Справа №22ц - 3592 / 2007р.                                 Головуючий у 1 інстанції: Семіряд І.В.
37                                                                  Доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17   жовтня 2007р.                                         Апеляційний суд Донецької
області у складі:

головуючого: Краснощокової Н.С. суддів: Маширо О.П., Резнікової Л.В при секретарі: Маслаковій
М.Г.

за участю
позивачки ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Донецьку апеляційну скаргу

ОСОБА_2                                   на   рішення  Пролетарського   районного суду м.

Донецька від 7
серпня 2006р. у справі за позовом ОСОБА_1 до

ОСОБА_2                                              про
визнання батьківства та стягнення аліментів на

утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2006р. позивачка звернулась до суду з даним
позовом.

Посилалась на
те, що з січня 1998р. по грудень 2005р. вона перебувала у фактичних шлюбних
відносинах з відповідачем. ІНФОРМАЦІЯ_1. вона народила сина - ОСОБА_4. Відповідач
визнавав себе батьком дитини, але подавати заяву про його реєстрацію до органів
РАГСу відмовився. Відповідач як в період вагітності, так і після народження
дитини визнавав себе її батьком, постійно відвідував сина, купував йому
іграшки, продукти харчування, гуляв з ним, піклувався про сина. З січня 2006р.
він перестав відвідувати сина та надавати матеріальну допомогу. Просила визнати
відповідача батьком ОСОБА_4, стягнути на її користь аліменти на утримання сина
у розмірі 1/4 частини доходів відповідача до повноліття дитини.

Рішенням
Пролетарського районного суду м. Донецька від 7 серпня 2006р. позов задоволено.
Визнано, що відповідач є батьком ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1. народження, народженого у м. Донецьку.
Визначено внести відповідні зміни у актовий запис про народження дитини №203
від 8 квітня 2003р., зроблений у Відділі реєстрації актів цивільного стану
Пролетарського районного управління юстиції м. Донецька. Стягнено з відповідача
на користь позивачки аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини
всіх видів його доходів, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 21.06.2006р. до повноліття дитини.

У апеляційній
скарзі відповідач просить скасувати рішення суду, посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права. Зокрема, зазначає, що судом не враховано
його матеріальний стан, його дохід складається із заробітної плати у розмірі
800 грн., він сплачує аліменти на утримання дитини від першого шлюбу, має на
утриманні матір пенсіонерку, щомісячно витрачає на оплату житлово - комунальних
послуг 200 грн., часто хворіє та несе додаткові витрати на лікування. Суд не
надав йому можливості надати докази у справі, показання свідків з боку
позивачки неправильно прийнято судом до уваги,     оскільки всі вони знайомі позивачки.  Його відмову від

2

проведення експертизи суд неправильно
розцінив, як доказ його батьківства, фактично він відмовився від проведення
експертизи, бо не може ризикувати своїм станом здоров'я та здоров'ям дитини, а
також не має матеріальної можливості провести оплату експертизи. Просить
рішення скасувати.

В засіданні
апеляційного суду відповідач та його представник підтримали апеляційну скаргу,
позивач визнала апеляційну скаргу в частині зменшення розміру аліментів.

Апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Ухвалюючи
рішення про задоволення позову ОСОБА_1 в частині визнання батьківства суд
першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дав належну
правову оцінку наданим доказам та обґрунтовано прийшов до висновку про
наявність підстав для задоволення позову. Однак, суд неправильно застосував
матеріальний закон, а саме ст.
ст. 125, 138 СК України.  Із справи
вбачається, що дитина народилась 13 березня 2003р., тобто до набрання чинності
Сімейним Кодексом України (набув чинності 1.01.2004р.)., тому правовідносини,
що виникли між сторонами, регулюються Кодексом про шлюб та сім'ю України.
Статтею 53 цього Кодексу врегульовано встановлення походження дитини від
батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, зокрема, частинами 2 та 3 цієї
статті визначено, що у разі народження дитини у батьків, які не перебувають у
шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене
в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна ( піклувальника)
дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після
досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги
спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і
відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними
дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем
батьківства.

Визнаючи
батьківство відповідача відносно дитини ОСОБА_4 суд обгрунтовано прийняв до
уваги показання свідків, які підтвердили обставини перебування сторін у
фактичних шлюбних відносинах, а також ті факти, що відповідач визнавав своє
батьківство відносно дитини, відвідував позивачку у лікарні у процесі
вагітності, а потім у пологовому будинку, після народження дитини обговорював,
як її назвати, відвідував сина, гуляв з ним, приносив йому дитяче харчування та
піклувався про стан його здоров'я. Від проведення судово - генетичної
експертизи під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач
відмовився.

При розгляді
справи в апеляційному суді за клопотанням позивачки було призначено судово -
генетичну експертизу, за висновками якої вірогідність батьківства ОСОБА_2 відносно дитини
ОСОБА_4, народженого
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1. становить 99,99%, що відповідає формулюванню „батьківство
практично доведено".

Тому доводи
апеляційної скарги відповідача щодо безпідставності задоволення вимог про
визнання його батьком дитини необгрунтовані та задоволенню не підлягають.
Оскільки правовідносини між сторонами щодо батьківства врегульовані ст. 53 КпШС
України, якою передбачено термін „встановлення батьківства", а не „визнання"
його, як це визначено ст. 128 СК України, слід змінити рішення в частині
визнання відповідача батьком дитини та встановити батьківство відповідача
відносно ОСОБА_4.

Доводи
апеляційної скарги щодо розміру стягнених з відповідача аліментів на утримання
дитини заслуговують на увагу. Суд стягнув аліменти з відповідача на користь
позивачки на утримання сина у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача. Згідно
з наданими відповідачем в засідання апеляційного суду доказами він виплачує
аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу на утримання сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_6., ця обставина підтверджена копією виконавчого
листа, виданого Пролетарським районним судом м. Донецька, довідками  з місця роботи

3

відповідача. З врахуванням думки
позивачки, яка погодилась із зменшенням розміру аліментів на її користь до 1/6 частини слід змінити рішення суду в частині
розміру стягнених аліментів та стягнути 1/6
частину всіх видів заробітку відповідача.

Оскільки вимоги позивачки щодо встановлення батьківства задоволені слід стягнути на її користь з відповідача понесені нею судові
витрати на проведення судово - генетичної експертизи в розмірі
2477 грн., понесення цих витрат підтверджено наданими квитанціями..

Керуючись ст. ст. 307, 308, 309, 313-316 ЦПК України,
Апеляційний суд

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Пролетарського районного суду м. Донецька від 7 серпня 2007р. змінити в частині визнання батьківства ОСОБА_2 та в частині розміру стягнених аліментів.

Встановити батьківство ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, народженого у м. Донецьку відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1. народження, народженого у м. Донецьку.

Зменшити розмір
аліментів,  стягнених з ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_4 до 1/6 частини всіх видів його доходів.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати по оплаті експертизи в сумі 2477 грн. грн..

В іншій частині рішення залишити
без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційна скарга може бути подана до Верховного суду
України протягом 2-х місяців з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.