Справа №22ц - 1932                                                                 Головуючий
24                                                                              Доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

2007 року жовтня
місяця 16 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного
суду Херсонської області в складі:

Головуючого:    Гаркуші В.О. суддів:        Кутурланової О.В. Майданіка В.В.

при
секретарі  Шевардіній К.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу
за апеляційними скаргами приватних підприємців ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення
Генічеського районного суду Херсонської області від 19 червня 2007 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до приватних підприємців ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про
визнання незаконної та зупинення промислової діяльності,  стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА;

23 квітня 2007
року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до приватних підприємців ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 про визнання незаконної та зупинення промислової діяльності,  стягнення матеріальної та моральної шкоди.
Вказала,  що відповідачі,  здійснюючи підприємницьку діяльність
(підприємство металопрокату) за адресою АДРЕСА_1 поряд з її житловим будинком
№21, внаслідок порушення санітарних норм,
встановлених вимог про тишу заподіяли їй матеріальну і моральну шкоду.

Рішенням суду
від 19 червня 2007 року позов було частково задоволено,  з відповідачів на користь позивачки було
стягнуто солідарно моральну шкоду у розмірі 3000грн. В решті позовних вимог
було відмовлено.

В
апеляційних скаргах ПП ОСОБА_1 та
просять вказане рішення суду скасувати,
ухвалити нове рішення про відмову у позові,  посилаючись на порушення норм матеріального і
процесуального права.

У запереченні на
апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу Беймар І.В. відхилити.

Заслухавши
доповідача,  перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог,  заявлених у суді першої інстанції,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів
справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

Відповідно до
постанови Генічеського районного суду Херсонської області від 13.11.2006
року,  що набрала законної сили,  за результатом розгляду адміністративної
справи за позовом ОСОБА_3 до Генічеської міської ради про скасування рішення -
позов було задоволено,  було скасовано
рішення ради N«223 від 15.06.2006 року про надання дозволу ОСОБА_1 на
розміщення торгівельної точки по продажу промислових товарів по

2

АДРЕСА_1,  терміном на 1 рік. Вказаною постановою було
встановлено,  що фактично торгівля
металопрокатом супроводжується різкою металу електричними ножицями і
електричними турбінками,  його
розвантаженням за допомогою автокрану,
наслідком чого є підвищений шум і виділення абразивного пилу. А також
встановлено те,  що вказаним рішеним
виконкому було порушено право позивачки на захист від шкідливого впливу шуму і
на безпечне навколишнє середовище; також було встановлено,  що виконком,
приймаючи зазначене рішення,  не
перевірив можливість дотримання підприємцем вимог  ст. 24 Закону України "Про забезпечення
санітарного та епідемічного благополуччя населення" (а.с. 5) .

Згідно
відповідей органів місцевого самоврядування та інших органів на звернення
позивачки - підтверджується господарська діяльність відповідачів,  пов"язана з торгівлею металом та роботою
механізмів поруч із мешканням відповідачки,
вона за своїм характером та фактичними проявами перевищує рівень
шуму,  встановлений санітарними нормами
для підприємств,  які здійснюють
діяльність на територіях,  прилеглих до
жилих або громадських будівель (а.с. 9,
10,  11,  12,  13
17,  19,
20) .

Відповідно до  ст. 1190 ЦК України
особи,  спільними діями або бездіяльністю
яких було завдано шкоди,  несуть
солідарну відповідальність перед потерпілим.

Зважаючи на
наведені обставини,  колегія суддів
погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність стягнення
солідарно з відповідачів на користь позивачки заподіяну їй моральну шкоду через
порушення відповідачами вимог Закону України "Про забезпечення санітарного
та епідемічного благополуччя населення".

Разом з
тим,  задовольняючи позовні вимоги
частково та визначивши розмір відшкодування в 3000грн.,  суд не врахував роз"яснень Пленуму
Верховного Суду України,  даних у п.5
постанови від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди" про необхідність при визначенні розміру
відшкодування моральної шкоди виходити з засад розумності,  виваженості та справедливості. На підставі
викладеного,  колегія суддів вважає,  що розмір моральної шкоди визначений без
урахування обставин спричинення позивачці незручностей,  характеру немайнових затрат,  з якими позивачка пов"язує факт
заподіяння шкоди,  ступеня вини
заподіювачів і розмір такого відшкодування підлягає зменшенню до 200грн.

Крім
того,  всупереч п.6 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 29.12.1976 року №11 з наступними змінами
мотивувальна частина рішення суду першої інстанції не містить розрахунки,  з яких суд виходив при задоволенні грошових
та інших майнових вимог.

Оскільки має
місце неправильне застосування норм процесуального права,  рішення суду підлягає зміні.

Доводи
апеляційної скарги,  зокрема щодо
недоведеності заподіяння відповідачами моральної шкоди позивачці,  до уваги не приймаються,  оскільки не підтверджені належними доказами і
висновків суду не спростовують.

Оскільки в
рішенні суду немає посилань на  ст. 1190 ЦК України,  колегія суддів вважає,  що в мотивувальній частині рішення суду
першої інстанції необхідно зробити посилання на вказану вище норму закону.

Керуючись  ст.  ст.  303,
307,  309 ЦПК України,  колегія суддів,  -

ВИРІШИЛА:

Апеляційні
скарги приватних підприємців ОСОБА_1 та ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення
Генічеського районного суду Херсонської області від 19 червня 2007 року
змінити,  зменшивши суму відшкодування
моральної шкоди до 200грн. та доповнивши його мотивувальну частину посиланням
на  ст. 1190 ЦК України.

В іншій частині
рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає
законної сили з моменту проголошення і на нього може бути подана касаційна скарга
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з моменту його
проголошення.