердження Порядку проведення компенсації
громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх
виплати",  Постановою КМУ №879 від
01.08.1996 року „Про встановлення норм користування житлово-комунальними
послугами громадянами,  які мають пільги
щодо їх оплати" й у відповідності до
ст.  ст.  10,
11,  88,  209,
212,  214-215,  218 ЦПК України,  суд,  -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву
ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Стягнути
з відділу освіти Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської
області на користь ОСОБА_1 792, 01 грн. заборгованості по заробітній платі -
надбавки за стаж роботи за період 01.01.1998 р. по 31.08.2002 р. і матеріальної
допомоги на оздоровлення,  без врахування
податків та обов'язкових платежів,  що
підлягають утриманню.

Стягнути
з відділу освіти Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської
області на користь ОСОБА_1 215, 49 грн. компенсації втрати частини заробітної
плати у зв'язку з порушенням строків її виплати за період з 01.01.1998 року по
29.02.2000 року.

Стягнути
з відділу освіти Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської
області на користь ОСОБА_1 635, 23 грн. заборгованості за безоплатне
користування житлом з опаленням та освітленням за період 2000,  2001,
2003 pp.,  1-е півріччя 2004 р.

Стягнути
з відділу освіти Городнянської районної державної адміністрації 51 грн.
державного мита (судового збору) на користь держави та 30 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи на користь
державного бюджету Городнянського району Чернігівської області.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги,  або в порядку
ч.4  ст.
295 ЦПК України.0