Справа № 2-о-88
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

20 липня
2007 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі:
головуючого - судді Смірнової Н.А., народних засідателів: Терлецького І.Р.,
Рижкова В.І., при секретарі Новосад В.О., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Лозова, Харківської області, цивільну справу за
заявою ОСОБА_1 до виконавчого комітету Панютинської селищної ради, як органу
опіки та піклування про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, -

встановив:

ОСОБА_1
звернулася до суду із заявою про визнання фізичної особи безвісно відсутньою,
посилаючись на те, що її донька ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_3, шлюб було
розірвано в 2001 році. Від даного шлюбу народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження. Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 виїхав
в невідомому напрямку. Мати дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла, в зв'язку з
чим заявниця була визнана опікуном над онуком згідно рішення виконавчого
комітету Панютинської селищної ради № 131 від 30 липня 2002 року. З того часу
онук постійно мешкає з нею, вона піклується про нього. Батько дитини з часу
розірвання шлюбу з дитиною не спілкується, матеріально не забезпечує. В зв'язку
з чим вона звернулася до Лозівського МРВ УМВС України з заявою про його розшук,
але в ході проведення розшукових заходів місце його знаходження не виявлено.
Заявниця обґрунтовує свої вимоги тим, що вона знаходиться у дуже скрутному
матеріальному становищі, а визнання ОСОБА_3 безвісно відсутнім тягне для неї
юридичні наслідки, а саме: можливість отримувати соціальну допомогу на
утримання дитини.

В судовому
засіданні ОСОБА_1 доводи заяви підтримала.

Представник
заінтересованої особи - виконавчого комітету Панютинської селищної ради м.
Лозова, Харківської області, як орган опіки та піклування, проти задоволення
вимог заявниці не заперечував.

Суд,
заслухавши пояснення заявниці, представника заінтересованої особи, перевіривши
матеріали справи, прийшов до наступного.

Судом
встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно
до ст.43 ЦК України
фізична особа може бути судом визнана безвісно відсутньою, якщо протягом одного
року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її
перебування.

Матеріалами
справи встановлено, що з травня 2001 року ОСОБА_3 не
приїздив до м. Лозова, Харківської області, з сином не спілкується, до
теперішнього часу його місцезнаходження не відоме.

Ці
обставини підтвердили, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6. З
урахуванням наведеного у суду, не має підстав ставити під сумнів достовірність
ї правдивість фактів повідомлених свідками. їх показання об'єктивно
підтверджується і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Відповідно
до ч.2 ст.43 ЦК України
у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування
особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде
за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити
цей місяць - перше січня наступного року.

Оскільки
матеріали справи свідчать про те, що встановити місяць, у якому були одержані
останні відомості про місце перебування ОСОБА_3
неможливо, а в травні 2001 року він останній раз спілкувася з сином, суд
приходить до висновку, що початком безвісної відсутності ОСОБА_3 слід вважати 01
січня 2002 року.

Задоволення
заяви ОСОБА_1 має для неї юридичне значення - можливість отримувати соціальну
допомогу на утримання дитини.

Таким
чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність
підстав для визнання ОСОБА_3
безвісно відсутнім.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 248, 249 ЦПК України, ст. 43 ЦК України, суд, -

вирішив:

Заяву ОСОБА_1
задовольнити.

Визнати
безвісно відсутнім громадянина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3 народження, уродженця міста Лозова, Харківської області.

Початком
безвісної відсутності ОСОБА_3 вважати
01 січня 2002 року.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської
області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4
ст.295 ЦПК України.