РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19
грудня 2007 року                                                                                    м.
Одеса

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в
складі:

головуючого                        Ткачук О.О.

суддів                         Галушко Л.А. Ісаєвої
Н.В.

при
секретарі                       Ісаєвої
Ю.С.

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 04 вересня
2007 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про вселення у квартиру,
зобов'язання не перешкоджати у проживанні в квартирі, та за зустрічним позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування
житловою площею,

встановила:

У
березні 2006 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про вселення у
квартиру, зобов'язання не перешкоджати у проживанні в квартирі, мотивуючи це
тим, що 04 жовтня 1997 року він уклав шлюб з ОСОБА_3. У якості члена сім'ї він,
будучи зареєстрованим, проживав разом з нею у однокімнатній квартирі АДРЕСА_1.
У цієї ж квартирі були зареєстровані ОСОБА_3 та її дочка ОСОБА_1 - відповідачка
по справі. У зв'язку з відсутністю можливості спільного проживання, ОСОБА_1 у
2002 році пішла з квартири проживати до своєї бабусі ОСОБА_3, де й мешкає до
цього часу. У 2003 році у ОСОБА_1 народися дитина ОСОБА_4 2003 року народження.
ІНФОРМАЦІЯ_1ОСОБА_3 померла. Після цього позивач продовжував проживати у
спірній квартирі сам. Наприкінці вересня 2005 року він, у зв'язку з
захворюванням поїхав лікуватися до своєї сестри у Хмельницьку область для
лікування. Після проходження курсу лікування, він 22 грудня 2005 року
повернувся до м. Одеси, але потрапити до місця проживання не зміг, бо
з'ясувалося, що на його житловій площі мешкають сторонні особи, які назвали
себе квартирантами, так як квартиру їм здала дочка його померлої дружини.
ОСОБА_2 вказував, що він протиправно позбавлений житла і йому немає де жити,
він вимушений проживати у знайомих.

У
судовому засіданні суду першої інстанції позивач ОСОБА_2 свій позов підтримав,
просив його задовольнити, зустрічний позов не визнав, просив у задоволенні
зустрічного позову відмовити.

Відповідачка
ОСОБА_1 позов ОСОБА_2 не визнала, просила у його задоволенні відмовити,
зустрічний позов підтримала, просила його задовольнити і суду пояснила, що
ОСОБА_2 уклав шлюб з її матір'ю ОСОБА_3 та проживав

Справа
№22ц-5584/2007 р.                                        Головуючий
1-ої інстанції Таварткіладзе О.М.

Категорія: 32                                                                доповідач:
Ткачук О.О.

у квартирі
АДРЕСА_1. ОСОБА_2 вів
аморальний образ життя і
зловживав алкогольними напоями. До цього привчив і мати. Коли вона виросла,
вона не змогла жити в такій обстановці і переїхала до бабусі. ІНФОРМАЦІЯ_1її
мати ОСОБА_3 померла. Після смерті матері ОСОБА_2 продовжував пити і водити до
квартири таких самих, як він осіб, що зловживають алкогольними напоями. Вона
зверталася до дільничного інспектора міліції і той попереджав ОСОБА_2 про
неприпустимість аморальної поведінки. Після цього ОСОБА_2 у вересні 2005 року
добровільно залишив квартиру і поїхав до себе на батьківщину - у Хмельницьку
область. Однак, потім Корнацький знов з'явився і почав вимагати від неї, щоб
вона впустила його до квартири. Вона не погодилася з такими вимогами ОСОБА_2,
оскільки вважає, що він не має права не жилу площу у квартирі, бо за час
проживання у квартирі вів аморальний образ життя, зловживав алкоголем,
притягувався до кримінальної відповідальності за несплату аліментів і не
оплачував комунальні послуги. До того ж вона вважає, що проживати у
однокімнатній квартирі з маленькою дитиною і ОСОБА_2 - сторонньою людиною, вона
не може. ОСОБА_1 просила суд визнати ОСОБА_2 особою, що втратила право
користування жилою площею у квартирі АДРЕСА_1.

Третя
особа - орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської
міської ради в інтересах малолітньої дитини позов ОСОБА_2 не визнав, просив у
його задоволенні відмовити, зустрічній позов ОСОБА_1 підтримав, просив його
задовольнити.

Рішенням
Київського районного суду м. Одеси від 04 вересня 2007 року позовну заяву
ОСОБА_2 було задоволено у повному обсязі; у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
- відмовлено.

На дане
рішення принесена апеляційна скарга ОСОБА_1, в якій ставиться питання про
скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та задоволення зустрічного позову
ОСОБА_1.

Заслухавши
доповідача, яка доповіла зміст оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги
та заперечення на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду, судова колегія вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно
ст.. 309 п.4 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення, або зміни рішення є порушення, або
неправильне застосування н6орм матеріального, або процесуального права.

Норми
матеріального права вважаються порушеними, або невірно застосованими, якщо
застосовано закон, якій не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано
закон, якій підлягав застосуванню.

Згідно
ст. 107 ЖК України, у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне
проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення у тому ж
населеному пункті, договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня
вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого
приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право
користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Як було
встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_2 до 1994 року проживав разом з першою
дружиною, та донькою у трикімнатній квартирі АДРЕСА_2. У 1994 році вони
розірвали шлюб. Як пояснила у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 (а.с. 118)
після розлучення вони матір'ю приватизували квартиру без ОСОБА_2

У 1997
році він одружився з ОСОБА_3 - матір'ю ОСОБА_1, та поселився у однокімнатній
квартирі АДРЕСА_1. Вищевказана квартира була одержана ОСОБА_3 разом з донькою
після розлучення з першим чоловіком та розміну квартири.

Як пояснив сам
ОСОБА_2 у судовому засіданні (а.с. 48) він зловживав алкоголем, та у вересні
2005 року виїхав на батьківщину у Хмельницьку область.

Те, що
ОСОБА_2 у вересні
2005 року добровільно вибув зі спірної квартири на постійне місце проживання до
Хмельницької області частково підтвердив у судовому засіданні сам ОСОБА_2(а.с.
48).

При
цьому, ОСОБА_2 самостійно віддав ОСОБА_1 ключі від квартири, пояснивши, що
оскільки його дружина, ОСОБА_3 померла, він вважав за потрібне переїхати на
постійне місце проживання до Хмельницької області до своєї сестри.

Однак,
суд першої інстанції не прийняв вищевказані доводи до уваги, та не обгрунтував,
чому саме суд не приймає ці доводи до уваги.

Згідно ст.. 213 ЦПК України,
рішення суду має бути законним и
обґрунтованим, суд обґрунтовує свої висновки тільки на тих доказах, які
були досліджені в судовому засіданні.

Однак, в
порушення даної норми суд постановив своє рішення не на доказах, а на
припущеннях, які не відповідають фактичним обставинам справи а також матеріалам
даної цивільної справи. Так ОСОБА_2 не довів у судовому засіданні, що він
виїхав у Хмельницьку область не на постійне проживання, а на лікування. Надана
ним довідка про те, що він з 24 жовтня 2005 року по 10 листопада 2005 року
знаходився на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділені Городоцької
лікарні Хмельницької області не є підставою для визнання що він був відсутній у
квартири а поважних причин, оскільки згідно ст.. 71 п.6 ЖК України,
жиле приміщення зберігається за т тимчасово відсутнім у випадку виїзду для
лікування у лікувально - профілактичному закладі. ОСОБА_2 виїхав за власним
бажанням, віддавши ключі від квартири ОСОБА_1 А те, що він лікувався у Хмельницькій
області лише підтверджує що уже у той період його постійним місцем проживання
була Хмельницька область, а не м. Одеса.

Суд
першої інстанції не прийняв до уваги вищевказані обставини, а також те що третя
особа - орган опіки та піклування Київської райдержадміністрації Одеської
міської ради, який приймав участь у справі як представник малолітньої доньки
ОСОБА_1, позов не визнав, пояснивши, що ОСОБА_2 добровільно виїхав з квартири,
втратив право користування спірною квартирою.

Судом
першої інстанції при ухваленні рішення не були враховані інтереси малолітньої
дитини ОСОБА_4, 2003 року народження, доньки ОСОБА_1, оскільки, як було
встановлено судом, ОСОБА_2 зловживає алкогольними напоями, веде аморальний
образ життя та його спільне проживання з відповідачкою та її донькою суперечить
інтересам дитини.

Дані
обставини підтвердженні матеріалами справи, а саме поясненнями представника
Органу опіки та піклування Київської райдержадміністрації Одеської міської
ради.

Судова
колегія вважає, що суд першої інстанції помилково дійшов до висновку про те що,
доказами по даної справі можуть бути звернення ОСОБА_2 до правоохоронних
органів, оскільки, як пояснювала у судових засіданнях суду першої та
апеляційної інстанції ОСОБА_1, данні звернення стосувалися їхніх особистих
стосунків з ОСОБА_2 з приводу його аморального образу життя.

Рішення
Київського районного суду м. Одеси від 04 вересня 2007 року порушує права
ОСОБА_1 як користувача спірної квартири, а також суперечить інтересам
малолітньої дитини ОСОБА_4, 2003 року народження, доньки ОСОБА_1

Таким
чином, судова колегія дійшла до висновку, що суд першої інстанції при ухваленні
рішення неправильно застосував норми матеріального та процесуального права,
крім того висновки суду не відповідають як матеріалам справи, так і фактичним
обставинам справи, що є підставою для скасування рішення першої інстанції та
ухвалення нового рішення.

Керуючись
ст. 107 ЖК України, 309 ч.1 пп. 3, 4, 313, 314, 316 ЦПК України, судова
колегія, -

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення
Київського районного суду м. Одеси від 04 вересня 2007 року - скасувати:

Ухвалити нове
рішення.

Відмовити
ОСОБА_2 у задоволенні його позову до ОСОБА_1 про вселення у квартиру АДРЕСА_1,
та зобов'язання не перешкоджати у проживанні в квартирі.

Зустрічні
позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати
ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі
АДРЕСА_1.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено на протязі
двох місяців з дня проголошення до Верховного Суду України.