Справа №2-5843 2007 p.
РІШЕННЯ

Іменем України

12 вересня 2007 року                                                Бердянський
міськрайонний суд

у складі: головуючого - судді Троценко Т. А.

при секретарі:                                                                      Онищук
О. О.

розглянувши у попередньому
судовому засіданні в м.  Бердянську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м.  Бердянсь­ка в особі Бердянської міської ради
про визнання права власності на самочинно збудо­ване нерухоме майно,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом,  який в судовому засіданні
підтримав особисто,  а також з
представником за заявою ОСОБА_2,  і
пояснив,  що йому на праві власності
згідно договору купівлі - продажу відІНФОРМАЦІЯ_1,  посвідченого
дер­жавним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори Мягченко С.  Г.,  реєстр НОМЕР_1,
належить домоволодіння НОМЕР_2 по АДРЕСА_1.

Будинок знаходиться на
земельній ділянці площею 850, 0 кв. м,
яка надана для об­слуговування будинку на підставі рішення виконкому №
92 від 20. 02. 1954 р.

В технічному паспорті на
будинок вказано,  що на земельній ділянці
знаходяться без належного дозволу,  з
відхиленням від проекту збудовані приміщення: житлова при­будова «А1» та
вбиральня - душ «О»,  які не були введені
в експлуатацію і на які пози­вач просить визнати право власності.

Згідно технічного висновку
КП «Архітектурно - планувальне бюро» Бердянської міської ради від 02.08. 2007р.
при будівництві санітарно - гігієнічні та пожежні норми не порушено,  норми розташування згідно ДБН 360-92*
«Містобудування. Планування та забудова міських та сільських поселень» також не
порушені.

Представник відповідача -
територіальної громади в особі Бердянської міської Ради за дорученням Грімова С.  А. в судовому
засіданні не заперечує проти позову,  вва­жає
можливим визнати заОСОБА_1право власності на самочинні споруди.

Згідно до  ст.
130 ЦПК України при визнанні відповідачами позиву в попере­дньому
судовому засіданні справа розглядається по суті з винесенням рішення.

У відповідності з ч. 5  ст.
376 ЦК
України 2004 року на вимогу власника (користу­вача)
земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме
майно,  яке самочинно збудоване на
ній,  якщо це не порушує права інших
осіб.

Стаття 377 ч. 1 ЦК України передбачає,
що до особи,  що придбала житловий
бу­динок,  будівлю або споруду,  переходить право власності на земельну
ділянку,  на якій вони розміщені,  без зміни її цільового призначення,  у розмірах,
встановлених догово­ром.

В судовому засіданні встановлено,  що ОСОБА_1 має на праві власності до­моволодіння
НОМЕР_2 по АДРЕСА_1,  просить узаконити
самочинні

побудови,  які розташовані на земельній ділянці,  площа та цільове призначення якої від­повідають
договору купівлі - продажу,  його вимоги
законні та обгрунтовані,  визнані від­повідачем,  не порушують права інших осіб,  а отже є підстави для задоволення позову.

Керуючись  ст.
376, 377 ЦК
України,   ст.
ст.  130,  212 -215 ЦПК України,  суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право
власності на самочинно збудоване нерухоме майно,  а саме - житлову прибудову «А1»,  душ - вбиральню «О»,  що розташовані за адресою АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в Запорізький апеляційний
суд. Заяву про апеля­ційне оскарження може бути подано протягом десяти днів
після оголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суд подається протягом
20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.