Справа № 22Ц 2506/2007                        Головуючий в 1 інстанції
в 2 інстанції Коцюрба О.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11
жовтня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Київської області у складі:

Головуючого:      Мережко М.В.

Суддів:                   Коцюрби О.П., Голуб С.А.

При
секретарі:      Колесник Н.І.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від
10 травня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
Комунального підприємства житлового та комунального господарства Вишгородської
міської ради Київської області про визначення частки співвласників у майні, що
є об'єктом права спільної сумісної власності та зобов'язання укласти окремий
договір про участь у витратах за надання житлово-комунальних витрат.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів, -

встановила:

Позивач
звернувся до суду з позовом про визначення частки співвласників у майні, що є
об'єктом права спільної сумісної власності та стягнення витрат на утримання
житла, посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло
від 24 листопада 1997 року, йому та колишнім членам його сім'ї, в рівних
частках, по 1/4 частині, належить квартира АДРЕСА_1. Житлова площа квартири
становить 25,5 кв. м., частка
кожного співвласника становить 6,375 кв. м.

На даний
час він має намір провести відчуження своєї частки колишній дружині та дітям,
але не може зробити цього, оскільки в свідоцтві про право власності не вказано
частки, які належать кожному, тому він вимушений звертатися до суду з вказаним
позовом.

Також,
на обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що колишня дружина не приймає
участі в утриманні житла, тому він вважає, що КПЖ і КГ Вишгородської міської
ради має укласти з ним окремий договір про участь у втратах за надання
житлово-комунальних послуг.

Посилаючись
на вкладене, позивач на підставі ст. 11, 16, 22, 355-360 ЦК України, ст. ст.
150, 160, 162 ЖК України просив визнати за кожним із співвласників квартири
право власності на 1/4 частку спірної квартири, стягнути із ОСОБА_2 понесені
ним витрати по утриманні житла в сумі 1072,45 грн. та зобов'язати КПЖ і КГ
Вишгородської міської ради укласти з ним окремий договір про участь у витратах
за надання житлово-комунальних послуг.

Рішенням
Вишгородського районного суду Київської області від 10 травня 2007 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись
з вказаним рішенням, ОСОБА_1. подав апеляційну скаргу в якій просить рішення
Вишгородського районного суду Київської області від 10 травня 2007 року
скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити,
вказуючи на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи,
неправильне застосування судом при розгляді справи норм матеріального права.

Апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як
вбачається з матеріалів цивільної справи, спірна квартира складається з двох
кімнат. Загальна площа квартири - 46.2 кв. м., житлова площа - 25.5 кв. м.

Згідно
свідоцтва про право власності на житло від 24 листопада 1997 року виданого
Вишгородським БТІ Київської області, позивач та ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 є
власниками квартири АДРЕСА_1 і їхні частки в квартирі є рівними, тобто за
кожним із них визнано право власності на 1/4 частину квартири. Право власності
позивача на 1/4 частину квартири є очевидним і ніким не оспорюється.

Статтею
355 ЦК України
визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників)
належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

В статті
357 ЦК України
вказано, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними,
якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або за законом.

За таких
обставин, колегія суддів вважає, що висновки Вишгородського районного суду
Київської області щодо відмови ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог є
правильними, так як належна йому частка в спірній квартирі є незначною і вони
не ґрунтуються на вимогах закону.

Перевіряючи
законність та обґрунтованість рішення Вишгородського районного суду Київської
області від 10 травня 2007 року в межах доводів викладених в апеляційній скарзі
та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав
для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1

Посилання
ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на невідповідність висновків суду першої інстанції
обставинам справи, неправильне застосування Вишгородським районним судом
Київської області при розгляді справи норм матеріального права є надуманими так
як спростовуються доказами, що є в справі.

Керуючись ст. ст. 307, 308. 313,
314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Вишгородського районного суду Київської області від 10 травня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала
може бути оскаржена касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців.