Справа №22-ц-1436/ 2007р.                               Головуючий у 1-й інстанції
39                                                          Суддя-доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27
листопада 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого -
Попруги С. В.

суддів - Гагіна
М. В.,  Кононенко О.Ю.

з участю
секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.

та
осіб,  які беруть участь у справі -
позивача ОСОБА_1,  представника позивача
- адвоката ОСОБА_2
,  представників відповідача Сумського
обласного комунального підприємства «Фонд інвестування об'єктів соціальної
сфери та промисловості» - Морозова О.П.,
Карпусь Т.С.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області
цивільну справу за апеляційною скаргою Сумського обласного комунального
підприємства «Фонд інвестування об'єктів соціальної сфери та промисловості»

на рішення
Зарічного районного суду м.  Суми від 05
жовтня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_3 до
Сумського  обласного комунального    підприємства    «Фонд
інвестування    об'єктів    соціальної
сфери    та промисловості»,    третя
особа  ОСОБА_4   про   визнання
звільнення   незаконним,  стягнення заробітної плати за час вимушеного
прогулу,  стягнення моральної шкоди,  -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Зарічного районного суду м. Суми від 5 жовтня 2007 року позовні вимоги ОСОБА_3
задоволено частково.

Визнано
незаконним наказ № 40-Л від 09 липня 2007 року,
яким ОСОБА_3 звільнено з займаної посади водія Сумського обласного
комунального підприємства «Фонд інвестування об'єктів соціальної сфери та
промисловості».

Стягнуто
з Сумського обласного комунального підприємства «Фонд інвестування об'єктів
соціальної сфери та промисловості» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час
вимушеного прогулу в сумі 863 грн. 68 коп. та моральну шкоду в сумі 200 грн.

Стягнуто
з Сумського обласного комунального підприємства «Фонд інвестування об'єктів
соціальної сфери та промисловості» на користь держави судовий збір в сумі 68
грн. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення в сумі 30 грн.

В
апеляційній скарзі Сумське обласне комунальне підприємство «Фонд інвестування
об'єктів соціальної сфери та промисловості» просить скасувати рішення Зарічного
районного суду м. Суми від 5 жовтня 2007 року і ухвалити нове рішення,  яким відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позовних
вимог.

Вважають,  що ОСОБА_3 було звільнено з посади з
дотриманням вимог чинного законодавства.

Позивач
у запереченнях на апеляційну скаргу вважає її безпідставною,  а рішення суду- законним та обґрунтованим.

Судова
колегія,  заслухавши доповідь судді,  пояснення сторін,  що з'явилися,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги,  вважає за
необхідне її відхилити.

Відповідно
до  ст.
308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без зміни,  якщо визнає,  що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Суд
першої інстанції,  задовольняючи позов
ОСОБА_3,  виходив з того,  що відповідач незаконно звільнив
позивача,  незважаючи на наявність
вільної посади водія в структурному підрозділі підприємства та відсутність
згоди профспілки на звільнення .

Судом
першої інстанції встановлено,  що ОСОБА_3
працював на посаді водія у СОКП «Фонд інвестування об'єктів соціальної сфери та
промисловості».

Наказом
№ 38 - П від 8 травня 2007 року «Про зміни в штатному розписі» СОКП «Фонд
інвестування об'єктів соціальної сфери та промисловості» скорочено з 08 травня
2007 року 5 вакантних посад водія,  а з
10 липня 2007 року - 1 посаду водія (а.с. 26). В той же день позивача було
попереджено про можливість майбутнього звільнення (а.с. 6).

На час
звільнення позивача на структурному підрозділі СОКП «Фонд інвестування об'єктів
соціальної сфери та промисловості» - виробничо - торгівельній базі,  була наявна вакантна посада водія,  яка не була запропонована позивачеві (а.с.
27,  36).

Профспілковий
комітет СОКП «Фонд інвестування об'єктів соціальної сфери та промисловості» згоди
на звільнення ОСОБА_3 не надав,  з огляду
на порушення роботодавцем вимог статті 49-2 КЗпП України.(а.с. 7).

Наказом
№ 40-Л від 09 липня 2007 року ОСОБА_3 було звільнено з посади водія з 09 липня
2007 року на підставі ч. 1  ст.  40 КЗпП України (а.с. 29).

Після
звільнення позивач в період з 20 серпня по 04 вересня 2007 року перебував на
обліку в Сумському районному центрі зайнятості,
де отримав допомогу на загальну суму 296 грн. 32 коп.

05
вересня 2007 року ОСОБА_3 прийнятий на роботу водієм 2 класу Сумського
обласного підприємства «Сумиоблагротехсервіс».

Відповідно
до п.1 ч.1,  ч.2  ст.
40,   ст.  43 КЗпП України трудовий договір,  укладений на невизначений строк може бути
розірваний власником або уповноваженим ним органом лише у разі неможливості
переведення працівника за його згодою на іншу роботу. Крім того,  у зазначеному випадку звільнення допускається
лише за попередньою згодою первинної профспілкової організації,  членом якої є працівник.

Зазначені
вимоги закону відповідачем дотримані не були,
оскільки на підприємстві були вакантні посади водія та у період
попередження позивача про звільнення було звільнено та прийнято на аналогічну
посаду ОСОБА_5 (наказ №
37 - Л від 01
червня 2007 року).

За таких
обставин,  колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції щодо порушення відповідачем вимог закону при
звільненні позивача і,  у зв'язку з
цим,  відсутності підстав для відмови у
стягненні на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу,  за вирахуванням допомоги по безробіттю,  яку отримав позивач,  та відшкодування моральної шкоди.

Посилання
апеляційної скарги на те,  що позивача
було звільнено на законних підставах,
оскільки виробничо - торгівельна база є збитковим підприємством,  тому виробнича потреба у працевлаштуванні
ОСОБА_3 на посаду водія на структурному

підрозділі
відповідача - відсутня,     не відповідає
вимогам закону та спростовується наявними у справі доказами.

Таким
чином,  доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне
застосування місцевим судом норм матеріального чи процесуального права,  які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись  ст.
ст.  304,  п.1 ч.1
ст.  307,  308,
313,  п.1 ч.1  ст.
314,  315,  317,
319 ЦПК України судова колегія судової палати,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Сумського обласного комунального підприємства «Фонд інвестування
об'єктів соціальної сфери та промисловості» відхилити.

Рішення
Зарічного районного суду м. Суми від 05 жовтня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців.