РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ                          Справа
№2-616/07

11 вересня 2007 року                                                                                                                     м.
Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Карпушина Г.Л.

при секретарі - Корнет В.М., розглянувши у попередньому
судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 доОСОБА_2про
стягнення аліментів на малолітню дитину, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2. про
стягнення аліментів на малолітню дитину, вказавши, що ІНФОРМАЦІЯ_1року він
зареєстрував шлюб з відповідачкою у П.-Багачанській сільській раді Хорольського
району Полтавської області за актовим записомНОМЕР_1. Від даного шлюбу сторони
мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, який проживає з
позивачем та перебуває на його утриманні.

Відповідачка
є матір'ю вказаної дитини, але вона не надає матеріальної допомоги на її
утримання, а тому позивач просив суд позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав та
просив суд стягнути аліменти на утримання їхнього сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4
частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно та стягнути з відповідачки на
його користь витрати на правову допомогу в сумі 50 грн.

Відповідачка
ОСОБА_2. позов не визнала, пояснивши, що причиною не визнання позову є факт
відсутності у неї доходів з яких можна проводити стягнення аліментів. При цьому
вона не заперечує той факт, що син проживає майже рік у батька і на даний час
вона не має змоги його забрати до себе. На даний час місце проживання дитини не
оспорюється. Аліменти на користь інших осіб вона не сплачує. Відносно наявних у
матеріалах справи документів, що характеризують її особу вона з ними в повному
обсязі не згідна, оскільки спиртними напоями вона не зловживає, на даний час
придбала новий будинок в якому додержано санітарні
норми проживання. Щодо судових витрат покладається на розсуд суду.

Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, належно оцінивши надані докази,
суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 про стягнення аліментів на
утримання малолітньої дитини підлягає до задоволення в повному обсязі на
підставі наступного.

Відповідно
до ст. 121 СК України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на
походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів
цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно
зі ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить
від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва
про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини.

Судом
встановлено, що згідно наданих доказів: копії свідоцтва про одруження сторін;
копії свідоцтва про народження сина, ОСОБА_3 є сином сторін.

Відповідно
до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Відповідно
до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує; 1) стан
здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне
становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що
мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може
бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного
віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

З
пояснень сторін та матеріалів справи встановлено, що малолітній син на даний
час проживає у позивача, а тому останній потребує матеріальної допомоги на
утримання малолітньої дитини, оскільки він проживає сім'єю з іншою особою та
має потребу у використанні коштів на своє утримання. Доказів які б свідчили про
те, що відповідачка не згодна з місцем проживання дитини та приймає участь у
його утриманні суду не надано.

З
врахуванням обставин, передбачених ст. 182 СК України, на думку суду, позивачем
вірно визначено розмір аліментів на утримання дитини, який повинен становити
1/4 частину заробітку (доходу) відповідачки.

Таким
чином, задоволення пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб.

У
відповідності до ст. ст. 81, 84, 88 ЦПК України суд, приймаючи до уваги, що
позивач звільнений від сплати судового збору та витрат з
інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ, стягує з
відповідачки в дохід держави судовий збір в сумі 51 грн. та 7 грн. 50 коп.
витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Крім того,
враховуючи, що позивачем документально підтверджено витрати на правову
допомогу, суд вважає, що вимога про їх стягнення підлягає до задоволення.

Керуючись
ст. ст. 180, 182, 183, 191 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 10, 60, 81, 84,
88, 212-215, 367 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1 доОСОБА_2про стягнення аліментів на малолітню дитину задовольнити
повністю.

Стягнути
із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3року народження, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканки АДРЕСА_1, не працюючої, аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5року народження,
на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, в розмірі
1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі
заяви, тобто з 20.08.2007 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути
з ОСОБА_2. на користь держави судовий збір в сумі 51 гривня та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 7 грн. 50 коп.

Стягнути ОСОБА_2. на користь ОСОБА_1 витрати на правову
допомогу в сумі 50 грн.

Рішення
в частині стягнення аліментів із ОСОБА_2. на дитину у межах суми платежу за один
місяць допустити негайному виконанню.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.