Справа № 2-П-581/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26
лютого 2007 року                                                                         місто
Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого - судді                                                              Слюсарчук
Н.Ф.

з участю
секретаря с/з                                                          Хоцької
Л.М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2

про      відшкодування матеріальної та моральної
шкоди,  завданої в результаті ДТП, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
в травні 2006 року звернувся з вищезгаданим позовом,  в якому зазначив,  що з вини відповідача,  який керував на підставі свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу автомобілем Опель Омега д.н. НОМЕР_1,  що належить ОСОБА_3,  27.12.2005 року о 12 год. 15 хв. по вулиці
Ватутіна в м.  Житомирі сталася ДТП.
Внаслідок даної ДТП автомобіль ВАЗ - 21063 д.н. НОМЕР_2,  що належить ОСОБА_4. та був керований
позивачем по дорученню,  отримав
механічні пошкодження. У зв"язку з цим просив стягнути з відповідача 7628
грн. 20 коп. матеріальної шкоди для відновлення автомобіля,  5000 грн. моральної шкоди,  а також судові витрати.

В
судовому засіданні представник позивача позов підтримав,  на обгрунтування своїх доводів вказав,  що він виїхав на перехрестя та зупинився на
червоний сигнал світлофору,  Правил
дорожнього руху не порушував. Винним в скоєнні ДТП є відповідач,  оскільки він їхав з великою швидкістю,  не вибрав безпечної дистанції та скоїв
зіткнення декількох джерел підвищеної небезпеки. Просив стягнути з відповідача
на відшкодування матеріальної шкоди 7628 грн. 20 коп.3гідно акту № 14372/А
автотоварознавчого дослідження від 02.02.2006 року,  зазначеної вище моральної шкоди,  оскільки йому спричинені моральні переживання
та хвилювання,  тривалий період часу він
не може розпоряджатися автомобілем,  як
засобом пересування,  порушено звичний
для нього порядок організації життя,  що
вимагало додаткових зусиль для його організації,  а також 280 грн. за проведення експертного
дослідження,  7 грн. 50 коп.3а
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 84 грн. 50 коп.
сплаченого судового збору.

Відповідач
ОСОБА_2. не з"явився в судове засідання без поважних причин,  хоча був неодноразово повідомлений належним
чином про день,  час та

місце
розгляду справи,  від відповідача не
надійшло повідомлення про причини неявки,
тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у
справі доказів у відповідності до вимог
ст.  169 ч.4 ЦПК України.

Заслухавши
представника позивача,  дослідивши докази
в їх сукупності,  оцінюючи їх за своїм
внутрішнім переконанням,  суд вважає,  що позов підлягає до часткового задоволення.

Правовідносини,  що виникли між сторонами,  регулюються
ст.   ст.  1166,
1167,  1188,  1192 ЦК
України,  чинними на день їх
виникнення.

Відповідно
до  ст.
48 ч.2 Закону України "Про власність" власник може вимагати
усунення будь-яких порушень його права,
хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння,  і відшкодування завданих цим збитків,  а також відповідно до вимог  ст.  48
ч.4 цього ж Закону положення щодо захисту права власності поширюється також на
особу,  яка хоч і не є власником,  але володіє майном на праві повного
господарського відання,  оперативного
управління,  довічного успадковуваного
володіння або на іншій підставі,
передбаченій законом або договором.

Відповідно
до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов"язковому
з"ясуванню при вирішенні даного спору про відшкодування матеріальної шкоди
підлягає з"ясуванню: наявність такої шкоди,  протиправність діяння її заподіювача,  наявність причинного зв"язку між шкодою
і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Судом
встановлено,  що 27.12.2005 року о 12 год. 15 хв. по вулиці
Ватутіна в м.  Житомирі з вини
відповідача,  який керував на підставі
свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобілем Опель Омега д.н. НОМЕР_1,  що належить ОСОБА_3,  сталася ДТП,
внаслідок якої автомобіль ВАЗ - 21063 д.н. НОМЕР_2,  що належить ОСОБА_4. та був керований
позивачем по дорученню,  отримав
механічні пошкодження,  зокрема,  деформовано: панель даху,  стійка права,
капот,  короб повітропритоку,  панель приборів,  каркас сидіння переднє ліве,  крила задні праве та ліве,  лонжерони задні праві та ліві,  панель задня в зборі,  бампер та накладка задня,  панель підлоги,  арка заднього правого колеса,  молдинг задньої панелі та заднього правого
крила,  решітка в капоті,  перекос кузова; розбито: скло вітрове,  ліхтар задній правий,  що стверджується протоколом огляду
транспортного засобу від 31.01.2006 року/ а.с.
11/.

Згідно
до вимог  ст.  1187 ЦК України,  шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою,  яка на
відповідній правовій підставі /право власності,
інше речове право,  договір
підряду,  оренди тощо/ володіє
транспортним засобом,  механізмом,  іншим об"єктом,  використання,
зберігання,  або утримання якого
створює підвищену небезпеку,  якщо не
доведуть,  що шкода була завдана
внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Крім того,  шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки,  відшкодовується на загальних підставах,  а саме: шкода,  завдана одній особі з вини іншої особи,  відшкодовується винною особою,  як передбачено вимогами  ст.
1188 ЦК України.
Відповідно до вимог п.3,  4 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03. 1992 року "Про практику
розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" із
змінами та доповненнями,  шкода,  завдана джерелом підвищеної небезпеки
відшкодовується особою,  яка на

відповідній правовій підставі володіє
транспортним засобом,  а шкода,  заподіяна одному з володільців з вини іншого
- відшкодовується винним.

Суд
вважає,  що відповідачем є ОСОБА_2,
оскільки він є володільцем джерела підвищеної
небезпеки,  керував автомобілем на
правовій підставі - свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу з правом керування
/а.с. 41/,  повинен відповідати за
заподіяну матеріальну та моральну шкоду.

Суд
прийшов до висновку,  що дана ДТП сталася із вини
відповідача ОСОБА_2,  в результаті невідповідності його дій
технічним вимогам п.13.1 Правил дорожнього руху України,  оскільки відповідач не дотримався безпечної
дистанції,  що і привело до зіткнення
автомобілей.

Наведене
стверджується постановою Луцького міськрайсуду від 25.01.2006 року,  згідно якої відповідач ОСОБА_2. притягнутий
до адміністративної відповідальності за  ст.  124
КУпАП,  визнаний винним в скоєнні даної ДТП та застосовано
адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмір 68 грн.

Відповідно
до  ст.
61 ч.3 ЦПК України,
обставини,  визнані судовим
рішенням у цивільній,  господарській або
адміністративній справі,  що набрало
законної сили,  не доказуються при
розгляді інших справ,  у яких беруть
участь ті самі особи або особа,  щодо
якої встановлено ці обставини. Крім того,
вирок у кримінальній справі,  що
набрав законної сили або

постанова
суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкові для суду,  що розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи,  стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду,  з
питань,  чи мали місце дії та чи вчинені
вони цією особо./  ст.  61.Ч.4 ЦПК України/.

Таким
чином,  судом встановлена протиправність
дій відповідача ОСОБА_2. та його вина в скоєнні даної ДТП,  а також причинний зв"язок між наявною
шкодою і протиправним діянням заподіювача,
оскільки

постанова
Луцького міськрайсуду від 25.01.2006 року/а.с. 6/,  є обов"язковою для суду,  дана обставина є підставою для звільнення від
доказування щодо вини ОСОБА_2. в даній ДТП.

Визначаючи
розмір матеріальної шкоди,  судом
враховується висновок № 14372/А автотоварознавчого дослідження від 02.02.2006
року,  по визначенню матеріального
збитку,  з врахуванням обсягу механічних
пошкоджень автомобіля позивача,  згідно
якого розмір матеріальної шкоди в результаті пошкодження автомобіля становить
7628 грн. 20 коп. та підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2. на користь
позивача. Даний висновок не оспорювався ним при розгляді справи,  а тому приймається як доказ.

Вирішуючи
питання про наявність підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди,  судом враховуються періоди страждань та
хвилювань,  які вивели позивача із
рівноваги,  неможливість позивача
тривалий період часу розпоряджатися автомобілем,  як засобом пересування,  порушено звичний для позивача порядок
організації життя,  що вимагало
додаткових зусиль для його організації.

З
урахуванням характеру,  обсягу та глибини
заподіяних позивачу моральних страждань,
їх наслідків,  враховуючи вимоги
розумності та справедливості,  суд вважає
за можливе задовольнити позов частково та визначає розмір моральної шкоди в
сумі 500 грн,  які підлягають
відшкодуванню з відповідача ОСОБА_2. у відповідності зі  ст.
1167 ЦК України.

В решті позовних
вимог необхідно відмовити за безпідставністю.

У
відповідності до  ст.  88 ЦПК України відповідач ОСОБА_2.
зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати за проведення експертизи в розмірі 280
грн,  витрати за інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в сумі 7 грн. 50 коп. та сплачений судовий збір в
сумі 84 грн. 50 коп.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст.  10,  11,
60,  88,  209,
212-215, 218,  Розділ 111,  Глава 8 ЦПК України,   ст.
ст.  1166,  1167,
1188,  1192 ЦК України,  Постановою Пленуму Верховного Суду України №
6 від 27.03.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди" із змінами та доповненнями та Постановою
Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову
практику в справах про відшкодування моральної /немайнової / шкоди " із
змінами і доповненнями,  суд,  -

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити частково.

Стягнути з
ОСОБА_2на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 7628 грн. 20
коп,  на відшкодування моральної шкоди
500 грн,  витрати за проведення
експертного дослідження в сумі 280 грн,
витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 7
грн. 50 коп. та сплачений судовий збір в сумі 84 грн. 50 коп.

В решті позовних
вимог відмовити за безпідставністю.

Позивач
ОСОБА_1зобов"язаний повернути відповідачу ОСОБА_2,  після виконання рішення суду останнім,  пошкоджені та замінені деталі автомобіля ВАЗ
- 21063 д.н. НОМЕР_2,  а саме:
капот,  панель задня в зборі,  бампер та накладка задня,  молдинг задньої панелі та заднього правого
крила,  решітка в капоті,  крило заднє праве.

Рішення
може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Богунський
районний суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду
протягом десяти днів з дня проголошення рішення та апеляційної скарги протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження,  з подачею її копії до апеляційної інстанції
або в порядку ч. 4  ст.  295 ЦПК України.

Заочне
рішення може бути переглянуте судом,  що
його ухвалив,  за письмовою заявою
відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.