Справа №2-1001/2007p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

13 липня
2007 р.                                                                                   м.
Димитров

Димитровський
міський суд Донецької області у складі:

головуючого -
судді Халаджи О.В.

при секретарі
Рибкіній Г.В.

з участю
позивача ОСОБА_1

третьої особи
ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.  Димитров справу за
позовом ОСОБА_1 до Димитровської міської Ради про визнання права власності на
жилий

будинок,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
в судовому засіданні,  в обґрунтування
позову пояснив,  ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її
чоловік ОСОБА_3,  який постійно мешкав на
день смерті АДРЕСА_1.

Після
смерті чоловіка відкрилася спадщина,  що
складається із частини жилого будинку з належними до нього господарськими
будівлями та спорудами АДРЕСА_1. Зазначену спадщину позивачка прийняла у
встановленому законом порядку. Також разом з позивачкою спадкоємцем першої
черги є їх з померлим син,  ОСОБА_2,  який не претендує на спадщіну після батька.

Право
власності у ОСОБА_3 виникло на підставі договору купівлі -продажу будинку,  посвідченого нотаріусом Димитровської
нотаріальної контори 23.04.1992 року,
реєстровий номер 1119. Цей договір було зареєстровано в Димитровському
БТІ 31.07.1992 року.

Не
зважаючи на факт прийняття спадщини,
позивачка не має можливості оформити право власності на вказане спадкове
майно,  оскільки у виданому витязі з
реєстру прав власності на нерухоме майно від 16.05. 2007 року квартира АДРЕСА_1
вказується як одна ціла частка,  тоді як
у договорі купівлі-продажу,
посвідченного у 1992 році вказано як 1/2 частина будинку,  оскільки будинок № 29 є одноповерховим і
містить чотири квартири. Тому позивачка і вимушена звернутися до суду з заявою
про визнання за нею права власності.

Тому
просить визнати за нею право власності на жилий будинок і господарські будівлі
і споруди за адресою: АДРЕСА_1.

Представник
відповідача до судового засідання не з, явився,
про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.  Надав суду заяву про слухання справи за його
відсутністю.

Суд
вважає,  що у матеріалах справи є
достатньо доказів,  що дають можливість
вирішити справи без заслуховування особистих пояснень представника відповідача.

Третья особа позов
визнала та вважає що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Судом
встановлено,  що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
чоловік позивачки ОСОБА_3,  який постійно
мешкав на день смерті АДРЕСА_1 (а.с.
15).

Після
його смерті відкрилася спадщина,  що
складається із 1/4 частини жилого будинку з належними до нього господарськими
будівлями та спорудами АДРЕСА_1. В цілому будинок за адресою: АДРЕСА_1
складається з чотирьох квартир,  кожна з
которих є 1/4 частиною усього будинку,
тобто будинок має 4 квартири,  що
підтверджується технічним паспортом на жилий будинок по АДРЕСА_1 де вказано,  що власником 1/2 частини будинку є ОСОБА_3
,  1/4 ОСОБА_4 ,  1/4 ОСОБА_5,  1/2 ККП-3 Красноармійського УЖКХ (а.с.  5-7),
а також підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме
майно,  де у описі об'єкта,  у назві будівель та

споруд вказано,  що у власності
ОСОБА_3  знаходяться наступні будівлі:
1/4 жилого будинку,  1/2 літньої
кухні,  2 сараї та 1/4 сараю,  уборна,
1/2 погріб,  забор №2,  та замощення,
що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.  8).

Зазначену
спадщину прийняла ОСОБА_1,  яка подала у
встановленому законом порядку заяву про прийняття спадщини,  що підтверджується довідкою з нотаріальної
контори (а.с.  13). ОСОБА_2,  як спадкоємець першої черги відмовився від
прийняття спадщини після померлого батька ОСОБА_3 ,  що підтверджується особистим поясненням
третьої особи.

ОСОБА_1
доводиться дружиною померлому ОСОБА_3 ,
що підтверджується свідоцтвом про .одруження (а.с.  19).

Відповідно
до статті 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Право
власності у ОСОБА_3 виникло на підставі договору купівлі -продажу будинку,  посвідченого нотаріусом Димитровської
нотаріальної контори 23.04.1992 року,
реєстровий номер 1119. Цей договір було зареєстровано в Димитровському
БТІ 31.07.1992 року,  про що свідчить
витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно № 14563333 від 16.05.2007
року. (а.с.  14)

В силу
вищевикладеного,  суд вважає,  що вимоги позивача підлягають задоволенню в
повному обсязі,  та за нею необхідно
визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 33, 5 кв.м. ,  у
тому числі житловою - 16, 9 кв.м. ,  що
складає 1/4 частину
жилого будинку літ. А-1,  1/4,  1/2 пг погріб,  Ж-1 сарай,
1/2 3-1 літня кухня,  1-1
сарай,  1/4 К-1 сарай,  У-1 уборна,
№2 забор,  №3 калітка,  III замощення.

На
підставі  ст.  ст.
392,  1268 Цивільного кодексу
України,  та керуючисть  ст.
ст. 10,  11,  57, 209, 213, 214, 215 ЦПК України,  суд

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1 до Димитровської міської Ради про визнання права власності задовольнити
повністю.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1,  загальною площею 33, 5 кв.м. ,  у тому числі житловою - 16, 9 кв.м. ,  що складає 1/4 частину жилого будинку літ.
А-1, 1/4,  1/4 пг погріб,  Ж-1 сарай,
1/2 3-1 літня кухня,  1-1
сарай,  1/4 К-1 сарай,  У-1 уборна,
№2 забор,  №3 калітка,  III замощення.

Рішення може
бути оскаржено до Апеляційного суду.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення до Апеляційного суду Донецької області через
Димитровський міський суд.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через
Димитровський міський суд протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.