Справа № 22-ц-1914-Ф/07
Головуючий суду
першої інстанції   Цурцев В.М.
Суддя-доповідач
суду апеляційної інстанції            Соболюк
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

19  грудня
2007  року  колегія
суддів  судової  палати
у  цивільних  справах Апеляційного суду АР Крим у м.
Феодосії в складі:

головуючого -
судді   Ломанової Л.О.,

суддів  Соболюка М.М.,
Притуленко О.В.

при секретарі  Петриченко
О.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Феодосії цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 -ОСОБА_3 на
рішення Керченського міського суду АР Крим від 7 вересня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

У
листопаді 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2про стягнення
шкоди - матеріальної в розмірі 6 370 грн. та моральної в розмірі 203300 грн., а
також витрат на проведення судово-медичної експертизи -2239 грн. Позовні вимоги
мотивовані тим, що позивачу ОСОБА_2. були завдані тілесні ушкодження середньої
тяжкості, внаслідок яких він був вимушений нести матеріальні витрати, а також
втратив роботу, чим був порушений звичний уклад життя та завдані моральні
страждання. Розмір матеріальної шкоди, ' яку просить стягнути позивач,
складається з вартості санаторного лікування - 4 440 грн. і витрат на
медикаменти - 1 930 грн.

Рішенням
Керченського міського суду АР Крим від 7 вересня 2007 року позов ОСОБА_1.
задоволений частково - з відповідача стягнуто 4440 грн. матеріальної шкоди та
203 300 грн. - моральної, а також 2 239 грн. витрат на проведення
судово-медичної експертизи. В решті позову - відмовлено.

В
апеляційній скарзі представник ОСОБА_2просить
рішення суду скасувати та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову.

Вимоги
апеляційної скарги мотивовані невідповідністю висновків суду обставинам справи,
зокрема у ній йдеться про те, що матеріальна шкода стягнена безпідставно,
оскільки санаторно-курортне лікування позивач не проходив, а відтак вартість
такого лікування - 4440 грн. не може бути стягнена з відповідача. Щодо розміру
моральної шкоди, стягненої з відповідача, апеляційна скарга містить доводи щодо
необгрунтованого взяття судом до уваги висновку спеціаліста, який містить
посилання на обставини, які судом не досліджувалися та суперечать один одному
та матеріалам справи, а крім того, зазначений висновок не може вважатися
експертним.

Заслухавши
суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги,
вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, колегія   суддів
дійшла   висновку,   що
апеляційна   скарга   підлягає
частковому

задоволенню з
таких підстав.

Згідно
вимог частини 1 статті 303 Цивільного процесуального кодексу України під час
розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Частиною 3 наведеної статті
встановлено, що апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо
під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права,
яке є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Вирішуючи
питання щодо позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди у вигляді вартості
медикаментів на суму 1930 грн., суд першої інстанції виходив з того, що ці
вимоги підлягають відхиленню, проте такий висновок було зроблено без урахування
вимог процесуального права.

Враховуючи,
що зазначена вимога була предметом цивільного позову при розгляді кримінальної
справи Керченським міським судом АР Крим, який був відхилений вироком від 4
квітня 2007 року (а.с. 144 кримінальної справи №1-195/07), залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду АР Крим від 22 травня 2007 року (а.с. 154
кримінальної справи №1-195/07), то оскаржуване рішення в цій частині підлягає
скасуванню із закриттям провадження на підставі пункту 2 частини 1 статті 205
Цивільного процесуального кодексу України.

Колегія
суддів також не може погодитись з висновком суду про необхідність задоволення
позовної вимоги про стягнення вартості санаторного лікування - в розмірі 4 440
грн., оскільки матеріали справи не містять доказів понесення позивачем цих
витрат. Посилання ж суду у даному випадку на пункт 1 частини 2 статті 22
Цивільного кодексу України, відповідно до якого збитками є втрати, які особа
зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні
збитки), колегія суддів не може визнати обґрунтованим, оскільки у матеріалах
справи відсутні докази того, що санаторне лікування - це витрати, які позивач
мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

За таких
обставин у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1. про стягнення матеріальної шкоди
колегія суддів вважає за необхідне відмовити повністю.

Оскаржуване
рішення суду в частині задоволення позовної вимоги про стягнення моральної
шкоди в розмірі 203 300 грн. на думку колегії суддів є таким, що ухвалене з
порушенням норм процесуального права, оскільки ґрунтується на висновку експерта
(а.с. 42-55), що зроблений особою, про відповідний статус якого у справі не
міститься достатніх відомостей.

Відповідно
до частини 1 статті 7 Закону України «Про судову експертизу» судово-експертну
діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, а також у випадках і на
умовах, визначених цим Законом, судові експерти, які не є працівниками
зазначених установ.

При
цьому частиною статті 10 цього Закону передбачено, що до проведення судових
експертиз, крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими
установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих
установ, за умови, що вони мають відповідну вищу освіту,
освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну
підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України,
атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку,
передбаченому цим Законом.

У
матеріалах справи докази наявності дотримання наведених вище вимог особою, якій
було доручено проведення судової експертизи у даній справі, відсутні.

Твердження
суду про взяття до уваги зазначеного висновку експерта на підставі частини 1
статті 190 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якої під
час дослідження  доказів  суд
може  скористатися  усними
консультаціями  або

письмовими
роз'ясненнями (висновками) спеціалістів, не можна визнати обгрунтованим,
оскільки спеціаліст був залучений до участі у справі з порушенням норм
процесуального права.

Так,
згідно з частиною 2 статті 54 Цивільного процесуального кодексу України,
спеціаліст може бути залучений до участі у цивільному процесі за ухвалою суду
для надання безпосередньої технічної допомоги (фотографування, складання схем,
планів, креслень, відбору зразків для проведення експертизи тощо) під час
вчинення процесуальних дій. Передбаченої наведеною нормою ухвали суду матеріали
справи не містять, натомість у справі була постановлена ухвала про проведення
судово-психологічної експертизи (а.с. 41).

Крім
того, визначення розміру моральної шкоди, яка завдана позивачеві та підлягає
стягненню, є правовим питанням, а відтак, відповідно до частини 4 статті 54
Цивільного процесуального кодексу України не може бути предметом допомоги
спеціаліста, а на підставі частини 1 статті 190 цього Кодексу письмовими
роз'ясненнями (висновками) спеціалістів суд може скористатися під час
дослідження доказів. Натомість докази на підтвердження вимог позивача про
стягнення моральної шкоди, для дослідження яких є необхідність у письмових
роз'ясненнях (висновках) спеціалістів у матеріалах справи відсутні.

Вимоги
ОСОБА_1. про відшкодування витрат з проведення експертизи були також необгрунтовано
задоволені судом, оскільки призначена ухвалою суду (а.с. 41)
судово-психологічна експертиза у справі проведена не була, а витрати, пов'язані
із залученням спеціаліста, відповідно до частини 1 статті 86 Цивільного
процесуального кодексу України можуть бути відшкодовані лише у разі переїзду
спеціаліста до іншого населеного пункту та/або наймання ним житла. Докази цьому
у матеріалах справи відсутні.

Наведене
дозволяє дійти висновку щодо ухвалення судом оскаржуваного рішення з суттєвим
порушенням норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення
справи, що відповідно до пункту 4 частини 1 статті 309 Цивільного
процесуального кодексу України є підставою для скасування рішення та ухвалення
нового.

Оскільки
обставини завдання шкоди позивачеві підтверджуються наведеними вище вироком
Керченського міського суду АР Крим, ухвалою Апеляційного суду АР Крим та не
оспорюється сторонами, виходячи із засад розумності, виваженості та
справедливості, з урахуванням характеру та обсягу страждань, яких зазнав
позивач, у зв'язку з завданням йому тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які
потягли за собою розлад здоров'я більше 21 дня, характеру немайнових втрат
зокрема необхідності додаткових зусиль для організації свого життя, колегія
суддів вважає доцільним задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1. про стягнення з
відповідача моральної шкоди в розмірі 8 000 грн.

Відповідно
до частини 4 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України якщо суд
апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, ухвалює нове
рішення, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На
підставі пункту 1 частини 1 статті 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про
державне мито», судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в
сумі 8 грн. 50 коп., а на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21
грудня 2005 року № 1258 та Розмірів витрат з інформаційно-технічного
забезпечення розгляду цивільних справ, затверджених цією постановою, витрати з
інформаційно-технічного забезпечення розгляду цієї справи підлягають стягненню
з відповідача в розмірі 30 грн.

Враховуючи
наведене, на підставі статей 1167 і 1168 Цивільного кодексу України, керуючись
пунктом 2 частини 1 статті 205, статтею 303, пунктом 2 частини 1 статті 307,
пунктом 4 частини 1 статті 309, статтею 316 Цивільного процесуального кодексу
України, колегія суддів судової палати у цивільних справах

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення
Керченського міського суду АР Крим від 7 вересня 2007 року скасувати та
ухвалити нове рішення - про часткове задоволення позову.

Стягнути
з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 8 000 (вісім тисяч) грн.

В решті вимог
про стягнення моральної шкоди - відмовити.

В
частині стягнення матеріальної шкоди, пов'язаної з санаторно-курортним
лікуванням у розмірі 4 440 грн. та витрат, пов'язаних з проведенням судової
експертизи в розмірі 2 239 грн. - відмовити.

Провадження
у справі в частині стягнення витрат на медикаменти та лікування у розмірі 1930
грн. - закрити.

Стягнути
з ОСОБА_2 судовий
збір в розмірі 7 грн. 50 коп. в дохід держави, а також витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на користь Апеляційного суду
АР Крим в розмірі 30 грн.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може
бути оскаржене до суду касаційної інстанції шляхом подання касаційної скарги
протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.