Справа № 33ц-
1104 - 2007  Категорія 34
першій інстанції Колесник
С.Г. Доповідач Вадовська Л.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 грудня 2007
року   м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

Вадовської
Л.М.,  Ващенко Л.Г.,  Фадєєнко А.Ф.,

розглянувши у
попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  за участю третьої особи житлово-будівельного
кооперативу № 307 «Запоріжсталь-27» про визнання права власності на квартиру,  зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,  за участю третіх осіб Ленінської районної
адміністрації Запорізької міської ради,
житлово-будівельного кооперативу № 307 «Запоріжсталь-27»,  Другої Запорізької державної нотаріальної
контори,  приватного нотаріуса
Запорізького міського нотаріального округу Буцикіної Л.А. про визнання заповіту
недійсним за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду
м. Запоріжжя від 26 серпня 2005 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької
області від 30 листШіада 2005 року,  -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 у липні 2004 року звернулась до суду з позовом
про визнання права власності на квартируАДРЕСА_1 в порядку спадкування за
заповітом після ОСОБА_3.,  померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач зазначила,  що
перебувала з ОСОБА_3. у фактичних шлюбних стосунках з 1997 року. 7 лютого 2004
року ОСОБА_3 склав заповіт,  посвідчений
приватним нотаріусом Буцикіною Л.А.,
згідно якого заповів їй квартируАДРЕСА_1. Після смерті ОСОБА_3.
своєчасно звернулася до нотаріальної контори щодо прийняття спадщини за
заповітом,  однак свідоцтво про право на
спадщину не видано у зв'язку з тим,  що
за життя ОСОБА_3 не отримав свідоцтво про право власності на квартиру,  отриману і виплачену ним як членом ЖБК
«Запоріжсталь-27». Позивач ОСОБА_1 просила визнати за нею право власності на
квартиру в порядку спадкування.

ОСОБА_2,  яка є рідною сестрою
померлого ОСОБА_3.,  позов не
визнала,  звернулась до суду із
зустрічним позовом про визнання заповіту недійсним з тих підстав,  що при складанні заповіту ОСОБА_3 не розумів
значення своїх дій,  оскільки у зв'язку з
хворобою приймав сильнодіючі знеболюючі препарати.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26 серпня 2005 року
задоволено первісний позов. Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартируАДРЕСА_1
в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_3,  померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. В задоволенні
зустрічного позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 30
листопада 2005 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

В касаційній скарзі ОСОБА_2,  посилаючись на неправильне застосування норм
матеріального права та порушення норм процесуального права,  просить судові рішення скасувати,  справу направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Колегія суддів дійшла висновку,  що
підстави перегляду рішення суду першої інстанції та ухвали суду апеляційної
інстанції відсутні,  виходячи з
наступного.

Вирішуючи спір,
суди виходили з тих обставин,  що
нотаріально посвідченим заповітом від 7 лютого 2004 року ОСОБА_3 заповів
позивачу ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1  яку
ОСОБА_3 отримав як член житлово-будівельного кооперативу «Запоріжсталь-27» 24
квітня 1986 року та на яку набув права власності після сплати у 1992 році паю у
повному обсязі,  (а.с.5-11). ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_3 помер внаслідок захворювання на рак (а.с.4). Після його смерті ОСОБА_1
у встановлений законом строк звернулась до Другої Запорізької державної
нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с.17).

Задовольняючи позов ОСОБА_1 та відмовляючи в зустрічному
позові ОСОБА_2.,  суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з того,  що ОСОБА_3
згідно ст. 15 Закону «Про власність» набув на спірну квартиру право власності,  тому як власник міг розпоряджатися належним
йому нерухомим майном на власний розсуд. Суд не встановив,  що волевиявлення заповідача не було вільним
та не відповідало його волі,  тому у
відповідності до положень статей 1217,
1223,  1268,  1269 ЦК
України визнав за ОСОБА_1 право власності на квартиру в порядку спадкувайня
за заповітом.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи,  підтверджені належними та допустимими
доказами,  ґрунтується на правильному
застосуванні норм матеріального права.

Апеляційний суд
обґрунтовано залишив рішення суду першої інстанції без змін.

Доводи касаційної скарги щодо недійсності заповіту ґрунтуються на
припущеннях і є непереконливими. Суд першої інстанції дослідив наявність
визначених ст.1257 ЦК України
підстав для визнання заповіту недійним та прийшов до правильного висновку про
те,  що ОСОБА_2 не довела наявність
обставин,  на які посилалась на
підтвердження заявлених вимог про визнання заповіту недійсним.

Відповідно до ч.2 ст.324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно ст.335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати
або (та) вважати доведеними обставини,
що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним,  вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу,  про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи,  що рішення і ухвала суду першої та
апеляційної інстанції відповідно постановлені з додержанням норм матеріального
та процесуального права. Підстави,
передбачені ст.338 ЦПК України для обов'язкового скасування судових
рішень і передачі справи на новий розгляд,
відсутні.

Доводи
касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись ст.332,  п.1 ч.1
ст.336,  ст.337 ЦПК України,  колегія суддів судової палати у цивільних
справа апеляційного суду Одеської області

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26
серпня 2005 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 30
листопада 2005 року - залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.