Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2007
року Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого
судді                Катаєвої Е.В.

при
секретарі                         Юзефович
Ю.А.

з участю
адвокатів                ОСОБА_1,  ОСОБА_2

розглянувши
в відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом
ОСОБА_3, ОСОБА_4  ОСОБА_5 до
ОСОБА_6,  за участю третіх осіб
ОСОБА_7,  ради опіки та піклування
Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради,  Суворовського РВ ОМУ УМВС України,  про визнання таким,  що втратив право користування житловою
площею,  зобов'язання знати з
реєстраційного обліку,  а також за
зустрічним позовом ОСОБА_6,  який також
діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_8 про вселення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4,
ОСОБА_3,
ОСОБА_5  звернулись до суду,  вказуючи на те,  що у 2002 році після весілля відповідач з
квартири АДРЕСА_1,  взявши свої речі і
документи,  пішов проживати за адресою
своєї дружини ОСОБА_7 - вулиця АДРЕСА_2 З боку позивачів яких-небудь перешкод
відповідачу в мешканні за їх адресою не було,
житлову площу в квартирі він залишив добровільно,  комунальні послуги за житлову площу не
сплачував.

Позивачі
в судовому засіданні просили суд визнати його таким,  що втратив право користування житловим
приміщенням,  а саме в квартирі
АДРЕСА_1,  посилаючись на статтю 107 ЖК
України,  тобто у зв'язку з вибуттям на
інше постійне місце проживання у тому ж населеному пункті,  зобов'язати відділ міліції зняти ОСОБА_6 з
реєстраційного обліку за зазначеною адресою.

Відповідач
в судовому засіданні позовні вимоги не визнав,
пред'явивши зустрічний позов в своїх інтересах та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_8,  2004 року
народження,  в якому просив вселити його
з сином в спірну квартиру,  указуючи в
обґрунтування своїх вимог,  що його
відсутність носить тимчасовий характер і пов'язаний з наявністю конфліктних
відносин з позивачами,  які склались під
час підготовки та святкування весілля,  а
після весілля - ще більш погіршились.

Представник
зацікавленої особи - відділу ради опіки та піклування Суворовської районної
адміністрації Одеської міської ради,
вважаючи вимоги позивачів необгрунтованими,  з урахуванням інтересів неповнолітнього
ОСОБА_8 просив в позові відмовити.

Треті
особи ОСОБА_7,  ОСОБА_9. вважали,  що позовні вимоги позивачів задоволенню не
підлягають,  позов лее ОСОБА_6
обґрунтований та пояснили,  що квартира
АДРЕСА_2 у місті Одесі є кооперативною,
пай виплачений ОСОБА_10 під час знаходження у шлюбі з ОСОБА_9,  є їх сумісною власністю. Після одруження і
народження у 2004 році ОСОБА_8,
ОСОБА_6,  ОСОБА_7 дійсно проживали
у вищезазначеній квартирі,  але ніхто і
ніколи не обіцяв,  що ОСОБА_6  придбає право користування житловою площею в
квартиріАДРЕСА_2

Третя
особа - ОСОБА_10 у судове засідання не з'явився,  про день,
час,  місце судового засідання був
повідомлений судом належним чином та своєчасно.

Представник
третьої особи - Суворовського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області   у судове засідання не з'явився,  про день,
час,  місце судового засідання був

повідомлений
судом належним чином та своєчасно,
надіслав заяву з проханням слухати справу у його відсутність.

Вислухавши
пояснення сторін,  їх представників,  учасників процесу,  допитавши свідківОСОБА_11,
ОСОБА_12.,  ОСОБА_13, ОСОБА_14,  вивчивши та проаналізувавши надані докази у їх
сукупності,  судом встановлено,  що квартира АДРЕСА_1 складається з двох
кімнат,  житловою площею 29, 37 квадратні
метри,  розташована у дев'ятиповерховому
будинку і надана 25.07.1977 рокуОСОБА_4 на склад сім'ї: чоловік та син (а.с.
14).

Після
народження в 1979 році за вказаною адресою була зареєстрована ОСОБА_5,  у 2004 році її дочка ОСОБА_14,  2004 року народження,  у 2005 році ОСОБА_6,  2004 року народження (син ОСОБА_6) (а.с. 16).

Правовідносини,  які виникли між: сторонами регулюються
Житловим Кодексом УРСР,  відповідно до
статі 107 ЖК особу може бути визнано такою,
що втратила право користування житловим приміщенням у зв'язку з вибуттям
на інше постійне місце проживання у тому же населеному пункті.

Проте
відповідач ОСОБА_6  до 09.11.2002 року
проживав на спірній житловій площі постійно. Після одруження з ОСОБА_7 між
ОСОБА_3., ОСОБА_4,  ОСОБА_5  з одного боку таОСОБА_6,  ОСОБА_73 іншого склалися вкрай неприязні
відносини. Крім того,  у лютому 2004 року
ОСОБА_5  переїхала у стала постійно
проживати сумісно з батьками в квартирі АДРЕСА_1.

Вказані
обставини визнані сторонами і тому в силу частини 1 статті 61 ЦПК України
вважаються судом встановленими.

У
судовому засіданні не здобуто доказів про наявність у відповідача іншого
постійного місця проживання,  треті особи
ОСОБА_9. та ОСОБА_10,  які є власниками
квартири АДРЕСА_2 у місті Одесі,  чого не
оспорюють сторони по справі,  не визнають
право постійного проживання ОСОБА_6 та неповнолітнього ОСОБА_8  в належній їм квартирі.

Конституцією
України (статтею 47) гарантоване право кожної людини на житло.

Відповідно
до статті 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений в праві користування
житловим приміщенням не інакше як на підставі і в порядку,  визначеному законом.

Відповідно
до статей 10,  11,  60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів. Суд при розгляді даної
цивільної справи створив учасникам процесу всі необхідні умови для всебічного і
повного дослідження обставин справи,
надання та витребування доказів.

З
урахуванням встановлених в судовому засіданні фактів,  суд вважає,
що позивачі не довели суду тієї обставини,  що ОСОБА_6
не проживає в спірній квартирі у зв'язку з вибуттям на інше постійне
місце проживання у цьому ж населеному пункті і тому в позовіОСОБА_4, ОСОБА_3,  ОСОБА_5
про визнання ОСОБА_6 таким,  що
втратив право користування житловим приміщенням необхідно відмовити,  позов же ОСОБА_6 задовольнити,  відновивши його порушене право користування
спірним житловим приміщенням шляхом вселення в квартиру,  так як останній не втрачав зв'язку з житловою
площею,  що підтверджується тією
обставиною,  що у 2005 році за його
заявою відповідно до пунктів 9-11 Тимчасового порядку реєстрації фізичних осіб
за місцем проживання,  затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року №35 був
зареєстрований його неповнолітній син ОСОБА_8. Проте ОСОБА_4,  ОСОБА_3,
ОСОБА_5  не визнають право на проживання
ОСОБА_6

Судом не
прийняті до уваги ствердження позивачів стосовно фіктивності розірвання шлюбу
між: ОСОБА_6 та ОСОБА_7,  визначення
місця проживання їх спільного сина з батьком,
а також не сплату відповідачем комунальних послуг,  оскільки істотного значення для правового
вирішення даної справи це не має.

Також:
суд критично ставиться до пояснень позивачів відносно реєстрації
неповнолітнього ОСОБА_8 на житлову площу квартири,  так як місце проживання

малолітньої
дитини  визначається  виключно
його  батьками  і
реєстрація  хлопчика здійснена у
відповідності до діючого законодавства,
яке регулює це питання.

На
підставі викладеного та статті 47 Конституції України,  статей 107,
109 ЖК України,  керуючись статями
10,  11,
60,  61,  212-215 ЦПК України,  суд

ВИРІШИВ:

У
задоволенні позову ОСОБА_3,
ОСОБА_4,  ОСОБА_5 до ОСОБА_6,  за участю третіх осіб ОСОБА_7,  ради опіки та піклування Суворовської
районної адміністрації Одеської міської ради,
Суворовського РВ ОМУ УМВС України,
про визнання таким,  що втратив
право користування житлової площі в квартирі АДРЕСА_1,  зобов'язанні знати з реєстраційного обліку -
ВІДМОВИТИ.

Позов
ОСОБА_6,  який також: діяв в інтересах
ОСОБА_8,  2004 року народження до
ОСОБА_3, ОСОБА_4  ОСОБА_5 про вселення -
задовольнити.

Вселити
ОСОБА_6 сумісно з ОСОБА_8,  2004 року
народження в квартиру АДРЕСА_1.

Рішення
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження,  але апеляційна скарга не
була подана у встановлений законом строк,
рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги рішення,  якщо
його не скасовано,   набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення
може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області через Суворовський
районний суд м.  Одеси шляхом подачі
заяви про апеляційне оскарження рішення на протязі десяти днів з дня
проголошення рішення та подачі апеляційної скарги на протязі двадцяти днів
після подачі заяви про апеляційне оскарження рішення.