Справа №2-776/07
НОВОВОЛИНСЬКИИ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.  Нововолинськ                                                                         16
червня 2007 року

Нововолинський
міський суд Волинської області під головуванням

судді                                                             Галушки
О.Г.

за
участю секретаря                                    Дячук
С. Л.

позивача                                                     ОСОБА_1

представника
позивача                             ОСОБА_2

представника
відповідача                          Малогрош
Л.Й.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до державного
підприємства "Волиньвугілля" про стягнення компенсації через
порушення термінів виплати одноразової допомоги, -

встановив:

04
квітня 2007 року позивач ОСОБА_1.
звернувся в суд з позовом до державного підприємства
"Волиньвугілля" про стягнення 4318, 87 грн. недоплаченої суми
компенсації через порушення термінів виплати одноразової допомоги та понесених
судових витрат в сумі 200 грн.

Позивач
покликається на те,  що адміністрацією
шахти № 9 "НВ",  яка є в даний
час структурним підрозділом ДП "Волиньвугілля" згідно наказу № 232
від 31.07.1998 року йому було призначено до виплати одноразову допомогу в сумі
27241, 60 грн. і щомісячні платежі. Визначену суму одноразової допомоги
адміністрацією шахти не було виплачено в місячний строк,  як це передбачено зконом,  а тому в 2002 році звернувся до суду з
позовом про стягнення одноразової допомоги і компенсації через порушення
термінів виплати одноразової допомоги. На момент розгляду цієї справи судом в
листопаді 2002 року сума одноразової допомоги - 21306, 60 грн. не була
виплачена відповідачем ДП "Волиньвугілля".

Рішенням
Нововолинського міського суду від 14.11.2002р. було присуджено до стягнення з
ДП "Волиньвугілля" 21306, 60 грн. заборгованої одноразової допомоги
та 17340, 49 грн. компенсації через порушення термінів її виплати. На той час
при пред'явленні позову позовні вимоги щодо стягнення компенсації обмежував станом
на грудень 2000 року,  застосовуючи
індекс росту   споживчих  цін
на  цей   період
часу.   Присуджена  сума
одноразової

2

допомоги
в розмірі 21306, 60 грн. та компенсації 17340, 49 грн. були стягнуті виконавчою
службою з ДП "Волиньвугілля".

Вважає,  що нарахована йому в липні 1998 року сума
одноразової допомоги - 27241, 60 грн. підлягає коригуванню на момент фактичної
її часткової виплати у 2000-2001 роках та розгляд справи в суді,  тобто станом на листопад 2006 року.

З
урахуванням виплаченої суми компенсації - 17340, 49 грн.,  яка присуджена рішенням суду від 14.11.2002р.
йому належить достягнути з відповідача - 4318, 87 грн. недоплаченої суми
компенсації.

В
судовому засіданні позивач ОСОБА_1.  і
його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали повністю,  просять задоволити їх з наведених у позові
підстав.

Представник
відповідача Марогрош Л.И. позов не визнала і пояснила,  що відповідачу слід нарахувати компенсацію по
грудень 2000 року,  так як з 01 січня
2001 року набрав чинності Закон України "Про компенсацію громадянам втрати
частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати",  відповідно до норм якого компенсації
підлягають лише щомісячні суми відшкодування шкоди,  нараховані за період,  починаючи з 01 січня 2001 року. Сума
одноразової допомоги,  яка не виплачена
коригується на коефіцієнти приросту споживчих цін для нарахування компенсації
станом починаючи з липня 2000 року по грудень 2000 року включно. Просить
відмовити у задоволенні позову оскільки всю суму компенсації відповідачеві
виплачено.

Заслухавши
пояснення позивача,  його
представника,  представника
відповідача,  дослідивши письмові
докази,  суд прийшов до висновку,  що позов є підставним і підлягає до
задоволення.

В суді
встановлено,  що призначена позивачу
ОСОБА_1.  одноразова допомога в сумі
27241, 60 грн. виплачувалася йому відповідачем частинами протягом 2000-2002
років.

Ці
обставини підтверджуються копією наказу № 232 від 31.07.98р.,  що знаходиться в цивільнй справі №
2-3877-02р.,  яка оглянута судом та
копією рішення Нововолинського міського суду від 14 листопада 2002 року (а.с.
5-6).

Відповідно
до п.43 Правил відшкодування власником підприємства,  установи,
організації або уповноваженим ним органом шкоди,  заподіяної працівникові ушкодженням
здоров'я,  пов'язаним з виконанням ним
трудових обов'язків,  затверджених
постановою Кабінету Міністрів України від 23.06.1992 року № 472,  які діяли на час виникнення спірних
правовідносин,  якщо потерпілому або
особам,  які мають право на відшкодування
шкоди,  з вини власника своєчасно не
визначено або не виплачено суми відшкодування шкоди,  то ця сума виплачується без обмеження
протягом будь-якого терміну і підлягає коригуванню у зв'язку із зростанням цін
на споживчі товари та послуги у порядку встановленому  ст.  34
Закону України "Про оплату праці".

Постановою
КМУ від 20.12.97р. № 1427 затверджено Положення про порядок компенсації
працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її
виплати.

3

Згідно
п.2 цього Положення компенсація проводиться в разі затримання на один і більше
календарних місяців виплати заробітної плати,
нарахованої працівникові за період роботи,  починаючи з 01 січня 1998 року,  якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів
на послуги наростаючим підсумком з початку року за цей період зріс більш як на
один відсоток.

Цим
положенням не заборонено нараховувати компенсацію на одноразові виплати на
відміну від Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати",  що набрав чинності з 01 січня 2001 року та
Порядку проведення компенсації громадянам частини грошових доходів у зв'язку з
порушенням термінів їх виплат,
затвердженого постановою КМУ від 21.02.2001 року № 159,  за яким компенсація нараховується на грошові
доходи громадян,  які не мають
одноразового характеру.

Поряд з
цим згідно п.2 постанови КМУ від 21.02.2001 року № 159 компенсація працівникам
втрати частини заробітної плати через порушення термінів її виплати,  нарахованої працівникові за період роботи з
01 січня 1998 року до 31 грудня 2000 року,
проводиться відповідно до Положення про порядок компенсації працівникам
втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її
виплати,  затвердженого постановою КМУ
від 20.12.97р. № 1427.

З огляду
на вищенаведені норми законодавства,  суд
вважає,  що одноразова допомога
нарахована ОСОБА_1.  згідно наказу № 232
від 31.07.98р. в розмірі 27241, 60 грн. і своєчасно не виплачена,  що стверджується рішенням Нововолинського
міського суду від 14.11.2002 року підлягає компенсації відповідно до Положення
про порядок компенсації... затвердженого постановою КМУ від 20.12.1997 року №
1427 на момент розгляду справи судом,
тобто станом на листопад 2002 року.

Відповідно
до п.39 Правил відшкодування власником підприємства шкоди... одноразова
допомога виплачується потерпілому в місячний термін з дня визначення МСЕК
стійкої втрати професійної працездатності.

Отже,  одноразова допомога нарахована позивачу в
розмірі 27241, 60 грн. згідно наказу № 232 від 31.07.1998 року повинна була
виплачена йому в серпні 1998 року.

Компенсацію
слід нарахувати відповідно до коефіцієнтів приросту споживчих цін для
нарахування компенсації,  котрі обчислює
Міністерство праці України на підставі даних Держкомстату України,  за період з місяця та року коли мала бути
виплачена одноразова допомога позивачу,
до місяця та року,  коли її
виплачено.

Отже,  компенсацію необхідно обчислювати з
наступного розрахунку: липень 2000 року - виплачено було 4000 грн. одноразової
допомоги. Слід помножити на К
0, 663,  що буде складати 2652 грн. -
компенсації,  і в подальшому: жовтень
2000 року - 235 грн. х К
0, 704 = 165, 44 грн; липень 2001 року - 700 грн. х 0, 856 = 599, 20 грн.;
вересень 2001 року - 1000 грн. х К
0, 750 = 750 грн.; листопад 2002 року (на час розгляду справи судом) -
21306, 60 грн.х К 0, 821 =
17492, 72 грн.,  всього сума компенсації
складає 21659, 36 грн.

4

З
врахуванням виплаченої відповідачем компенсації в розмірі 17340, 49 грн,  до стягнення з ДП "Волиньвугілля" в
користь позивача належить 4318, 87 грн. із розрахунку 21659, 36 грн. - 17340,
49 грн. = 4318, 87 грн.

Вимоги
позивача суд вважає підставними і задовольняє їх в повному обсязі.

Відповідно
до ч.3  ст.  88 ЦПК України,  якщо позивача,  на користь якого ухвалено рішення,  звільнено від сплати судового збору,  він стягується з відповідача в доход держави
пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

До
стягнення з відповідача підлягають витрати за надання юридичної допомоги в сумі
200 грн.,  що стверджується квитанцією
(а.с. 15),  а також судовий збір в доход
держави і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Керуючись  ст.
ст. Ю,  11. 60,  88,
212,  213,  214,
215 ЦПК України,  на підставі  ст.  34
Закону України "Про оплату праці",
пунктів 39, 43 Правил відшкодування власником підприємства шкоди...
затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.06.1992р. № 472,  Положення про порядок компенсації працівникам
втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її
виплати,  затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20.12.1997 року № 1427,
Порядку проведення компенсації громадянам частини грошових доходів у
зв'язку з порушенням термінів їх виплат,
затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року
№ 159,  суд, -

вирішив:

Позов
задоволити.

Стягнути
з державного підприємства "Волиньвугілля" відокремленим структурним
підрозділом,  якого є шахта № 9
"НВ" шляхом списання коштів з р/р № 525 в Нововолинському
відділенні Промінвестбанку,  МФО 303310 в
користь ОСОБА_1 4318 (чотири тисячі триста вісімнадцять) грн. 87 коп.
недоплаченої суми компенсації через порушення термінів виплати одноразової
допомоги,  200 (двісті) грн. витрат,  понесених за надання юридичної допомоги,  всього 4518 (чотири тисячі п'ятсот вісімнадцять)
грн. 87 коп.

Стягнути
з державного підприємства "Волиньвугілля" в доход держави 51
(п'ятдесят одну) грн. судового збору і 30 (тридцять) грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви про
апеляційне оскарження,  яка може бути
подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо
було подано заяву про апеляційне оскарження,
але апеляційна скарга не була подана у двадцятиденний строк після подання
заяви про апеляційне оскарження,  то
рішення суду набирає законної;,  сили
після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення суду,  якщо

5

його не
скасовано,  набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Рішення
можна оскаржити до апеляційного суду Волинської області через Нововолинський
міський суд протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження,  яка може бути подана
протягом десяти днів з дня проголошення рішення.