Справа № 22ц-2439                                                         Головуючий
Категорія 18        Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

19 листопада 2007 року колегія суддів судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Херсонської області у складі :

... головуючого                                                                Колісниченка
А.Г.,

суддів                                                                          Кузнецової
0.А.,

Цуканової І.В.,

при
секретарі                                                             Портновій
І.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м. Херсоні справу за апеляційними скаргами
ОСОБА_1 та ОСОБА_2на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області
від 26.07.2007 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
стягнення боргу за договором позики та процентів за порушення грошового
зобов'язання  ,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 26,07.2007
року позов ОСОБА_1 задоволено частково. З ОСОБА_2 на користь позивача стягнуто
борг за договором у розмірі 15 150 грн.," 1324,90 в рахунок 3% річних за
прострочення виконання грошового зобов'язання та судові витрати у розмірі
285,60 грн.

ОСОБА_1у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на те> що судом не було
надано оцінку всім обставинам справи і необгрунтовано відмовлено у задоволенні
позову у повному обсязі, просив рішення суду змінити, задовольнивши його вимоги
повністю.

ОСОБА_2.,
посилаючись    на    незаконність    та необґрунтованість  рішення суду
першої  інстанції  просив
його скасувати та ухваливши по справі нове, ОСОБА_1у задоволенні позову
відмовити.

Представниця
апелянта ОСОБА_2, у судовому засіданні,

на
задоволенні скарги наполягала, посилаючись на те, що судом першої

інстанції
не було враховано, що позивачем було пропущено строк

позовної
давності, і що гроші про стягнення яких просить ОСОБА_1

ОСОБА_2
давно повернуті.

ОСОБА_1та його представник до суду не з'явились, однак представник ОСОБА_1
направив до апеляційного суду заяву із проханням розглянути справу у
відсутності апелянта та представника.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, що з'явились до суду, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення суду у визначених законом межах, колегія
суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 30.09,2002 року
було укладено договір позики, за умовами якого відповідач Позичив у позивача
3000 доларів США і
зобов'язався не пізніше 15.01.2003 року повернути ці гроші. Також домовленість
між сторонами передбачала щомісячну виплату ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 165
доларів США, що
становило 5,5% від суми позики до 10 числа кожного місяця. При цьому, в разі
несвоєчасного розрахунку відсотки за позикою збільшуються до 8%   з 15.01.2003 року до

31.01.2003         року, а вразі
затримки повернення боргу до 31.01.2003 року відсотки збільшуються до 10 на
місяць. Названі обставини підтверджуються розпискою, виданою відповідачем
позивачу(а.с.9).

Розписка знаходиться у позивача. Відповідач належними доказами не
спростував доводи позивача щодо наявності боргу за договором позики. За таких
обставин, колегія вважає правильним і погоджується із висновком суду першої
інстанції щодо наявності обов'язку ОСОБА_2 повернути позичені ним 3000 доларів
США, а також 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов'язання. Судом
правильно застосовані до спірних правовідносин норми ЦК України в
редакції 1963 року та положення ЦК
України в редакції 2003 року, оскільки зобов'язання виникло під час дії ЦК 1963 року і не
виконано до Цього часу.

Також правильно, на думку колегії суддів, визначився суд першої інстанції і
з питання про стягнення з ОСОБА_2 відсотків за договором позики, зазначивши, що
ст.170 ЦК України
1963 року не тільки не передбачала можливості стягнення відсотків за
користування чужими грошовими коштами, але і прямо забороняла це.

Доводи апелянта ОСОБА_1 щодо необхідності застосування до
спірних відносин норм ЦК
Російської Федерації, у зв'язку із укладенням договору на території Росії
до уваги не приймаються, оскільки належні та переконливі докази цього у справі
відсутні. У розписці зазначено, що ОСОБА_2 проживає у м. Нова Каховка
Херсонської області (а.с.9). Також до уваги не можуть бути прийняті доводи ОСОБА_1
щодо неправильного визначення судом розміру судових витрат і стягнення їх не у
повному обсязі, оскільки дійсно квитанції на підтвердження сплати ОСОБА_1 2600
грн. за правову допомогу до суду першої інстанції не надавались, а до
апеляційної скарги додані незавірені ксерокопії квитанцій та договору
(а.с.86-87) . Також правильно визначився суд і у питанні про пропорційне
стягнення витрат, пов'язаних із явкою до суду, вірно застосувавши положення
ст.88 ЦПК України та оцінивши надані докази.

Не приймаються до уваги і доводи апелянта ОСОБА_4 щодо незастосування судом
першої інстанції позовної давності до спірних відносин, оскільки суд правильно
послався на наявність розписок, від 21.02.2004      та
31.05.2004 року (а.с.11,12), у яких борг відповідачем

визнавався. Посилання ж ОСОБА_2 на те, що ці розписки стосуються інших
боргових зобов'язань належними доказами не підтверджені.

Зважаючи на наведене колегія суддів вважає, що при
розгляді справи та ухваленні рішення судом було дотримано вимог норм
процесуального права та правильно засновано норми матеріального права, тому
підстав для скасування чи зміни рішення суду, а відтак і для задоволення
апеляційних скарг не вбачається.

Керуючись ст.ст.303,307,314,315 ЦПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційні скаргиОСОБА_1 та ОСОБА_2- відхилити, а рішення
Новокаховського міського суду Херсонської області від 26.07.2007 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і з наступного дня може
бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України на протязі двох місяців
шляхом подання касаційної скарги.