Справа № 22ц
першої інстанції: Разумовська О.Г.
Суддя-доповідач
апеляційного суду: Базовкіна T.M.
УХВАЛА

13
листопада 2007року                           колегія
суддів судової палати в цивільних справах

апеляційного
суду Миколаївської області у складі:

головуючої:
Славгородської Н.П.,

суддів:                                                        Мурлигіної
О.Я.,

Базовкіної
Т.М. ,

при
секретарі судового засідання:           Аніщенко
Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві матеріали за
апеляційною

скаргою                                             ОСОБА_1

на
ухвалу судді Заводського районного суду м.
Миколаєва від 16 серпня 2007 року,
постановлену за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства
«Жилбуд -6» (далі - ВАТ «Жилбуд -6»),
державного аграрно-промислового підприємства «Зоря» ( далі - ДП
«Зоря»),  Кабінету Міністрів
України,  головного Управління державного
казначейства України в Миколаївської області про визнання недійсними документів
обліку робочого часу та відшкодування майнової і моральної шкоди,

встановила:

18 липня
2007 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ВАТ «Жилбуд - 6»,  ДП «Зоря»,
Кабінету Міністрів України,
головного Управління державного казначейства України в Миколаївської
області про визнання недійсними документів обліку робочого часу та
відшкодування майнової і моральної шкоди.

Ухвалою
судді Заводського районного суду м.
Миколаєва від 31 липня 2007 р. позовна заява залишена без руху,  а ухвалою від 16 серпня 2007 р. повернута
позивачці як неподана.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати останню ухвалу судді,  а позовну заяву - направити до місцевого суду
на розгляд. На думку апелянта,  ухвала
постановлена з порушенням норм цивільно-процесуального права.

Заслухавши
суддю - доповідача,  дослідивши матеріали
позову,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних
підстав.

Повертаючи
як неподану позовну заяву,  суддя
вважав,  що позовна заява подана з
порушенням вимог,  встановлених  ст.
119 ЦПК України і ці недоліки не було усунуто позивачкою,  а саме: не надано доказів на підтвердження
поважності причин пропуску позовної давності,
не представлені докази того,  що
документи,  які є предметом спору
навмисно підроблені,  що відповідачами
була заподіяно майнова й моральна шкода. Крім того суддя вважав за необхідне
уточнити,  в якому провадженні слід
розглядати даний спір,  зазначивши
відповідні норми права.

Колегія
суддів не може погодитись з таким,
оскільки висновки,  викладені в
ухвалах судді,  не відповідають
положенням процесуального закону.

Так,   ст.
119 ЦПК України не містить вимог щодо надання доказів по справі та
обов'язку позивача посилатися на норми закону.

За такого
оскаржувана ухвала є помилковою й підлягає скасуванню.

В той же
час,  вирішуючи питання про відповідність
позовної заяви вимогам процесуального закону,
суддя не звернув уваги,  що всупереч
пунктам 3,  5,  6 ч. 1
ст.  119 ЦПК України в ній не
викладено зміст позовних вимог стосовно кожного з відповідачів,  не зазначено фактичні обставини,  якими позивачка обґрунтовує свої вимоги
(зокрема щодо розміру шкоди та умов її заподіяння),  а також відсутнє посилання на докази,  що підтверджують кожну обставину.

З
урахуванням викладеного ухвалу судді від 16 серпня 2007 р. необхідно
скасувати,  а позовну заяву - повернути
до суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307,
312,  315 ЦПК України,  колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу
судді Заводського районного суду м.
Миколаєва від 16 серпня 2007 року скасувати,  позовну заяву направити до того ж суду для
вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала
оскарженню не підлягає.