УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20
грудня 2007 року                                                                                                    м.Одеса

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого:
Парапана В.Ф.

Суддів:
Панасенкова В.О., Громіка Р.Д.,

при
секретарі: Яні Н.П., розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Біляївського районного суду Одської області від 18
жовтня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення, визнання
права користування житлом, усунення перешкод у користуванні житлом та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що
втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного
обліку, -

встановила:

У жовтні
2006р. ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2 про визнання права
користування житловою площею, вселення та про усунення перешкод в користуванні
жилим приміщенням.

Вона
зазначала, що в червні 1998р. уклала шлюб з відповідачем, мають сина ОСОБА_3, 2
липня 2001 року народження.

В 1999р.
вона разом із чоловіком вселилася в будинок АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 на
праві власності на підставі договору дарування від 5 квітня 2002р.

Через
зловживання відповідачем спиртними напоями, вона була змушена разом із дитиною
виїхати на тимчасове проживання у будинок своєї матері.

24 липня
2006р.шлюб між ними був розірваний.

У
вересні 2006р. вона мала намір вселитися в будинок, але ОСОБА_2 просив її не
вселятися в будинок і пообіцяв вирішити питання з житлом.

Однак наступного
дня її речі та речі дитини були викинуті з будинку.

Посилаючись
на ці обставини, а також й на те, що вона і дитина перебувають на
реєстраційному обліку в будинку, приймала участь в ремонті будинку, постійно
проживає в ньому та є членом сім'ї власника будинку, просила про задоволення
позову.

Заперечуючи
проти позову, ОСОБА_2 у вересні 2007р. звернувся в суд із зустрічним позовом до
ОСОБА_1 про визнання її та неповнолітнього сина ОСОБА_3 такими, що втратили
право користування спірним будинком та про зняття їх з реєстраційного обліку за
цією адресою.

Свої
вимоги ОСОБА_2 мотивував тим, що в березні 2006р. відповідачка із дитиною
добровільно переїхала на інше постійне місце проживання до своїх батьків - у
АДРЕСА_1, де й проживала до укладання шлюбу.

Справа №
22ц-5457/07

Головуючий
у першій інстанції Трушина
О.І.                                                  Категорія
ЦП:32

Доповідач
Парапан В.Ф.

Рішенням
суду від 18.10.2007р. у задоволенні первісного позову відмовлено, а зустрічний
- задоволено.

У
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення її позову та про відмову у зустрічному, посилаючись: на
недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав
встановленими; на невідповідність висновків суду обставинам справи та на
неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши
доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши
матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляція підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно
із п. 4 ст. 311 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з направленням
справи на новий розгляд, якщо суд вирішив питання про права та обов'язки осіб,
які не брали участь у справі.

Задовольняючи
зустрічний позов та відмовляючи у задоволенні первісного позову, місцевий суд
виходив з того, що у березні 2006р.ОСОБА_1 разом з сином добровільно виїхала на
інше постійне місце проживання - у будинок до своєї матері за адресою: АДРЕСА_1, тому вони
втратили право користування спірним жилим будинком.

Проте
визнавши, що ОСОБА_1 разом із дитиною переїхали на інше постійне місце
проживання, а саме в житловий будинок до своєї матері - ОСОБА_4, суд фактично
вирішив обов'язки останньої, яку не залучив до участі у справи.

Крім
того, у порушення ст.3О ЦПК України, задовольняючи позов ОСОБА_2 про зняття
ОСОБА_1 разом з сином з реєстраційного обліку за спірним будинком, суд не
залучив до участі у справі у якості відповідача юридичну особу - Біляївський РВ
УМВС України в Одеській області.

За
наявності таких обставин, рішення місцевого суду не може залишатися в силі і
воно підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд..

На
підставі наведеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п.5, 311 п.4,
313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Біляївського районного суду Одеської області від 18 жовтня 2007 року скасувати,
а справу направити на новий розгляд до того ж суду першої інстанції, іншим
суддею.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання
законної сили до суду касаційної інстанції.