АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5
листопада 2007 року                                                                                         м.
Донецьк

Колегія суддів
Апеляційного суду Донецької області в складі:

Краснощокової
Н.С., Шевченко В.Ю., Осипчук О.В.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду м. Києва від 28 вересня
2006р.,

встановила:

У квітні
2004р. ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Зазначала,
що 19 грудня 2001р. відповідач, керуючи автомобілем „Опель -Омега"
державний номер НОМЕР_1,
скоїв наїзд на неповнолітню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1р. народження. Вироком
Печерського районного суду м. Києва від 25 грудня 2002р. ОСОБА_3 визнаний винним
у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, йому призначено
покарання та вирішено цивільний позов. Ухвалою апеляційного суду від 13 березня
2003р. вирок в частині вирішення цивільного позову щодо стягнення матеріальної
шкоди було скасовано на новий розгляд. Згодом позов був залишений без розгляду
і матеріальна шкода не відшкодована. Просила стягнути з відповідача у
відшкодування матеріальної шкоди витрати, понесені на лікування, медичні
обстеження, транспортування потерпілої в лікувальні заклади, на додаткове
харчування, на санаторно - курортне лікування, на придбання спеціалізованої
літератури для відновлення функцій мозку, на

Справа №
33-ц - 2368 кс/ 2007р.                                                      Категорія
ЦП 37

Головуючий у
першій інстанції Гримич М. К.

Доповідач
Краснощокова Н.С.

2

придбане
спеціальне взуття та одяг із натуральної сировини, на проведення судово -
медичної експертизи, вартість пошкоджених в ДТП речей, всього 42 336 грн. 87 коп.

У
додатковому позові ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили стягнути з відповідача у
відшкодування матеріальної шкоди на користь ОСОБА_1 по 250 грн. щомісячно та у
відшкодування моральної шкоди по 10 000 грн. кожній.

Рішенням
Печерського районного суду м. Києва від 20 квітня 2005р. позов задоволено
частково. Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 4052 грн. у відшкодування
витрат на харчування, 196, 77 грн. у відшкодування витрат на харчування в
реанімаційному відділенні, у задоволенні вимог про відшкодування моральної
шкоди відмовлено. Стягнено з ОСОБА_3 на користь держави державне мито в сумі 51
грн. Відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою
Апеляційного суду м. Києва від 28 вересня 2005р. апеляційна скарга ОСОБА_1,
ОСОБА_2 задоволена частково, рішення Печерського районного суду м. Києва від 20
квітня 2005р. в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
відшкодування моральної шкоди скасовано та провадження у цій частині позову
закрито.

Рішенням
Апеляційного суду м. Києва від 28 вересня 2005р. апеляційна скарга ОСОБА_1,
ОСОБА_2 задоволена частково, рішення Печерського районного суду м. Києва від 20
квітня 2005р. в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 про відшкодування
витрат на придбання медикаментів, стягнення вартості пошкодженого одягу,
придбання допоміжної літератури, придбання одягу з натуральних матеріалів,
витрат на додаткове харчування та придбання медикаментів на реабілітаційне
лікування скасовано. Ці позовні вимоги задоволені та стягнено з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 витрати на придбання медикаментів в період з 19 грудня 2001р. по 23
січня 2002р. в сумі 11183грн., у відшкодування вартості пошкодженого одягу 513
грн., у відшкодування витрат на придбання допоміжної літератури та засобів 381
грн. 92 коп., у відшкодування витрат на придбання одягу із натуральних
матеріалів 3600 грн., у відшкодування витрат на додаткове харчування за 2003
-2004 роки 8206, 76 грн., на реабілітаційне лікування в сумі 8057, 92 грн.,
всього 31943 грн. 16 коп. В решті рішення залишено без зміни.

У
касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду та
залишити без зміни рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення
апеляційним судом вимог матеріального і процесуального права.

Згідно
із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно
до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або
(та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це
вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судове рішення ухвалене з
додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги його
висновків не спростовують.

2

Відсутні
й передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування
судового рішення.

Ураховуючи
наведене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в задоволенні касаційної
скарги.

Керуючись
статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів Апеляційного суду Донецької
області

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_3 відхилити.

Рішення
Апеляційного суду м. Києва від 28 вересня 2005р. залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.