Справа №22ц - 2929                                                                       Головуючий
Категорія: 13    Доповідач: Майданік
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007
року грудня місяця 18 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:   Бауль Н.М., суддів:        Гаркуші В.О., Майданіка В.В.

при
секретарі  Жегуліній Л.М.

роглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Комсомольського районного суду м.Херсона
від 24 жовтня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1,
ОСОБА_2 (треті особи, які не заявляють самостійних вимог, на стороні
відповідача - приватні нотаріуси Маршалова Л.Я. і Скульський А.А., третя
державна нотаріальна контора м.Херсона) про визнання недійсними доручення,
договору дарування та свідоцтва про право на спадщину за законом, а також
визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИЛА:

15
червня 2007 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_1, ОСОБА_2 (треті особи, які не заявляють самостійних вимог, на стороні
відповідача -приватні нотаріуси Маршалова Л.Я. і Скульський А.А., третя
державна нотаріальна контора м.Херсона).

09
жовтня 2007 року ОСОБА_3 доповнила позов вимогою про поновлення строку позовної
давності.

В
обгрунтування позовних вимог вказала, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її батька
ОСОБА_5 залишилось спадкове майно, зокрема квартира АДРЕСА_1, яка належала йому
на підставі договору дарування від 03.06.1993 року, посвідченого в
установленому порядку. Спадщину вона прийняла, звернувшись до нотаріальної
контори з відповідною заявою. При підготовці до оформлення свідоцтва про право
на спадкування за. законом влітку 2005 року їй стало відомо про відсутність правовстановлюючого
документу на зазначену квартиру. Так, після смерті її батька, 29.05.2003 року
колишня власниця квартири ОСОБА_6 видала доручення на ім"я відповідачки
ОСОБА_4 на право управління і розпорядження всім своїм майном. Остання на
підставі вказаного доручення за договором дарування від 19.06.2003 року
подарувала зазначену квартиру своєму сину ОСОБА_7, після смерті якого
власниками квартири на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом стали
його спадкоємці - відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Оскільки, як вказала
позивачка, зазначене доручення є недійсним на підставі ст.48 ЦК України 1963
року, то просила задовольнити позовні вимоги. У заяві про доповнення позовних
вимог позивачка просила визнати недійсним вказане вище доручення на підставі ст.57
ЦК України 1963 року, оскільки зазначене доручення було видане під впливом
обману ОСОБА_6 зі сторони ОСОБА_4

Рішенням суду
від 24.10.2007 року позовні вимоги задоволені, позивачці поновлено строк
позовної давності, визнані недійсними зазначені доручення 29.05.2003 року,
договір дарування від 19.06.2003 року, свідоцтва про право на спадщину за
законом від 25.12.2006 року за реєстровими №№ 2-3481 та 2-3483 на ім"я
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на вказану квартиру. Крім того, за позивачкою було визнано
право власності на вказану квартиру в порядку спадкування за законом після
померлого ОСОБА_5

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять вказане рішення суду скасувати і ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на
неповне з"ясування судом обставин справи і неправильне застосування норм
матеріального і процесуального права. Зокрема, вважають, що оскільки за змістом
позову позивачці станом на 27.08.2003 року було відомо, що її права порушені,
то нею пропущено строк позовної давності. Також послалися на те, що право
володіння на спірну квартиру за договором дарування від 03.06.1993 року до
ОСОБА_5 не перешло, оскільки
останній не прийняв її в дар.

Заслухавши
доповідача, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія
суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів
справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

Відповідно
до договору купівлі-продажу від 04.09.1991 року ОСОБА_6 стала власником
3-кімнатної квартири АДРЕСА_1 (а.с.29).

Згідно договору
дарування від 03.06.1993 року, посвідченому державним нотаріусом Третьої
Херсонської державної нотаріальної контори, зареєстрованому в реєстрі за N«2-3393
та підписаному обома сторонами договору, ОСОБА_6 подарувала, а батько позивачки
ОСОБА_5 прийняв у дар зазначену квартиру; в п.7 договору вказано, що решта
примірників договору, що мають силу оригіналу, видаються обдарованим (а.с.27).

Після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька позивачки (а.с.9) остання прийняла спадщину, подавши
заяву до нотаріальної контори. 11.08.2005 року вона отримала свідоцтво про
право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме транспортні засоби
{а.с.53).

29.05.2003
року колишня власниця квартири ОСОБА_6 видала доручення на ім"я своєї
дочки відповідачки ОСОБА_4 на право управління і розпорядження всім своїм
майном. Згідно вказівки нотаріуса ОСОБА_6 у зв"язку з хворобою не може
підписатися особисто; за її проханням, у її присутності, та у присутності
нотаріуса доручення підписано ОСОБА_7 (а.с.31).

19.06.2003
року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Скульським
А.А. було посвідчено договір дарування, за яким ОСОБА_4, діюча від імені
ОСОБА_6, подарувала спірну квартиру своєму сину ОСОБА_7Після смерті останнього
ІНФОРМАЦІЯ_2 його спадкоємцям видані свідоцтва про право на спадщину за законом
від 25.12.2006 року на вказану квартиру (по 1/2 частині за кожним),
зареєстровані в реєстрі за №№ 2-3481 та 2-3483 {а.с.28, 46).

З
пояснень ОСОБА_4 вбачається, що за її ініціативою нотаріус була викликана
додому у зв"язку зі старістю матері (96 років), вона не повідомила матері
щодо обставин складання доручення та його призначення.

Таким чином, дослідивши докази по справі, суд
першої інстанції встановив, що доручення, видане 29.05.2003 року на ім"я
ОСОБА_4, є недійсним, оскільки здійснено під впливом обману. Також встановив,
що ОСОБА_5 прийняв у дар спірну квартиру за договором дарування від 03.06.1993
року, а значить став власником вказаної квартири.

Встановивши
зазначене, суд першої інстанції на підставі ст.ст.48, 57, 128 та 243 ЦК України 1963
року обгрунтовано задовольнив позовні вимоги.

Обставини
справи судом з"ясовані в повному обсязі, висновки суду відповідають
встановленим обставинам і підтверджуються належними доказами.

Доводи
апеляційної скарги до уваги не приймаються, оскільки не спростовують висновків
суду і не підтверджені належними доказами.

Таким
чином, рішення суду, яке постановлено при повному та всебічному з"ясуванні
та дослідженні обставин справи з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, підлягає залишенню без змін.

Керуючись
ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Комсомольського районного суду м.Херсона від 24 жовтня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і на неї може бути подана
касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців
з моменту її проголошення.