Справа
№2-233/07г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2007 р.                                                   Краснодонський          міськрайонний          суд

Луганської області в складі: головуючого - судді Дюбіна
В.В.,  при секретарі - Поповой Г.В.,  розглянув у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі
представника за довіреністю - ОСОБА_2 до Центрального військового клінічного
санаторій «Хмільник» про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

06.09.2006р. позивач - ОСОБА_1 в особі представника за
довіреністю - ОСОБА_2 звернувся з позовом до Центрального військового
клінічного санаторія «Хмільник» про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав,  що разом з дружиною ОСОБА_3 вони 06.11.2005
року прибули на лікування в Центральний військовий клінічний санаторій
«Хмільник». 07.11.2005 року позивач оплатив вартість путівки в розмірі 5040
грн. (2520, 00 грн. за себе й 2520, 00 грн. за дружину),  з розміщенням в першому корпусі санаторія,  палаті №220 «люкс». 08.11.2005 року з палати
позивача зникли його особисті речі -портативний комп'ютер (ноутбук) Acer Aspire,  цифровий плеєр Samsung,  грошові кошти в
розмірі 4500, 00 грн,  350 доларів США. На підтвердження зазначеного факту позивачем негайно було
повідомлено адміністрацію санаторія. За фактом крадіжки Хмельницьким МРВ УМВС
України в Вінницькій області була порушена кримінальна справ,  але винні особи у вчиненні зазначеного
злочину не знайдені до цього часу,
слідство зупинене. Позивачу було повернено гроші,  сплачені за путівки за вирахуванням вартості
находження в санаторії протягом одного дня - 560 грн. за двох. Позивач
вказав,  що вказаний інцидент завдав йому
й дружині психологічну травму,  викликав
душевні страждання,  оздоровча відпустка
була зіпсована,  грошей та настрою для
продовження відпочинку не залишилось. Просив стягнути з відповідача понесені
матеріальні збитки,  пов'язані з
викраденням портативного комп'ютера в сумі 9023,  10 грн.(з урахуванням амортизації),  суму в рахунок відшкодування моральної шкоди
в розмірі 5000 грн.,  судові витрати
покласти на відповідача.

В судовому засіданні
представник позивача за довіреністю ОСОБА_2 надав пояснення,

аналогічні викладеним в
позовній заяві,  просив вимоги позову
задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не
з'явився,  надали суду письмову заяву з
проханням розглянути справу за їх відсутністю в зв'язку з великою
відстанню,  просили в задоволенні позову
відмовити за незаконністю й необґрунтованістю заявлених вимог з підстав,  викладених в письмових запереченнях.

Суд,  вислухавши
пояснення представника позивача,
дослідивши докази,  які є в
матеріалах справи,    вважає за необхідне
задовольнити заявлений позов частково.

Судом встановлено,
що відповідно до  ст.  15 ЦПК України розгляд даної справи належить
до компетенції суду.

Згідно з довідкою,
виданою підприємством «Система-Плюс» від 15.05.2006 року №28,  ОСОБА_1
придбав 01.10.2005 року в ТОВ «Система-Плюс» ноутбук Acer Aspire 1694 WLMi вартістю 9498
грн (а.с.  15).

Згідно з довідкою за №1368,  №1369 від 27.12.2005р.,  наданою військовим клінічним санаторієм
«Хмільник»,  ОСОБА_1 та ОСОБА_3
знаходилися на лікуванні в Центральному військовому клінічному санаторії
«Хмільник» з 07.11.2005р. по 08.11.2005 року по путівці №16677 й дійсно
сплатили вартість палати з усіма зручностями вартість путівки в розмірі 5040
грн. (2520, 00 грн. за себе й 2520, 00 грн. за дружину) (а.с. 7, 8).

Хмельницьким МРВ УМВС України в Вінницькій області
16.11.2005 року порушена кримінальна справа за ознаками складу злочину,  передбаченого
ст.  185ч.3 КК України - за фактом
крадіжки речей у відпочиваючого в Військовому клінічному санаторії «Хмільник»
ОСОБА_1,  що

2

мала місце 08.11.2005 року (а.с.
13). Попереднє слідство   в   кримінальній   справі
29.12.2005 року по цей час зупинене на підставі  ст. 206п.3 КПК за відсутністю осіб,  які скоїли цей злочин (а.с. 14).

З довідки від 23.10.2006 року,  виданої СВ Хмільницького МРВ УМВС України у
Вінницькій області,  вбачається,  що в гр.ОСОБА_1 було викрадено наступні речі:
1) Ноутбук
Acer Aspire 1694 WLMi вартістю 9498
грн.,  2) гроші в.сумі 4500 грн.,  3) цифровий плеєр (програвач) вартістю 1100
грн.,  4)151 долар США,  5) п'ять гривень (а.с. 34).

Відповідно до положень Цивільного кодексу України ( далі
- ЦК
України),
зберігання у санаторії відноситься до спеціальних видів зберігання,  так,
"готель відповідає за схоронність речей,  внесених у готель особою,  що проживає в ньому. Річ вважається внесеною
в готель,  якщо вона передана працівникам
готелю або знаходиться у відведеному для особи приміщенні" (ч.1  ст. 975 ЦК України). Положення цієї статті застосовуються до збереження речей фізичних
осіб у гуртожитках,  мотелях,  будинках відпочинку,  пансіонатах,
санаторіях і інших організаціях,
у приміщеннях яких особа тимчасово проживає" (ч.4  ст. 975 ЦК України). Готель,  й інші організації,  про які йде мова в зазначеній статті,  відповідають за втрату,  нестачу,
чи ушкодження речей,  що були
внесені постояльцями «без особливої на те угоди». Наведена норма дозволяє
зробити висновок,  що якщо готель (інша
організація,  на яку поширюються правила
про зберігання в готелі) включає в договір або "Правила внутрішнього
розпорядку для відпочиваючих» умову про звільнення її від відповідальності,  то ця умова є недійсною. Так,  у  ст. .6
Конвенції про відповідальність власників готелів за майно постояльців,  прийнятої Радою Європи 12.12.1962 року,  «недійсними є оголошення,  а також будь-які включення в договір умови
про повне чи часткове звільнення за збитки,
заподіяні постояльцю».

Посилання відповідача на положення ч.2  ст. 975 ЦК України,  згідно з якими «санаторій
відповідає за втрату грошей та інших цінностей лише за умови,  що вони були окремо передані санаторію на
зберігання»,  а гроші та портативний
комп'ютер позивач не передав на зберігання в камеру схову санаторія,  а також посилання на "Правила
внутрішнього розпорядку для відпочиваючих у ЦВКС "Хмільник",  згідно з якими адміністрація санаторія за
пропажу грошей та цінних речей у палатах санаторій відповідальності не
несе,  є необгрунтованими з тих
підстав,  що відповідачем допущене вільне
трактування зазначеної статті. Законодавцем визначено,  що «готель відповідає за втрату грошей,  інших цінностей (цінних паперів,  коштовностей) лише за умови,  що вони були окремо передані готелю на
зберігання»,  тобто чітко визначено
випадки відповідальності готеля,  а саме
- за втрату грошей,  інших цінностей
(цінних паперів,  коштовностей).

Згідно з  ст. П ЦК
України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є завдання
моральної шкоди іншій особі. Відшкодування моральної шкоди є способом захисту
цивільних прав та інтересів. Особа має право на відшкодування моральної
шкоди,  завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях,  яких фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна ( ст. 23 ЦК України).

Відповідно до положень
ст. 15 Цивільного кодексу України,
кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його
порушення,  невизнання або оспорювання.

Згідно з положеннями
ст. 386 ЦК
України власник,
права якого порушені,  має право
на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до положень
ст. 1167 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України),
загальними підставами відповідності за завдану моральну шкоду є
спричинення моральної шкоди,  завданої
фізичній особі неправомірними діями особи,
яка її завдала,  за наявності її
вини.

При встановленні наявності моральної шкоди суд виходив з
правил,  встановлених положеннями
Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року „Про судову
практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди".

Вина відповідача в спричиненні неправомірних дій щодо
позивача підтверджується фактичними обставинами справи. Винні дії відповідача
знаходяться в причинно-наслідковому зв'язку з моральною шкодою,  що була спричинена позивачу.

Суд вважає,  що
моральна шкода в даному випадку - це втрати немайнового характеру,  які позивач зазнав внаслідок негативних
наслідків,  заподіяних йому незаконними
діями відповідача,  які знайшли свій    вираз у моральних переживаннях у зв'язку з
втратою майна,  тривалою

з

відмовою відповідача погасити добровільно спричинену
шкоду,  у нервовому струсі,  негативних явищах,  які зазнав позивач в період відпочинку за
оздоровчою путівкою в зв'язку з крадіжкою,
окрім того,  він був змушений
терпіти незручності,  залишившись без
портативного комп'ютера.

Суд,
всебічно,  повно,  об'єктивно дослідивши обставини справи,  враховуючи характер,  ступінь,
тривалість моральних страждань позивача,
вважає за можливе позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди
задовольнити частково,  стягнувши з
відповідача на користь позивача 2000 грн. Судові витрати в порядку положень  ст.  88
ЦПК України - покласти на відповідача.

Всебічно,
повно,  об'єктивно дослідивши
обставини справи,  суд дійшов висновку
про необхідність задовольнити позовні вимоги частково.

Керуючись  ст.  ст. 267, 1166, 1167 Цивільного кодексу
України,  Постанова Пленуму Верховного
Суду України №4 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової) шкоди"  ст.
ст. 5, 10, 11, 15, 60, 79, 81, 88,
212-215 Цивільного процесуального кодексу України,  суд,  -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 в особі представника за довіреністю -
ОСОБА_2 до Центрального військового клінічного санаторія «Хмільник» про
стягнення матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Центрального військового клінічного санаторія
«Хмільник» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 9023 (дев'ять тисяч
двадцять три) гривні 10 копійок та моральну шкоду в розмірі 2000 (дві тисячі)
гривень. В задоволенні позову в іншій частині - відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з Центрального військового клінічного санаторія
«Хмільник» на користь ОСОБА_1 державне мито - в розмірі 340, 23 гривень,  витрати з інформаційно-технічного
забезпечення розгляду справи в розмірі 30 гривень.

На рішення може бути подана заява про апеляційне
оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду
Луганської області через Краснодонський міськрайонний суд. Апеляційна скарга
подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього
подання заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення
рішення до Апеляційного суду Луганської області через Краснодонський
міськрайонний суд.