Справа 2-967  2007рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

02
серпня 2007 року                                  Ніжинський
міськрайонний суд

Чернігівської
області В складі: головуючої судді Хандоги В.М. при секретарі Лагус Т.В.

за участю
прокурора та відповідача

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ніжина цивільну справу за
позовом прокурора Ніжинської міськрай прокуратури в інтересах ОСОБА_1 до
Приватного орендного сільськогосподарського підприємства
"Григорівське" про стягнення орендної плати за майновий пай та внесення
змін в договір оренди

встановив:

У липні
2000 року між відповідачем та ОСОБА_1. укладений договір оренди майна, а
зокрема майнової частки /паю/ орендодавця у спільній частковій власності
бувшого КСП "Григорівське", вартість якого складає 6896 грн.. Договір
оренди укладений терміном на 10 років. За умовами п. 2.2 договору орендар має
сплачувати орендодавцю щороку орендну плату в сумі 86 грн.96 коп за умовами
отримання прибутку орендарем.

Прокурор
в інтересах орендодавця ОСОБА_1. заявив до суду позов про стягнення з
відповідача орендної плати за період з 03 липня 2004 року по 31 грудня 2006
року в розмірі 206 грн. 88 коп, посилаючись на те, що відповідач з моменту
укладення договору оренди орендну плату за користування майном не платить,
посилаючись на відсутність прибутку. Прокурор вважає, що оренда майна має бути
оплачена тому, що умови договору, в якому передбачено сторонами, що в разі
відсутності прибутку орендна плата не платиться, суперечить ст. 1 п.4 та ст. 19
ЗУ "Про оренду
державного та комунального майна".

Прокурор
просить також внести зміни в п. 2.2 договору оренди, виклавши його в такій
редакції: "За користування майном Орендар сплачує Орендодавцю кожного року
орендну плату в розмірі 68 грн. 96 коп, або в натуральній сільгосппродукції на
вказану суму чи грошово-натуральній формі, згідно з окремою домовленістю з
Орендодавцем, але не менше одного відсотка вартості орендованого майна".
Внесення змін в умови договору за рішенням суду прокурор обґрунтовує тим, що
орендодавець, укладаючи договір оренди, розраховував на отримання орендної
плати і таке відношення до господарської діяльності орендаря, коли протягом 7
років орендна плата не виплачується, не влаштовує його, а добровільно орендар
внести зміни в договір оренди відмовляється.

В судовому
засіданні прокурор підтримав вимоги

ОСОБА_1., в інтересах якої
заявлено позов, у попередньому судовому засіданні підтримала позовні вимоги
прокурора і просила справу розглянути без її присутності.

Відповідач
позовні вимоги не визнав, пояснивши, що дійсно ним орендна плата за період дії
договору оренди не виплачувалася ні позивачці, ні іншим орендодавцям в
кількості 211 осіб по тій причині, що підприємство всі роки працювало без
отримання прибутку і навіть із збитками. За умовами договору оренди майна,
укладеного як з позивачкою, так і іншими орендодавцями , орендна плата в разі
неотримання прибутку, не виплачується. З такими умовами договору погодилася
позивачка і такі умови договору не суперечать ст.1 п.4 ЗУ " Про оренду
державного та комунального майна" виходячи з того, що кожна людина вправі
розпоряджатися своєю власністю так, як вона захоче. Воля позивачки виражена в
договорі і змінювати його також немає підстав.

Суд,
вислухавши пояснення прокурора, відповідача, дослідивши докази по справі,
приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вимог прокурора
за таких підстав.

Суд
вважає, що вимоги прокурора в частині стягнення орендної палати за користування
майном позивачки не можуть бути задоволені, оскільки визначеність порядку
виплати орендної плати відповідно до ст. 1 ч.4 ЗУ "Про оренду державного та комунального
майна", інших форм власності може регулюватися положенням цього закону,
якщо інше не передбачено законодавством та договором оренди. Згідно з п.2.2
спірного Договору оренди сторони передбачили виплату орендної плати за
наявності прибутку. Поясненням відповідача та наданою ним довідкою про
фінансову діяльність за 2004-2006 роки підтверджується, що господарство не мало
прибутку в 2006 році взагалі, а прибуток за 2004-2005 роки із-за своєї мізерності
не давав змоги покрити борги по орендній платі всіх орендодавців. Зазначені
доводи відповідача не оспорені іншою стороною по справі.

Щодо
вимог про внесення змін до договору оренди шляхом виключення із п.2.2 слів
"в разі отримання прибутку", то суд вважає, що вимоги повинні бути
задоволені, виходячи із тих міркувань, що умови діючого договору порушують
інтереси власника майна, яка мала намір отримання прибутку від наданого в
оренду майна. Сама ОСОБА_1. вимагає внесення змін в договір. Суд також вважає,
що виключення із договору зазначених слів послужить стимулюванню господарської
діяльності відповідачем , оскільки він матиме обов'язкові зобов"язання
перед орендодавцем. При цьому суд також враховує мізерність розміру
встановленої сторонами орендної плати і вважає, що внесення змін до договору за
рішенням суду передбачене ст. 651 ЦК
України.

Керуючись
ст. 209, 213-215 ЦПК України, ст. 651 ЦК
України, ст.1, 19 Закону України "Про оренду державного та
комунального майна", суд

вирішив:

позовні вимоги
прокурора задовільнити частково.

В
Договір оренди, укладений у липні 2000року між ОСОБА_1 та ПОСП
"Григорівське" внести зміни, виключивши із п.2.2 після цифр прописом
слова : " В разі отримання прибутку". Текст, п.2.2 викласти в такій
редакції. " За користування майном Орендар сплачує Орендодавцю кожного
року орендну плату в розмірі 68 грн. 96 коп, або в натуральній
сільгосппродукції на вказану суму чи грошово-натуральній формі згідно з окремою
домовленістю з Орендодавцем, але не менше одного відсотка вартості орендованого
майна".

В іншій частині
позовних вимог відмовити

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження

Заява
про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга ,подані після закінчення
строків, залишаються без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її
подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження , якщо її не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана в строк, рішення суду набирає
законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.