Справа № 22-1540-  2007 р.                Головуючий у 1-й
інстанції - Проценко О.М.
- 40                                      Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

08
жовтня 2007 року                                     Колегія
суддів Судової палати в цивільних

справах
Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

Головуючого
судді - Черненко В.В.

Суддів -
Говорухіна В.П., Фомічова С.Є.

при секретарі - Сегал О.П..

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської
області від 01 червня 2007 року.

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до Знамянського будівельно монтажного потягу №704
/БМП-704/ про поновлення на роботі на посаді майстра та виплати середнього
заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 6000 гривень.

В
судовому засіданні в якості співвідповідача до участі по справі було притягнуто
Одеську залізницю.

В уточнені до
позовної заяви ОСОБА_1 змінив частково свої позовні вимоги.

В уточнені до
позовної заяви   від 17 січня 2006 року   позивач
просить суд визнати незаконним його звільнення з посади в.о. майстра
БМП-704 Одеської залізниці та поновити

його на роботі
на посаді майстра, виплативши різницю в заробітній платі по 31 грудня 2004
року, по усередненим розрахункам, а також за час вимушеного прогулу, виправити
записи в трудовій книжці, зазначивши що він працює майстром БМП-704 , за весь
вказаний період трудових відносин БМП-704 , стягнути з відповідачів по справі
солідарно на його користь 5000 гривень моральної шкоди заподіяної йому
незаконним звільненням та внесенням неправдивих записів до його трудової
книжки, стягнути з відповідачів солідарно на його користь понесені витрати по
справі.

В
уточнені до позовної заяви від 05.06.2006 року позивач просить суд зобов'язати
відповідача поновити його на роботі в Знамянському БМП на посаді майстра з 01
травня 2003 року, записи в трудовій книжці №№ 5, 6, 7 зобов'язати відповідача
анулювати як такі, що не відповідають трудовим відносинам та такі, що
принижують його гідність і призвели до моральних страждань і втрати нормальних
життєвих зв'язків , зобов'язати відповідача письмово оформити розпорядження по
передачі позивачем уповноваженій особі чи іншій організації, товарно
матеріальних цінностей , які позивач зберігає після чого надати йому
невикористану щорічну відпустку за період з 13.03.2003 року. Зобов'язати
відповідача відшкодувати позивачу належну виплату на поточний рахунок позивача
з урахуванням компенсації: різницю середнього заробітку відповідно до займаної
посади майстра за період з 01.10.2003 року по 31.12.2004 року, за 15 місяців в
сумі 2250 гривень.900 гривень не доплати з 13 по 27 травня 2003 року, 01 по 20
січня 2004 року. Суму належну до сплати по лікарняному 5500 гривень по договору
від 01.09.2003 року. Оплатити середній заробіток з 31.12.2004 року по теперній
час з розрахунку 1012 гривень. Моральну шкоду в розмірі 110000 гривень як
компенсацію за приниження гідності людини та неможливість його подальшого
працевлаштування. Оплатити встановлені недоплати за невикористану відпустку в
сумі 608 гривень 58 копійок за 2003 рік різницю недоплати по справкам №24, 25
відповідача 275 гривень 76 копійок з відповідною компенсацією по курсу
національного банку., за роботу з 01.03.2003 року по 27.03.2003 року , та з
01.01. 2004 року по 20.01.2004 року в сумі 1284 гривні 46 копійок. Повернути та
перерахувати на його рахунок незаконно відраховані профвнески за 2003 -2004
роки. Стягнути витрати пов'язані з роботою адвоката.

В уточнені до
позовної заяви від 22 грудня 2006 року ОСОБА_1 просив суд визнати виконання ним
трудових обов'язків на посаді монтажника з 3 березня 2003 року по ч.4 ст.23
КЗпП України з дня допуску до роботи і доплати 804 гривень 61 коп.. визнати
виконання ним трудових обов'язків з 1 січня 2004 року по 20 січня 2004 року на посаді
майстра по ч.2 ст. 24 КЗпП України і доплатити 813 грн. 12 коп, визнати трудові
відносини безстроковими з 3 березня 2003 року і продовженими на невизначений
строк по ч. 1 ст.23 КЗпП України, по вимогам ч.1 ст.39-1 КЗпП України як такі ,
що фактично тривали , а трудові відносини продовжувались без перерви, по
вимогам ч.2 ст.39-1 КЗпП України як такі. що укладались декілька разів не з
вимог ч.2 ст.23 КЗпП України / на визначений строк з погодженням сторін/.
Записи 5, 6, 7 трудової книжки і відповідні накази №3 254 від 1 жовтня 2003
року до 288-вк від 31 грудня 2003 року , 4-ос від 19 січня 2004 року до 199-ос
від 31 грудня 2004 року анулювати як такі, що не відповідають умовам договорів
і вимогам ст..ст.9, 21, 22, ч.3, 1 п.3, 7 ст.24, 32, 36, 103 ч.5 ст.97 КЗпП
України і погіршили його становище, суперечать вимогам ст..ст.9 КЗпП України, є
недійсними та внести нові записи, згідно вимог ст..9, 10, 21, 24, 39-1,
ч.1ст.23, 48 КЗпП України в новий бланк
трудової книжки, визнати дії відповідача по

організації   розірвання
в односторонньому   порядку
двостороннього трудового   договору
незаконними , зумиснимии з підстав порушення ст..ст.246, 347 КЗпП України та
такими, що порушили    його конституційне
право на працю і суперечать ст.ст. 1, 2, 3, 5-1, .246    КЗпП України з цілю посадових осіб скрити
фактично нараховані кошти, пільги, відпустку, умови праці, допустивши значні
недоплати   тарифу, компенсації доплат,
як такі , що порушили вимоги ст..
103, ч.5  ст.97 КЗпП України і
унеможливили його подальше працевлаштування, зобов'язати відповідача
поновити  його на роботі  в Знамянському БМП на посаді майстра згідно
умов  по договору від 1 травня 2003 року
з вимог ст.39-1, ч.1 ст.23 КЗпП України на невизначений     строк,
з  ненормованим робочим  часом,
з  відповідним     періодичним підвищенням тарифного окладу і
забезпечення пільг-основної та додаткової відпустки за 2005 рік і 2006 роки і
відповідних і передбачених колективним договором   доплат, зобов'язати відповідача письмово
оформити розпорядження по передачі ним уповноваженій особі чи іншій організації
Одеської залізниці товарно - матеріальні цінності, які він зберігає , після
чого надати йому невикористану щорічну відпустку за період з 1 січня  2005 року , ст..79 КЗпП України,
зобов'язати   відповідача
відшкодувати   йому   належну виплату   на його поточний рахунок з розрахунку
середньоденної  заробітної плати за два
перших повних місяця роботи на посаді виконуючого обов'язки майстра в розмірі
60 гривень 48 копійок, станом на 31 грудня 2003 року , з урахуванням   періодичних
відсоткових надбавок   та
компенсацій, в послідуючих трудових відносинах, з ст..ст.94, 96, ч.6. ст..95,
ч.1, 2, 4, 5, 6, ст..97, ст.100, 102-1, 1005, 236 КЗпП України - різницю
середнього заробітку відповідно   до
займаної посади в.о. майстра за період системної недоплати з 1 серпня 2003 року
по 31 грудня 2006 року в сумі 61045 грн.60 коп., компенсацію відпустки за 2003
рік в сумі 1320 грн.72 коп., за 2004 рік в сумі 1955 грн.42 коп. по вимозі ч.4
ст.83 КЗпП України, всього 3276 гривень 14 коп., суму належну до виплати по
лікарняному 101 грн.42 коп., 5500 грн. по договору від 01 вересня 2003 року , з
урахуванням пені за несвоєчасну виплату в розмірі 2 ставок НБУ за кожен рік
прос рочки , оплатити   з умов визнаних
відповідачем   і заявлене звільнення   з додаткових умов за наказом 288-вк суму
45443 грн. 85 коп. станом на 1 січня 2007 року, по ст.. 117 КЗпП України ,
оплатити встановлені  недоплат  з встановлених  необгрунтованих відрахувань з вини
відповідача в сумі визнаній самим відповідачем, для чого витребувати у довідки
про  по фактичному розрахунку и всіх
відрахувань  нарахованих з  3 березня 2003 року , стягнути з відповідача
солідарно   витрати пов'язані з роботою
адвокатів   на його стороні, в сумі 1500
гривень , зобов'язати виконати відповідно до закону України належні страхові,
пенсійні та інші обов'язкові відрахування на нараховані йому   суми доплати   і виплати , надавши відповідну довідку   по вимозі
ст.49 КЗпП України, за весь період трудових відносин, зобов'язати відповідача
сплатити йому суму 200000 гривень заподіяної моральної шкоди , передбаченої
ст.237-1 КЗпП України    за
порушення     в трудових відносинах, за
умисне відсторонення   від роботи ,
значних недоплат  до заробітної плати ,
компенсації не наданих відпусток , приниження його гідності   і професіональних якостей записами в
трудовій книжці     про роботу, яку він
не виконував ,  чим  перешкодили подальшому його працевлаштуванню
за освітою, затримкою видачі для ознайомлення
його трудової книжки, чим зумисно
скривав   злочинні дії   посадових осіб, що нанесли йому непоправимих
фінансових збитків  в подальшому його
житті, за системне перешкоджання судовому розгляду   і підробку його   підпису
і документів   з його підписом ,
за відмову відповідача   надати   на розгляд
відповідні   фінансові
документи   для уточнення   його фінансових вимог і встановлення
фактичних недоплат з березня  2003 року ,
він позивач

втратив
нормальні життєві зв'язки і змушений докладати додаткових зусиль для
організації свого життя , відновлення втраченого здоров'я , зобов'язати
виплатити наднормові за 78 робочих дня в 2003 році по даним довідки відповідача
№2357 від 17 листопада 2006 року з розрахунку подвійного тарифу в сумі 7912
грн.32 коп.

Рішенням
Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01.06.2007 року
позовні вимоги було частково задоволено.

В
апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду в зв'язку з
порушенням норм процесуального та матеріального права допущених при постановці
рішення судом першої інстанції.

Перевіривши
законність та обгрунтованність рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку , що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково , а рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню з направленням справи на новий розгляд з наступних підстав.

Відповідно
до ст. 11 ЦПК
України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно
до CT.311 ЦПК
України, рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий
розгляд, якщо суд розглянув не всі вимоги і цей недолік не був і не міг бути
усунений ухваленням додаткового рішення судом першої інстанції.

Відповідно
до СТ..303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги
, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм
матеріального або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою
підставою для скасування рішення.

Як
вбачається з матеріалів справи та рішення суду першої інстанції, суд не
розглянув всі позовні вимоги які були викладені в позовній заяві та доповненнях
до неї.

Так суд
в резолютивній частині рішення вказано, що в задоволені позовних вимог ОСОБА_1
про поновлені на посаді майстра Знамянського будівельно-монтажного потягу з 1
травня 2005 року-відмовити, в зв'язку з пропуском терміну позовної давності для
звернення до суду . В мотивувальній частині рішення суд також вказав , що в
частині позовних вимог ОСОБА_1. про поновлення його на роботі на посаді майстра
БМП-704 з 1 травня 2005 року суд вважає необхідним відмовити, оскільки
позивачем пропущений термін позовної давності для звернення до суду,
передбачений ст..233 КЗпП України.

Колегія судів
встановила , що такі позовні вимоги позивачем не ставились , а ставилось
питання про поновлення на посаді майстра з 01.05.2003 року/а.с.96/. Таким чином
суд не розглянув позовні вимоги позивача в цій частині, не дав їм належної
оцінки, а розглянув вимоги які позивачем не заявлялись.

Також
суд першої інстанції в резолютивні частині рішення вказав , що в задоволені
позовних вимог ОСОБА_1. до Знамянського БМП-704 про поновлення на роботі та
оплату за вимушений прогул-відмовити. Постановляючи таке рішення, суд не вказав
ні в мотивувальній частині рішення ні в резолютивні частині в задоволені яких
конкретно вимог суд відмовляє, оскільки поняття, відмовлено в поновлені на
роботі , не містить в собі конкретних висновків суду.

З
рішення суду першої інстанції також вбачається , що в резолютивній частині
рішення судом не було вказано, яке суд прийняв рішення в частині позовних вимог
про стягнення моральної шкоди з відповідача на користь позивача.

Також з
матеріалів справи вбачається , що суд вийшов за рамки позовних вимог коли
вирішив , що вважати ОСОБА_1. звільненим з посади виконуючого обов'язки майстра
з 31 грудня 2004 року за п.2 ст.36 КЗпП України, в зв'язку з закінченням строку
трудового договору, та зобов'язав Одеську залізницю внести в трудову книжку
ОСОБА_1. запис під номером 7 в слідкуючій редакції: 31.12.2004 року звільнений
з посади виконуючого обов'язки майстра з 31.12.2004 року у зв'язку з
закінченням строку трудового договору , п.2 ст.36 КЗпП України, оскільки такі
позовні вимоги не ставились.

Суд
також вийшов за межі позовних вимог коли стягнув з Одеської залізниці на
користь ОСОБА_1. 10092 гр.26коп , за період несвоєчасної видачі трудової книжки
з 1 січня 2005 року по 2 вересня 2005 року включно, так як таких позовних вимог
також позивачем не заявлялось.

Виходячи
із встановленого колегія суддів вважає , що судом першої інстанції було
допущено порушення норм процесуального права при розгляді справи , зокрема не
було розглянуто всі позовні вимоги викладені в позовній заяві, що є підставою
для скасування рішення суду та направлення справи на новий розгляд.

При
новому розгляді справи суду першої інстанції, відповідно до ст.. 33 ЦПК України ,
необхідно встановити , хто є належний відповідач по справі, тому що з
матеріалів справи вбачається , що БМП-704 не є юридичною особою, а є
структурним підрозділом Одеської залізниці, а тому БМП-704 не може бути
співвідповідачем по справі. Приймаючи до уваги ці обставини вирішити питання
про належного відповідача по справі відповідно до чинного законодавства.

Крім
цього, суду необхідно уточнити позовні вимоги позивача, зокрема яким конкретно
наказом про звільнення порушене право позивача , з якої конкретно дати позивач
просить поновити його на роботі, а також з'ясувати обставини по справі по інших
позовних вимогах, роз'яснивши сторонам по справі ст.. ст.. 10, 60 ЦПК України.

Відповідно до ст.. 10 ЦПК України
суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи : роз'яснює особам ,
які беруть участь у справі , їх права і обов'язки, попереджає про наслідки
вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

В
частині вимоги, викладеної в апеляційній скарзі, про передачу справи на новий
розгляд до Олександрійського міськрайонного суду, колегія суддів вважає за
необхідне відмовити , так як вбачається з матеріалів справи, позивачем особисто
була подана позовна заява , відповідно до ст.
109 ЦПК України, до Знамянського міськрайоного суду Кіровоградської області,
тобто позивач сам вибрав суд який повинен розглядати справу за його позовом.
Підстави для передачі справи з одного суду до іншого викладені в ст.. 116 ЦПК України
і вирішуються судом який прийняв справу до свого провадження, у суду
апеляційної інстанції не має повноважень змінювати підсудність справ які
прийнятті до провадження судом першої інстанції..

Керуючись  ст.ст.
304,  307,  311,
313,   314,  316
ЦПК  України  ,
колегія  суддів Апеляційного суду
Кіровоградської області:

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу задовільнити частково.

Рішення
Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 червня 2007
року скасувати, а справу направити на новий розгляд до того ж суду в іншому
складі суду.

На
рішення може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду України протягом
двох місяців з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.