Справа №22-1ac                                        Головуючий
1 інстанції Ляшенко Д.В.
Доповідач Алексєєв А.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2007
року Апеляційний суд Донецької області в складі:

Головуючого -
Постолової В.Г. Суддів - Алексєєва А.В., Троценко Л.І.

При секретарі -
Іванові В.М.

З участю
позивача Гатаулліна Ф.Г., представника позивача Ілющенко Ф.С.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Донецьку адміністративну справу за
апеляційною скаргоюОСОБА_1 на постанову Пролетарського районного суду м.
Донецька від 5 січня 2006 року та на ухвалу Пролетарського районного суду м.
Донецька від 6 березня 2006 року по справі за позовомОСОБА_1 до Донецького
обласного військового комісаріату про перерахунок призначеної пенсій, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою
Пролетарського районного суду м. Донецька від 10 січня 2006 року відмовлено в
задоволені позову ОСОБА_1до Донецького обласного військового комісаріату про
перерахунок призначеної пенсій.

Ухвалою
Пролетарського районного суду м. Донецька від 6 березня 2006 року виправлено
описку в повному тексті постанови суду, виправлено дату ухвалення постанови на
5 січня 2006 року.

В апеляційній
скарзі на постанову судуОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та ухвалити
нову постанову по справі, якою задовольнити його позовні вимоги у повному
обсязі, визнати неправомірними дії посадових осіб Донецького обласного
військового комісаріату по нарахуванню йому пенсії, зобов'язав їх провести
перерахунок його пенсії з урахуванням підвищення грошового забезпечення
військовослужбовців. Позивач наполягає на тому, що суд першої інстанції неповно
з'ясував обставини справ, висновки суду не відповідають фактичним обставинам
справи, судом порушені норми матеріального та процесуального права. Також
вважає, що відповідач повинен був нараховувати йому пенсію з урахуванням
щомісячних премій та надбавок до грошового забезпечення військовослужбовців,
які були введені указами Президента України та постановами KM України
у 1995 - 2003 роках.

В апеляційній
скарзі на ухвалу суду позивач просить скасувати ухвалу суду, оскільки вважає,
що вона постановлена з порушенням норм процесуального права та поза межами
компетенції суду першої інстанції.

Судом 1
інстанції встановлено, щоОСОБА_1 є пенсіонером Міністерства оборони України,
був звільнений з дійсної військової служби у 1981 році і в цьому ж році йому
була призначена пенсія за вислугу років. В період часу з 1995 року по 2003 рік
були прийняти ряд       нормативних
актів, якими передбачено запровадження військовослужбовцям нових щомісячних
додаткових видів грошового забезпечення та премій. Позивач звернувся до
Донецького обласного військового комісаріату з вимогою відповґдно до прийнятих
нормативно-правових актів перерахувати йому пенсію. Відповідачем було
відмовлено у задоволенні вимог про перерахування пенсій, оскільки додатково
введені надбавки до грошового утримання не розповсюджуються на
військовослужбовців, яки вийшли на пенсію до, часу прийняття
нормативно-правових актів, на підставі який вони були введені.

Судова колегія,
заслухавши доповідача, позивача та його представника, які підтримали доводи
апеляційної скарги, просили скасувати постанову суду та ухвалити нову
постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а також просили
скасувати ухвалу суду, перевіривши матеріали адміністративної справи, вважає,
що апеляція не підлягає задоволенню, а постанова суду підлягає залишенню без
зміни, з таких підстав.

Відповідно до
вимог ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення
з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом правильно
встановлено, що позивач є пенсіонером Міністерства оборони України, був
звільнений з дійсної військової служби за наказом Міністра оборони СРСР №01026
від 31 жовтня 1981 року та з 31 грудня 1981 року йому була призначена пенсія за
вислугу років. Також судом правильно встановлено, що під час проходження служби
позивач не одержував надбавок та премії відповідно до вищевказаних нормативних
актів.

Суд першої
інстанції прийшов до правильного висновку про те, що відповідно до ч.3 ст. 43
Закону від 9 квітня 1992 р. N 2262-ХП "Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх
справ та деяких інших осіб" (у редакції яка діяла до 1 січня 2005 року) та
п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 p. N 393
"Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і
грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом,
особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам
їхніх сімей" пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення:
окладу за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; окладу за
військове або спеціальне звання; відсоткової надбавки за вислугу років;
додаткових видів грошового забезпечення, що надаються щомісяця (надбавка за
вчене звання і науковий ступінь, кваліфікацію та умови служби). При цьому
розмір додаткових видів грошового забезпечення визначається (за вибором тих,
хто звернувся за пенсією) за 24 останніх календарних місяці служби поспіль
перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців служби
поспіль протягом усієї служби перед зверненням за пенсією, незалежно від
наявних перерв у службі.

З наведеного
випливає, що щомісячні надбавки та премії, запроваджена вищенаведеними
нормативними актами, належать до додаткових видів грошового забезпечення і
враховується при нарахуванні пенсії особам, які отримували її під час
проходження служби й звільнені після її запровадження.

Позивач під час
проходження служби цієї вказані надбавки та премії не отримував, а тому дія
вищезазначених Указів та інших нормативних актів на нього не поширюється.

Відповідно до п.
7 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 квітня 2005 року №4 „Про
окремі питання застосування судами України законодавства про пенсійне
забезпечення військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби),
осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших
осіб", зміни до статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх
справ та деяких інших осіб", набули чинності з 1 січня 2005 року та не
мають зворотної сили, а тому вимоги щодо перерахунку пенсії з урахуванням
запровадження після звільнення зі служби нових щомісячних додаткових видів
грошового забезпечення та премій за минулий час, тобто до 1 січня 2005 року,
задоволенню не підлягають.

Рішенням
Конституційного Суду України від 14 червня 2007 року №3-рп визнано таким, що
відповідає Конституції України (є конституційним), перше речення пункту 2
розділу II „Прикінцеві положення" Закону України „Про внесення
змін до статті 43 Закону України „Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх
справ та деяких інших осіб" від 15 червня 2004 року №1769-IV: „Встановити, що
особи, яким раніше призначено пенсії відповідно до Закону України „Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів
внутрішніх справ та деяких інших осіб", мають право на перерахунок пенсій
з урахуванням положень цього Закону та виплату 50 відсотків перерахованої
пенсії з 1 січня 2005 року, аз1 січня 2006 року - 100 відсотків перерахованої
пенсії".

За таких підстав
апеляційний суд не погодиться з доводами апеляційної скарги про неправильне
застосування судом першої інстанції норм матеріального права та вважає що суд
першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку щодо відмови у задоволенні
позовних вимог.

Апеляційний суд
також не погодиться і з доводами апеляційної скарги позивача на ухвалу
Пролетарського районного суду міста Донецька від 6 березня 2006 року. Зазначена
ухвала суду постановлено із дотриманням норм процесуального права та підстави
для її скасування відсутні.

Зважаючи на
вищевикладене, відповідно до вимог ст. 200 КАС України, апеляційний суд залишає
апеляційну скаргу позивача без задоволення, а постанову та ухвалу суду без
змін, як ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись
вимогами ст.. ст.. 198,
200, 205, 206 КАС України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргуОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову
Пролетарського районного суду міста Донецька від 10 січня 2006 року та ухвалу
Пролетарського районного суду м. Донецька від 6 березня 2006 року залишити без
зміни.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання нею
законної сили, або з дня складення ухвали в повному обсязі.