Справа № 2-2928/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня
2007 року Суворовський районний суд міста Одеси у складі

головуючого                   Катаєвої Е.В.

при
секретарі                   Юзефович Ю.А.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення коштів за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

До суду
з позовом до ОСОБА_2  звернувся ОСОБА_1.,
вказавши,  що 15.
02.2007 року між та відповідачем було укладено договір позики,  відповідач позичив у нього 114 300
гривень,  просив стягнути суму позики в
зазначеному розмірі в порядку виконання по договору позики та судові витрати -
по оплаті судового збору -1143 гривень,
на інформаційно-технічне забезпечення - 30 гривень. У судовому засіданні
позивач позовні вимоги підтримав,
посилаючись на обставини,
викладені у позовної заяві. Представник відповідача в судовому засіданні
15 червня 2007 року позовні вимоги не визнав в повному обсязі,  посилаючись на ту обставину,  що кошти ОСОБА_2  не отримував,
а по домовленості з позикодавцем вони повинні були оформити договір
позики нотаріально,  так як цього не
трапилось,  на розписку посилатись не
можливе.

У
подальшому у судове засідання не з'явився,
був повідомлений судом належним чином та своєчасно,  суд розглянув справу у його відсутність через
достатність у справі доказів про права та взаємовідносини сторін. В судовому
засіданні встановлено,  що 15.02.2007
року між сторонами був письмово оформлений договір позики,  за умовами якого позивач передав відповідачу
кошти в розмірі 114 300 гривень,  що на
час укладення договору відповідало 22 500 доларів СІЛА по курсу НБУ долара к гривні,  а відповідач,
у свою чергу,  зобов'язався на
протязі п'яті днів повернути позивачу вказану грошову суму,  що підтверджується власноручною розпискою
ОСОБА_2  від 15.02.2007 року (а.с.  7).

Свої
зобов'язання по поверненню боргу ОСОБА_2
у визначений договором строк не виконав,
що сторонами не оспорюється і у порядку частини 1 статті 61 ЦПК України
вважається судом встановленим.  Статті
1046 - 1047,  1049 ЦК України
передбачають укладення договору позики,
по якому одна сторона передає у власність грошові кошти,  а інша зобов'язується повернути таку ж суму
грошей. З урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів суд вважає,  що позивач довів суду ті обставини,  на які посилався в обґрунтування позовних
вимог і вони підлягають задоволенню у повному обсязі. Судом не прийняті до
уваги ствердження представника відповідача,
оскільки в силу статті 1051 ЦК
України,  якщо договір позики
укладений у письмовій формі (як у даному випадку),  рішення суду не може ґрунтуватись на
свідченнях свідків для підтвердження того,
що гроші насправді не були одержані позичальником від позикодавця або
одержані у меншої кількості,  ріж
встановлене договором.  В силу статті 88
ЦПК України необхідно стягнути з ОСОБА_2
на користь позивача сплачене ним на користь держави державне мито в
розмірі 1143 гривень,  та ЗО гривень -
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

На
підставі статей 1046,  1050,  1049,
1050,  1051 ЦК України,  керуючись статтями 10,  11,
60,  61,  88,
212-215 ЦПК України,  суд

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення боргу - задовольнити. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі
115 473 гривень. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом
десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.