Справа №2-1499
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

23 липня 2007 р.

Першотравневий
районний суд м.  Чернівці,  в складі головуючого судді Іщенка І.В..,  при секретарі Заяць В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за
позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2,  Чернівецької
міської ради про визнання договору непосвідченого нотаріально дійсним та
визнаня права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з позовом до відповідачів про про визнання договору
непосвідченого нотаріально дійсним та визнаня права власності. Посилався в
позові на те,  що 12.09.2005 р. між ним
та ВАТ „Буковинська кераміка" в особі директора ОСОБА_2було укладено
договір купівлі-продажу належного товариству майна,  а саме : будівлі цеху сушіння (літера О);
будівлі для штовхача тунельної печі (літера У); роздягальні (літера Ю),  розташованих на території ВАТ „Буковинська
кераміка" у м.  Чернівці по
вул.  Біларуська,  10. Вказаний правочин був спрямований на
реальне настання правових наслідків,  що
обумовлені ним.  Зокрема,  про це свідчить тривала процедура підготовки
для настання законних підстав укладення такого договору. Так,  станом на 04.08.2005 р. все майно ВАТ
„Буковинська кераміка" перебувало під податковою заставою. 04.08.2005 p.,
з метою погашення податкових зобов'язань перед
державою,  податковим керуючим Варвус
І.І.,  за погодженням з заступником
начальника ДНІ у м.  Чернівці
Городенським Я.Д.,  було надано дозвіл
платнику податків ВАТ „Буковинська кераміка",  м.
Чернівці по вул.  Біларуська,  10,
самостійно реалізувати виділені ним власті активи,  які перебувають у податковій заставі за
наступним переліком : будівлі цеху сушіння (літера О); будівля для штовхача
тунельної печі (літера У); роздягальня (літера Ю) . 05.08.2005 р. вказаний
дозвіл був виданий після проведення ОСОБА_1,
оцінки вказаного вище майна Філією „Чернівецький аукціонний
центр",  що підтверджується
договором № 274 від 27.07.2005 р. про проведення актуалізації звіту про незалежну
оцінку майна та додатком до звіту № 245 (актуалізація),  згідно якого спірне майно оцінено по ринковій
вартості у 8 тис.  492 грн. Всі зазначені
дії проводилися позивачем,  за
погодженням з директором ОСОБА_2,  який
на той час очолював ВАТ „Буковинська кераміка" і був уповноважений
розпоряджатися майном товариства. У позивача з ОСОБА_2 була попередня
домовленість про те,  що після оформлення
всіх необхідних документів по оцінці майна за мій рахунок,  він,
як директор товариства,  укладе зі
мною договір купівлі-продажу,  за умови
попередньої оплати вартості спірного майна. Чітко дотримуючись попередніх усних
домовленостей,  позивач почав поетапно
проводити розрахунок,  що підтверджується
копіями платіжних документів : від 06.08.2005 р. на суму 2000 грн.,  від 25.08.2005 р. на суму 3000 грн.,  від 06.09.2005 р. на суму 1500 грн.,  від 12.09.2005 р. на суму 2000 грн. із
вказівкою призначення платежів . Таким чином,
після виконання всіх попередніх умов,
12.09.2005 р. між ним та ВАТ „Буковинська кераміка" в особі
директора ОСОБА_2,  було укладено
письмовий договір купівлі-продажу спірного майна. Коли після підписання
договору,  позивач запитав ОСОБА_2 чи не
потребує він нотаріального посвідчення,
ОСОБА_2 пояснив,  що договір,  однією стороною якого є юридична особа,  не потребує нотаріального посвідчення. Коли
він став наполягати,  пояснюючи,  що коли це і так,  то нотаріальне посвідчення не є
перешкодою,  ОСОБА_2 ухилився від поїздки
до нотаріуса. Тобто,  після того,  як відбулося повне виконання договору,  відповідач ОСОБА_2 ухилився від його
нотаріального посвідчення,  незважаючи на
те,  що зміст договору не суперечить
Цивільному Кодексу України,  як
позивач,  так і відповідач ОСОБА_2 на
момент укладення договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності,  а їхнє волевиявлення було вільним і
відповідало внутрішній волі. На даний час ВАТ „Буковинська кераміка"
визнано банкрутом і ліквідовано,  що
унеможливлює нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу,  а відсутність такого посвідчення перешкоджає
позивачу зареєструвати своє право власності та отримати відповідне свідоцтво.
За таких обставин,  на спірне майно може
претендувати територіальна громада,  в
особі Чернівецькому міської ради і оспорювати право власності,  а тому змушений звертатися за захистом своїх
охоронюваних законом прав,  на підставі
наведених нижче норм матеріального права,
до суду. Згідно  ст.  657 ЦК України,  договір купівлі-продажу єдиного майнового
комплексу,  або іншого нерухомого майна
укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній
реєстрації.

При
цьому,  як вбачається зі  ст.  215
ЦК України,  підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог,  які встановлені частинами першою - третьою,  п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

В даному
випадку сторонами не було дотримано тільки частину 4 статті 203 цього
Кодексу,  а відтак,  згідно
ст.  204 ЦК України,  правочин є правомірним,  якщо його недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно
до  ст.
328 ЦК України,  право власності вважається набутим
правомірно,  якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Разом з
тим,  згідно зі  ст.
334 ЦК України,  право власності на майно за договором,  який підлягає нотаріальному посвідченню,  виникає у набувача з моменту такого
посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання
договору,  не посвідченого нотаріально,  дійсним.

Відповідно
до  ст.
220 ЦК України,  якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов
договору,  що підтверджується письмовими
доказами,  і відбулося повне або часткове
виконання договору,  але одна із сторін
ухилилася від його нотаріального посвідчення,
суд може визнати такий договір дійсним.
У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно  ст.
392 ЦК України,  власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності,

якщо це
право оспорюється або не визнається іншою особою,  а також у разі втрати ним документа,  який

засвідчує його
право власності.

При проведенні
попереднього розгляду справи
позивач  свою заяву підтримав і в
своєму поясненні підтвердив обставини,
викладені в заяві.

Відповідач
- представник Чернівецької міської ради,
при проведені попереднього розгляду справи позов визнала повністю і не
заперечувала проти його задоволення.

Відповідач
ОСОБА_2 при проведені попереднього судового засідання позов визнав повністю та
не заперечував проти його задовлення.

Заслухавши
позивача,  відповідачів,  дослідивши письмові докази,  які були у справі,  суд вважає,
що позов обґрунтований. На підставі ч.4
ст. 130 та ч.4  ст. 174 ЦПК
України,  у разі визнання відповідачем
позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову. Дане визнання відповідачем позову не суперечить закону та
не порушує права,  інтереси,  свободи інших осіб.

На
підставі наведеного та керуючись
ст.  ст.  376,
331 ЦК України,   ст.
ст.  209, 212-215, 218 ЦПК України
суд,  -

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити повністю.

Визнати
дійсним договір купівлі-продажу,
укладений 12.09.2005 р. між продавцем ВАТ „Буковинська кераміка" в
особі директора ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_1щодо продажу будівлі цеху сушіння
(літера О); будівлі для штовхача тунельної печі (літера У); роздягальні (літера
Ю),  розташованих у м.  Чернівці,
вул.  Біларуська,  10.

Визнати
за ОСОБА_1право власності на  будівлі
цеху сушіння

(літера   О);
будівлю   для   штовхача
тунельної   печі   (літера
У);   роздягальню   (літера
Ю),

розташованих у
м.  Чернівці,  вул.
Біларуська,  10.

На рішення  суду
може бути  подана   апеляційна
скарга до    апеляційного  суду
Чернівецької області через Першотравневий районний суд м. Чернівці.

Заява
про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подана
протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.