Справа № 22-9156/07 p.
в 1 інстанції - Фіногєєв В.О.
Доповідач - Усик Г.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21   листопада
2007  р.   Колегія
суддів  судової  палати
з   цивільних  справ Апеляційного суду м.  Києва в складі: головуючого - Усика Г.І.
суддів - Лесько А.О.,  Кравець В.А. при
секретарі - Фроловій І.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м.  Києва від 09 жовтня 2007 р. в справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1,  Київської міської
ради,  треті особи: Комунальне
підприємство «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню
автошляхів та споруд на них» Печерського району м.  Києва,
Головне управління комунальної власності м Києва,  Комунальне підприємство «Управління житлового
господарства Печерського району м.  Києва
«Печерськжитло» про визнання недійсним договору оренди,  скасування державної реєстрації договору
оренди,  визнання права користування
земельною ділянкою,

встановила:

У грудні
2005 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом,  обґрунтовуючи його тим,  що на підставі свідоцтв про право на
спадщину,  виданих Першою Київською
державною нотаріальною конторою 24.11.1969 р. та 01.06.1973 p.,
отримав право власності на жилий будинок по
АДРЕСА_1,  який побудований ОСОБА_3 та
прийнятий в експлуатацію згідно акту прийняття в експлуатацію індивідуального
будинковолодіння від 29.29.09.1949 p.,  затвердженого рішенням виконавчого комітету
Ради депутатів трудящих Печерського району м.
Києва 13.10.1949 р. №1216.

Посилаючись
на те,  що в 2005 р. йому стало відомо
про факт укладення його сусідом ОСОБА_1 з Київською міською радою договору
оренди земельних ділянок по АДРЕСА_2,  в
тому числі і частини земельної ділянки,
що знаходиться в його користуванні,
строком на 25 років - до 04.08.2029 p.,
просив визнати вказаний договір оренди таким,  що порушує публічний порядок (нікчемним) та
застосувати наслідки недійсного нікчемного правочину,  скасувати державну реєстрацію зазначеного
договору та визнати за ним право користування спірною земельною ділянкою. В
подальшому змінив позовні вимоги,  і на
підставі  ст.  ст.
203,  216 ЦК України просив
визнати спірний договір оренди недійсним,
як такий,  що не відповідає
вимогам  ст. 116 ЗК України.

Справа
розглядалась судами неодноразово.

В жовтні
2007 р. ОСОБА_4,  як третя особа з
самостійними вимогами звернулась з позовом до ОСОБА_1,  Київської міської ради,  треті особи: КП «Шляхово-експлуатаційне
управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них» Печерського
району м.  Києва,  Головне управління комунальної власності м
Києва,   КП  УЖГ
Печерського  району  м.
Києва  «Печерськжитло»  про
визнання

Відповідно
до п.3  ст. 152 ЦПК,  України види забезпечення позову мають бути
спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

Заборонивши
Київській міській раді та Головному управлінню земельних ресурсів Київської
міської державної адміністрації розглядати будь-які справи за заявою
ОСОБА_1,  будь-які інші заяви,  клопотання,
документи подані ним або його представниками з метою оформлення
будь-якого права на земельні ділянки по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2,  суд застосував види забезпечення позову та їх
обсяг які виходять за межі позовних вимог,
чим порушив права відповідачів.

Крім
того,  як убачається з поданої ОСОБА_4
заяви від 15.11.2007 р. вона сама просить скасувати забезпечення позову,  застосовані відповідно до ухвали суду від
09.10.2007 р. у зв'язку з досягненням згоди з відповідачами та відсутністю
предмету спору.

Ураховуючи
наведене та керуючись  ст.  ст.
303,  307,  312,
313,  315 ЦПК України,  колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу
Печерського районного суду м.  Києва від
09 жовтня 2007 р. скасувати.

Ухвала
оскарженню в касаційному порядку не підлягає.