Справа
№ 22-4992
Доповідач - Могутова Н.Г.
УХВАЛА

Іменем України

23 серпня 2007
року                                                        Апеляційний
суд Донецької області

в складі:

головуючого   Прокопчук Л.М.,

суддів Шевченко
В.Ю., Могутової Н.Г.

при секретарі
Семенченко С.С.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Донецьку апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2на
рішення Будьоннівського районного суду м. Донецька від 14 березня 2007 року
за позовом ОСОБА_1 доОСОБА_3про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,
-

встановив:

ОСОБА_2
звернувся до апеляційного суду із апеляційною скаргою на рішення
Будьоннівського районного суду м. Донецька від 14 березня 2007 року, яким
ОСОБА_1. відмовлено в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 2344 грн.94 коп., моральної шкоди в
розмірі 2000 грн., судових витрат в розмірі 420 грн.48 коп.

ОСОБА_2 в
апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити
нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1., посилаючись
на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

В судовому
засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав і просив
скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити
позовні вимоги ОСОБА_4

Представник
відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважає рішення
суду законним і обгрунтованим.

Судом першої
інстанції при розгляді цієї справи встановлено, що 14 жовтня 2005 року на
дорозі в напрямку шахти „60-річя Радянської України" в м. Донецьку під час
дорожньо-транспортної пригоди відбулося зіткнення автомобілів ВАЗ 21043
державний номер НОМЕР_1 під керуванням позивача ОСОБА_1. і автомобіля ІЖ 2715,
державний номер НОМЕР_2,
під керуванням відповідача ОСОБА_3,
в наслідок чого автомобіль ВАЗ 21043 отримав механічні ушкодження, в
зв"язку з чим позивачу ОСОБА_1. було заподіяно матеріальну і моральну
шкоду.

Постановою
Будьоннівського районного суду від 23 січня 2006 року провадження по
адміністративній справі відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КпАП України було закрито в
зв"язку із закінченням строку притягнення до адміністративної
відповідальності.

Згідно висновку
транспортно-трасологічної і автотехнічної експертизи неможливо встановити   механізм слідів контакту двох автомобілів,
встановити технічну переконливість показань обох водіїв та встановити чи
рухались до ДТП автомобілі
і яким чином. Із показань водія Хохленкова дії Бондаренко не відповідали п.
13.1 ПДД України і знаходились в причинному зв"язку з наступившою
дорожньо-транспортною пригодою (а.с.102-105).

Рішенням
Будьоннівського районного суду м. Донецька від 14 березня 2007 року ОСОБА_4
відмовлено в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної шкоди в розмірі 2344 гран.94 коп., моральної шкоди в розмірі 2000
грн., судових витрат в розмірі 420 грн.48 коп.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення представників позивача і відповідача, перевіривши
матеріали справи та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається із
матеріалів цивільної справи, ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3
про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, заподіяної в наслідок
дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 14 жовтня 2005 року, з тих
підстав, що відповідач порушив вимоги п.п.10.9, 12.9 Правил Дорожнього Руху
України, а саме рухаючись заднім ходом, створив небезпеку, в наслідок чого
відбулось зіткнення з його автомобілем, який рухався за автомобілем відповідача
в попутному напрямі.

Згідно ст. 1188
ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної
небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а також за наявності
вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується.

Згідно ст. 23 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Суд першої
інстанції, відмовляючи ОСОБА_1. в задоволенні позовних вимог, обгрунтовано
прийшов до висновку, що позивач не надав суду переконливих доказів вини
відповідача у заподіянні йому шкоди, а саме, що під час зіткнення належних
сторонам автомобілів саме ОСОБА_3
порушив Правила дорожнього руху. Цей висновок суду відповідає обставинам
справи, а саме наявним висновкам експертиз і пояснень свідків, які не
підтвердили, що під час зіткнення автомобілів автомобіль під керуванням
відповідача рухався заднім ходом.

Висновок суду
ґрунтується на доказах, які повно, всебічно і об"активно перевірені в
судовому засіданні і законні.

Наведені в
апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку, що неправильне
застосування судом норм матеріального чи процесуального закону призвело або
могло призвести до неправильного вирішення спору. В апеляційній скарзі ОСОБА_1.
зазначає, що вина відповідача в дорожньо-транспортній пригоді вже полягає не в
тому, що ОСОБА_3 рухався заднім ходом, а в тому, що він порушив правила
зупинки. Але такі вимоги позивачем в суді першої інстанції не заявлялись, тому
не приймаються судом до уваги, оскільки під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду
першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції відповідно до ст. 303 ЦПК України.

Судом першої
інстанції повно та всебічно з"ясовані усі обставини по справі, зібрані
докази, дана належна правова оцінка і суд обгрунтовано відмовив у задоволенні
позову ОСОБА_1.

Згідно із
статтею 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Оскільки
апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції при розгляді
цієї справи вимог матеріального чи процесуального законів або неправильної
оцінки досліджених по справі доказів, то підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування судового рішення не має.

Керуючись ст.
ст. 307 ч.  1 п.  1, 308, 314, 315 Цивільного процесуального
кодексу України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу  представника позивача ОСОБА_1 -
ОСОБА_2відхилити.

Рішення
Будьоннівського районного суду м. Донецька від 14 березня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала набирає
чинності негайно і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного
суду.