Категорія № 21(2)                                                                       інстанції
Доповідач - Братіщева Л.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31
жовтня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого
судді - Неклеси В.І.

суддів -
Братіщевої Л.А., Митрофанової Л.В. при секретарі - Юровській О.Ю.

за участю
позивача - ОСОБА_1 та його представника - ОСОБА_2,
представника Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Кривому Розі Дніпропетровської області - Бершадської Людмили Станіславівни,

представника
Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» -
Забурдяєва Олександра Геннадійовича

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційними
скаргами Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в м. Кривому
Розі Дніпропетровської області, Відкритого акціонерного товариства
«Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 20 квітня 2007 року у. справі за позовом ОСОБА_1 до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області (надалі Відділення фонду), Відкритого акціонерного
товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (надалі ВАТ «КЗРК») про
відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1.
звернувся до суду з позовом до відкритого акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» (надалі - ВАТ "КЗРК"), Відділенню виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і
професійних захворювань України в м. Кривому Розі ( надалі - відділення Фонду),
про відшкодування шкоди.

В
подальшому позивач уточнив позовні вимоги і просив стягнути на його користь з
ВАТ "КЗРК" недоплату по щомісячним виплатам відшкодування втраченого
заробітку за період з 25.11.1996р. по 01.04.2001р. у розмірі 6822 грн. 16 коп.,
компенсацію за несвоєчасну виплату у розмірі 5884 грн. 32 коп., а також
недоплату одноразової допомоги в сумі 5643 грн. 60 коп.; стягнути на користь
позивача з відділення Фонду недоплату по щомісячним виплатам відшкодування
шкоди з 01.04.2001р. по лютий 2007 року в сумі 29907 грн. 34 коп., компенсацію
за несвоєчасну їх виплату в сумі 8344 грн. 44 коп. та щомісячні страхові
виплати в сумі 1186 грн. 03 коп.3 березня 2007 року до зміни обставин, що
тягнуть перерахунок або припинення виплат.

Рішенням
Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 20 квітня 2007 року позов ОСОБА_1
задоволений частково: з ВАТ «КЗРК» на користь позивача

2

стягнуто
недоплату по щомісячним виплатам відшкодування шкоди за період з 25.11.1996р.
по 01.04.2001 р. в сумі 6822,16 грн., компенсацію за несвоєчасну виплату в сумі
5884,32 грн., недоплату одноразової допомоги в сумі 5643,60 грн. З Відділення
Фонду на його користь стягнуто недоплату по щомісячним виплатам відшкодування
шкоди за період з 01.04.2001р. по 28.02.2007р. в сумі 29907,34 грн., щомісячні
страхові суми по 1403,07грн. починаючи з 01.03.2007р. до змін обставин, що
тягнуть перерахунок розміру страхових виплат або до їх припинення.

Відділення
Фонду в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду та відмовити позивачу
в задоволенні позовних вимог оскільки, на його думку, суд першої інстанції
безпідставно притягнув його до участі в справі в якості відповідача; суд не
перевірив, чи були застосовані на підприємстві коефіцієнти підвищення тарифних
ставок (посадових окладів) за оспорюваний період; неправильно застосував п. 28
«Правил відшкодування шкоди...», що призвело до неправильного вирішення спору;
суд не застосував строк позовної давності, не перевірив, чи фактично
підвищувалась заробітна плата на підприємстві в оспорюваний період; судом не
дана правова оцінка економічному обгрунтуванню застосування або незастосування
коефіцієнтів підвищення тарифних ставок і окладів, а також фактичної заробітної
плати по ВАТ «КЗРК». Суд стягнув суму заборгованості за весь період, не
врахував строк позовної давності.

В
апеляційній скарзі ВАТ «КЗРК» ставить питання про скасування рішення суду та
відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в зв'язку із порушенням судом
першої інстанції норм матеріального права, оскільки суд не дослідив питання
фактичного підвищення тарифних ставок та окладів по ВАТ «КЗРК» за період з
01.06.1997р. по 01.05.2000р., необгрунтовано задоволені вимоги позивача в частині
стягнення компенсації за несвоєчасно виплачені суми відшкодування шкоди.
Відповідач також вважає, що суд допустив негайне виконання рішення суду в
порушення вимог ст. 367 ЦПК України якою передбачено виконання рішення у
справах про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
- лише в межах суми платежу за один місяць.

Перевіривши
законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і
заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги Відділення фонду і
ВАТ «КЗРК» - підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено, що позивач працював на гірником очисного вибою 4 розряду з правом
ведення вибухових робіт дільниці №6 на ш. «Октябрьська» Виробничого об'яєднання
«Кривбасруда» (правонаступник - ВАТ "КЗРК"), 19.01.1989 р. з
позивачем стався нещасний випадок на виробництві. Висновком МСЕК від 16.12.1996
року позивачу встановлено 40% втрати професійної працездатності та 3 групу
інвалідності. Відповідно до висновку МСЕК від 01.12.2000 року позивачу
встановлено 50% втрати професійної працездатності безстроково.

Наказом
№ 70 від 31.01.1997 р. позивачу призначені суми відшкодування шкоди в розмірі
121,88 грн., виходячи із середньомісячного заробітку 304,71 грн за неповні
відпрацьовані місяці липень-серпень 1996 р.

Відповідно
до ч.1 п.5 ст. 311 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню з направленням
справи на новий розгляд, якщо суд розглянув не всі позовні вимоги і цей недолік
не був і не міг бути усунений ухваленням додатково рішення судом першої
інстанції.

3

Частково
задовольняючи вимоги позивача в межах, які перевищують строк позовної давності,
суд першої інстанції виходив із того, що перебіг строку позовної давності
починається з дня виникнення права на позов, а право на позов виникає з дня,
коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права ( ст. 76
ЦК України в
редакції 1963р.).

На думку колегії
суддів, такий висновок суду є невірним .

Згідно
пункту 41 «Правил відшкодування власником підприємства, установи, організації
або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням
здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків"(далі
"Правил відшкодування шкоди"), затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України від 23 червня 1993 року № 472, якщо заяву на відшкодування
шкоди потерпілий або заінтересовані особи подали через три роки з дня
визначення МСЕК стійкої втрати працездатності, відшкодування шкоди проводиться
з дня подання заяви.

Згідно
пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 «Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», виплати,
призначені, але своєчасно не одержані потерпілим, або особою, яка має право на
їх одержання, а також вимоги про перерахунок сум щомісячних платежів, раніше
визначених судом або роботодавцем, підлягають задоволенню за час, що не
перевищує трьох років.

Однак,
всупереч зазначених "Правил відшкодування шкоди", суд стягнув
недоплачені виплати за весь період.

Задовольняючи
позов частково, суд першої інстанції виходив, також, з того, що при
перерахуванні позивачу сум страхових виплат підприємство помилково взяло до
розрахунку коефіцієнти росту реальної середньої заробітної плати, а не
встановлені спільними

Постановами
дирекції і профспілкового комітету підприємства коефіцієнти. У свою чергу ВВД
ФССНВ також продовжило виплату цих сум у неправильному розмірі.

Однак, з
таким висновком щодо наявності підстав для перерахунку щомісячних платежів
погодитись неможна, оскільки змінюючи розмір щомісячних виплат, суд першої інстанції
не перевірив, чи відбулося фактично підвищення заробітної плати по
підприємству, не витребував відомості про нарахування і одержання заробітної
плати за професією позивача за оспорюваний період, тобто на час виплати
відшкодування шкоди підприємством.

Крім
того, відповідно до пункту 28 "Правил відшкодування шкоди",
перерахований або нарахований розмір втраченого заробітку у перерахунку на 100
відсотків втрати професійної працездатності не може бути більшим від середнього
заробітку відповідного працівника (після підвищення тарифних ставок) за умови
його роботи протягом повного календарного або у перерахунку на повний
календарний місяць роботи.

Вирішуючи
спір суд не звернув уваги на зазначене положення й не з'ясував розмір
середньомісячного заробітку відповідного працівника (після підвищення тарифних
ставок) за умови його роботи протягом повного календарного місяця або у
перерахунку на повний календарний місяць роботи, та чи не буде перевищувати
розмір відшкодування нарахованого позивачу встановлені обмеження.

За таких
обставин колегія суддів вважає за необхідне рішення суду скасувати з
направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції у відповідності
до вимог п.5 ч.1 ст. 311 ЦПК України.

На підставі
викладеного, керуючись ст.
303, 307, 311 ч. 1 п.
5, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні
скарги Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Кривому Розі Дніпропетровської області та Відкритого акціонерного товариства
«Криворізький залізорудний комбінат» - задовольнити частково.

Рішення
Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 20 квітня 2007 року скасувати.

Справу направити
на новий розгляд в той же суд в іншому складі.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання нею законної сили.