Справа №2-212
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

31 жовтня 2007
року
смт. Білокуракине

Білокуракинський
районний суд Луганської області у складі:

головуючого:
судді:
О.Ю.Максименко

при
секретарі:
Н.П.Літвіновій

за участю
позивача:
ОСОБА_1

за участю
представника позивача:
ОСОБА_2

за участю
представника відповідача:
ОСОБА_3

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Білокуракине цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про
відшкодування збитків, -

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_4 про
вішкодування збитків (упущеної вигоди) в натурі на суму 1986грн 80коп.

В обгрунтування
своїх вимог позивач указала, що їй належить земельна ділянка розміром 11,54
умовних кадастрових гектара, яка розташована на території Бунчуківської
сільської Ради Білокуракинського району Луганської області на підставі
Державного акту на право власності на земельну ділянку та Свідоцтва про право
на спадщину. До неї право на земельну частку (пай) належали її матері, ОСОБА_5,
яка під впливом тяжких оставин 11.09.2000р. продала належне їй право на
земельну частку (пай) у розмірі 11,54 умовних кадастрових гектара відповідачу
ОСОБА_4 за Договором купівлі-продажу права на земельну частку (пай) від
11.09.2000р.. Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від
12.02.2004р. договір купівлі-продажу права на земельну частку (пай) від
11.09.2000р. та Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку
на ім'я ОСОБА_4 визнано
недійсним. Також цим рішенням було встановлено, що відповідач ОСОБА_4
скористався тяжкими обставинами, у яких опинилася ОСОБА_5 задля вчинення
правочину купівлі-продажу належного їй права на земельну частку (пай) та
повинен його відшкодувати, але у зв'язку з тим, що судом це питання не
розглядалося, позивач вимушена звернутися до суду з позовом про відшкодування
збитків спричинених їй цим правочином з вини відповідача. Згідно -листа СТОВ
„Обрій" з розрахунком фактичних проплат
за договором оренди №360 відповідачу ОСОБА_4
в період з 2000 - 2003р.р. за користування земельною ділянкою фактично були
передані сільгосппродукція на загальну суму 1986грн.80коп. Таким чином,
відповідачем були отримані доходи, які ОСОБА_5 та ОСОБА_1 могли б реально
одержати за звичайних обставин, якби їхні права не були порушені (упущена
вигода). За таких обставин, позивач вважає, що ОСОБА_4 повинен відшкодувати їй збитки (упущену вигоду) в натурі,
а саме передати їй отримані доходи за користування земельною ділянкою за 2000 -
2003р.р., а саме: озима пшениця - 100 кг (60 грн.), ячмінь - 80 кг (36 грн.),
овес - 120 кг (42 грн.), просо - 50 кг (25 грн.), цукор - 40 кг (84 грн.),
масло рослинне - 20 кг (40 грн.), дерть - 400 кг (162 грн.), гуси дорослі (500
грн.), компенсація податку - 121 грн. 90 коп. на загальну суму 1986 грн. 80
коп.

В судовому
засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі, уточнивши
тільки, що загальна сума збитків, які вона просить відшкодувати в натурі,
складає 1070 грн. 90 коп. та надала аналогічні пояснення.

Представник
відповідача в судовому засіданні позов ОСОБА_1
не визнав, та пояснив, що згідно договору купівлі-продажу від 11.09.2000р.
він придбав у громадянки ОСОБА_5 земельну ділянку розміром 11,54 умовних
кадастрових гектара, яка розташована на території Бунчуківської сільської Ради
Білокуракинського району Луганської області. Рішенням Старобільського районного
суду від 12.02.2004р. вказаний договір купівлі-продажу було визнано недійсним.
Після купівлі вказаної земельної ділянки ОСОБА_4 14.01.2001р. уклав зі СТОВ
„Обрій" договір оренди земельної частки (паю) та за період 2001-2002 p.p. він
отримував орендну плату. Після визнання вказаного договору недійсним між
ОСОБА_6, який діяв по довіреності від імені ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було підписано
угоду, згідно якої сума в розмірі 750 грн., не підлягає поверненню ОСОБА_1 ОСОБА_4, а ОСОБА_1 відмовляється
від повернення їй ОСОБА_4 отриманої їм у СТОВ „Обрій" орендної плати за
2001 та 2002 роки. За 2003 рік ОСОБА_4
орендну плату не отримував. Просив в позові відмовити в повному обсязі.

Представник
третьої особи - Голова Бунчуківської сільської Ради в судовому засіданні позов не
визнала та пояснила, що, оскільки у 2003 році ОСОБА_4 відмовився від обробітки спірного земельного паю, на
вказаний земельний пай було укладено договір оренди незатребуваних земельних
часток (паїв) з Бунчуківською сільською радою. Орендна плата згідно договору
надійшла до бюджету сільської ради. ОСОБА_1 у 2004р. та 2005р. вже зверталася з
позовом до Бунчуківської сільської Ради про стягнення упущеної вигоди, однак у
зв'язку з її відмовою від позову провадження по справі було закрито. Просить у
позові відмовити в повному обсязі.

Вислухавши
пояснення сторін, допитавши свідка ОСОБА_7, дослідивши докази по справі кожний
окремо і в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом
встановлено, що рішенням Старобільського районного суду Луганської області від
12.02.2004р. визнано недійсним договір купівлі-продажу від 11.09.2000р., за
яким ОСОБА_5 продала ОСОБА_4
право на земельну частку (пай) та визнано недійсним державний акт на право
приватної власності на землю на ім'я ОСОБА_4
З ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_4 стягнено
750 грн. Судом не застосовувалися додаткові наслідки внаслідок визнання
вказаної угоди недійсною у вигляді відшкодування збитків на моральної шкоди,
тому як в судовому засіданні було достовірно встановлено, що супутствуючої вини
по укладанню вказаного договору ні в одній із сторін не встановлено
(а.с.31-35). Після винесення рішення між ОСОБА_1 та ОСОБА_6, який діяв по
довіреності від імені ОСОБА_4, було укладено угоду, згідно якої сума в розмірі
750 грн., не підлягає поверненню ОСОБА_1
ОСОБА_4 у разі відмови ОСОБА_1
від повернення їй ОСОБА_4
отриманої ним у СТОВ „Обрій" орендної плати за 2001 та
2002 роки та з цього приводу сторони в
подальшому не будуть звертатися з позовом до суду (а.с.46). На підтвердження
цієї угоди ОСОБА_1 написала
ОСОБА_4 розписку,
що ОСОБА_4 за
користування земельним паєм у 2001-2002 роках нічого їй не повинен (а.с.44).
Вказані факти в судовому засіданні сторонами визнані та відповідно до ст.61 ЦПК
України доказуванню не підлягають. Підписання вказаної угоди сторони не
оскпорюють, а тому згідно діючого цивільного законодаства, вона є обов'язковою
для виконання сторонами, у зв'язку з чим суд вважає необхідним відмовити
позивачеві у поверненні відповідачем орендної плати, отриманої ним за користування
земельної частки (паю) за 2001 та 2002 роки.

Також не
підлягають задоволенню вимоги позивача відносно стягнення орендної плати за
користування земельною часткою (паєм) за 2000 рік, оскільки, договір
купівлі-продажу земельної частки (паю) між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено
11.09.2000р. Договір оренди земельної частки (паю) між ОСОБА_4 та СТОВ «Обрій»
укладено 14.03.2001р. (а.с.59), що свідчить про неможливість отримання ОСОБА_4
орендної плати за 2000 рік.

Як вбачається з
матеріалів справи, директором та головним бухгалтером СТОВ «Обрій» було надано
довідку про отримання ОСОБА_4 орендної плати за період з 2000 по 2002 рік
згідно договору оренди № 360 (а.с.11). В судовому засіданні відповідачем було
надано вказаний договір № 360, з якого вбачається, що цей договір укладено на
земельну ділянку за іншим земельним сертифікатом (а.с.45, 47-48). Допитана в
судовому засіданні свідок ОСОБА_7
пояснила, що вона працювала головним бухгалтером СТОВ «Обрій» та видавала
довідку про отримання ОСОБА_4 орендної плати. Оскільки ОСОБА_4 на той момент
мав два земельних пая, а
у запиті на довідку не було конкретизовано, про який саме пай йде мова,
довідка була видана саме відносно людини, а не земельний паїв.

Окрім цього,
згідно довідки, виданої Бунчуківською сільською Радою, ОСОБА_5 у 2000 році
фактично отримала орендну плату по договору оренди землі на суму 88 грн.
(а.с.65).

У зв'язку з
поданням до суду ОСОБА_1 позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу
земельної частки (паю), у 2003 році ОСОБА_6 відмовився від користування спірною
земельною ділянкою. З метою раціонального користування землі, як невостребувана
земельна ділянка, сесією сільської Ради було прийнято рішення про передачу його
в оренду СТОВ „Україна". Згідно договору оренди землі орендна плата надійшла
до бюджету сільської ради (а.с.61-64, 66).

З вимогами про
стягнення упущеної вигоди з Бунчуківської сільської Ради ОСОБА_1 зверталася у
2004 та 2005 роках. У зв'язку з її відмовою від позову провадження по справі
було закрито (а.с.71). Відповідно до ст.206 ЦПК України у разі закриття
провадження по справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими
самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається,
у зв'язку з чим в позові в частині стягнення орендної плати за користування
земельною часткою (паєм) за 2003 рік також слід відмовити.

Таким чином, суд
вважає, що вимоги позивача не знайшли
свого підтвердження в судовому засіданні.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 206, 209, 212-215 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1
відмовити за необгрунтованістю.

Рішення може
бути оскаржено до Апеляційного суду Луганської області через Білокуракинський
районний суд Луганської області шляхом подання заяви про апеляційне оскарження
або апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а також
апеляційної скарги в строк 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.