Справа №2-1559 2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„21" червня
2007 p.       Тернівський районний суд м.  Кривого Рогу

у складі: головуючого,
судді                                    -  Потьомкіна О.П.

при секретарі                                                             -  Паращенко В.Д.

за участю представників: позивача                         -  ОСОБА_1.

відповідача                                                                -  Димченко О.М.

третьої особи                                                             -  Ячнік A.M.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Кривому Розі Дніпропетровської області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України у м.  Кривому Розі
Дніпропетровської області про стягнення недоплат по втраченому заробітку в
зв'язку з відшкодуванням шкоди здоров'ю,
-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1.
в інтересах ОСОБА_2. звернулася до суду з позовом до Відкритого акціонерного
товариства „Криворізький залізорудний комбінат" і Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м.
Кривому Розі Дніпропетровської області про стягнення недоплат по
втраченому заробітку,  компенсації за
порушення строків виплати недоплат і моральної шкоди в зв'язку з відшкодуванням
шкоди здоров'ю - Том №1 а.с. 2-6,  потім
уточнила позовні вимоги - Том №1 а.с. 40-42.

Ухвалою
Тернівського районного суду м.  Кривого
Рогу від 08.06.2006р. закрито провадження у справі в частині позовних вимог про
стягнення 20000 грн. моральної шкоди в зв"язку з відмовою представника
позивача від позовних вимог в цій частині - Том №1 а.с. 118.

Рішенням
Тернівського районного суду м.  Кривого
Рогу від 16.06.2006р. позов задоволено -Том №1а.с. 131-139.

Ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.02.2007р. рішення районного
суду скасовано,  справу направлено на
новий розгляд - Том № 1 а.с.  181 -184.

При
новому розгляді справи представник позивача за дорученням подала уточнений
позов тільки до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.  Кривому Розі Дніпропетровської області,  а також письмову заяву,  в якій просила суд залишити без розгляду
позов в частині вимог до ВАТ „КЗРК",
залучивши вказане підприємство до справи в якості третьої особи.

Ухвалою
Тернівського районного суду м.  Кривого
Рогу від 21.06.2007р. позовну заяву ОСОБА_1 в
інтересах   ОСОБА_2 до   Відкритого

акціонерного
товариства „Криворізький залізорудний комбінат" і Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м.
Кривому Розі Дніпропетровської області про стягнення недоплат по
втраченому заробітку і компенсації за порушення строків виплати недоплат в
зв"язку з відшкодуванням шкоди здоров'ю - залишено без розгляду в частині
позовних вимог до Відкритого акціонерного товариства „Криворізький залізорудний
комбінат",  у зв"язку з
письмовою заявою представника позивача про залишення позову без розгляду в
частині. Одночасно,  суд залучив до
участі у справі Відкрите акціонерне товариство „Криворізький залізорудний
комбінат" в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Том №2 а.с.  16.

В
обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1. в інтересах ОСОБА_2. в позові
зазначила,  що з ОСОБА_2.
29.04.1962р.,  в період його роботи
машиністом ПМЛ шахти „Орджонікідзе" Виробничого об'єднання
„Кривбасруда" (нині - ВАТ „Криворізький залізорудний комбінат"),  стався нещасний випадок. Висновком ВТЕК вперше з
30.07.1962 року позивачу було встановлено 60% втрати професійної працездатності.
У зв'язку з переоглядом з 31.07.1967 року позивачу встановлено 50% втрати
професійної працездатності до теперішнього часу безстроково.

ВАТ
«КЗРК» для розрахунку застосувало середній заробіток по професії позивача
-машиніста ПМЛ в сумі 7746 крб. за січень-квітень 1992р. По 01.01.1996р. ВАТ
„КЗРК" сплачувало позивачу в відшкодування шкоди здоров"ю щомісячно
по 41, 28 грн.

Згідно
п.28 «Правил відшкодування власником підприємства,  установи організації... шкоди,  заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я,  зв'язаного з виконанням їм трудових
обов'язків",  затверджених
Постановою KM України №472 от 23.06.1993 p.,  розмір відшкодування шкоди повинен був
підвищуватися в разі кожного підвищення тарифних ставок та посадових окладів на
підприємстві. Кабінет Міністрів України своїми

постановами
від 31.12.1991 р №391 та №1100 від 03.10.1997р. дав право Міністерству праці
України надавати роз'яснення про порядок перерахунку розміру відшкодування
шкоди. П.2 Постанови КМУ №1100 встановлено,
що роз'яснення Міністерства праці являються обов'язковими для всіх
підприємств незалежно від форм власності.

Міністерство
праці своїми роз'ясненнями від 1993 року і 1997 року №№06-2100, 02/2-4171
зобов'язало підприємства проводити перерахунок розміру відшкодування шкоди
шляхом збільшення розміру відшкодування шкоди на коефіцієнт фактичного
підвищення тарифних ставок й посадових окладів,
крім цього,  у всіх випадках
коефіцієнт збільшення відшкодування шкоди не повинен бути меншим від
коефіцієнта підвищення заробітної плати відповідного працівника.

Враховуючи
базовий середньомісячний заробіток за січень-квітень 1992 року - 7746 крб.
(середній заробіток машиніста ПМЛ за січень-квітень 1992р.) х 1, 115 = 8637
крб. х 1, 25 х 1, 75 х 1, 33 х 1, 5 х 1, 97 х 2, 94 х 2, 1 х 3, 0 (коефіцієнти
з липня 1992р. по грудень 1993р. = 1375333, 39 крб.) та ступень втрати
професійної працездатності 50%,  сума
відшкодування шкоди з січня 1994 року складає: 1375333 крб. х 50% = 687666 крб.
(перевод в гривні:
687666 : 100 000= 6, 88 грн.).

6, 88 грн. х 2 х
3 (коеф. жовтня 1994р.,  лютого 1995р.) =
41, 28 грн. (відшкодування шкоди   до
01.01.1996р.)

З
01.01.1996р. тарифні ставки і оклади на ВАТ „КЗРК" працюючим були
збільшені в 2, 5 рази,  однак розмір
відшкодування позивачу був збільшений лише в 1, 25 рази і складав 51, 57
грн.,  а повинен становити: 41, 28 грн. х
2, 5 = 103, 20 грн.

З
01.06.1997р. тарифні ставки були збільшені в 1, 25 рази,  розмір відшкодування позивачу не
переглядався,  та повинен складати: 103,
20 грн. х 1, 25 = 129.00 грн.,  при
виплаті 51, 57 грн.

З
01.01.1998р. тарифні ставки згідно СПАП №6/195 від 25.12.1998р. були збільшені
в 1, 3 рази,  розмір відшкодування
відповідачем позивачу не переглядався. Однак,
оскільки при застосуванні вказаного коефіцієнту розмір відшкодування
шкоди в перерахунку на 100% буде перевищувати середньомісячний заробіток по
професії позивача,  який складає 303, 92
грн.,  ВАТ „КЗРК" було зобов'язано
проводити відшкодування в попередньому розмірі - 129, 00 грн.,  згідно п.28 абз.6 „Правил відшкодування
шкоди...".

З
01.07.1999р. тарифні ставки згідно СПАП №11/13/5 від 30.06.1999р. збільшені в
1, 265 рази,  розмір відшкодування
позивачу був збільшений лише в 1, 15 рази,
складав 59, 31 грн.,  а повинен
складати: 129, 00 х 1, 265 = 163, 19 грн. (при застосуванні вказаного
коефіцієнту розмір відшкодування шкоди в перерахунку на 100% не буде
перевищувати середньомісячний заробіток по професії позивача який складає -
442, 51 грн.).

З 01.01.2000р.
тарифні ставки були збільшені в 1, 226 рази згідно СПАШ6/20/11 від 28.12.1999 p.,
розмір відшкодування позивачу був збільшений в 1, 134
рази та складав 65, 24 грн.,  а повинен
становити: 163, 19 грн. х 1, 226 = 200, 07 грн. (при застосуванні вказаного
коефіцієнту розмір відшкодування шкоди в перерахунку на 100% не буде перевищувати
середньомісячний заробіток по професії позивача який складає - 565, 94 грн.).

З
01.05.2000р. тарифні ставки згідно СПАП №16/20/11 від 28.12.1999р. збільшені в
1, 217 рази,  розмір відшкодування був
підвищений лише в 1, 193 рази і становив 77, 83 грн.,  а повинен складати: 200, 07 грн. х 1, 217 =
243, 49 грн. (при застосуванні вказаного коефіцієнту розмір відшкодування шкоди
в перерахунку на 100% не буде перевищувати середньомісячний заробіток по
професії позивача який складає - 674, 86 грн.).

З
01.01.1996р. тарифні ставки і оклади згідно СПАП №1/6 від 26.01.1996р. були
збільшені в 2, 5 рази,  однак ВАТ «КЗРК»
провівши зміну структури зарплати застосував К-1, 25,  на який фактично збільшилася заробітна плата
порівняно з попереднім періодом,  згідно
колективного договору і Галузевої угоди на 1996р. Однак,  згідно
ст. 5 Закону України «Про колективні договори і угоди" - заборонено
включати в колективні договори умови,
які погіршують становище працівників порівняно з діючим
законодавством.  Умови колективного
договору погіршують становище позивача порівняно з п.28 „Правил відшкодування
шкоди...",  згідно якого розмір
відшкодування шкоди повинен був підвищуватися в разі кожного підвищення
тарифних ставок та посадових окладів на підприємстві,  а не в разі фактичного зростання заробітної
плати.

Необгрунтовано,  з тих же правових підстав,  згідно Галузевих угод на 1999-2000р.р.,  ВАТ „КЗРК" збільшив суми в відшкодування
шкоди здоров"ю на коефіцієнти фактичного зростання заробітної плати,  а не на коефіцієнти збільшення тарифних
ставок та посадових окладів,  всупереч
п.28 „Правил відшкодування шкоди...".

Оскільки
ВАТ „КЗРК" не застосувало вказані коефіцієнти,  на момент передачі справи позивача для виплат
Фонду соцстрахування,  виплата складала
77, 83 грн.,  тоді як повинна була
складати - 243, 49 грн.

З
01.04.2001р. набрав законної сили Закон України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань" від 23.09.1999р.,
згідно якого страхові виплати потерпілим покладені на Фонд
соцстрахування,  що провадив перерахунок
сум щомісячних страхових виплат у зв'язку зі збільшенням у попередньому
календарному році середньої заробітної плати в галузі національної економіки:

·з 01 березня
2002 року на коефіцієнт 1, 193;

·з 01 березня
2003 року на коефіцієнт 1, 182;

·з 01 березня
2004 року на коефіцієнт 1, 152.

·з 01 березня
2005 року на коефіцієнт 1, 238 .

Розрахунок заборгованості Фонду соціального страхування
перед позивачем

за три роки до дня звернення з позовом до суду,  тобто за період

з 01.02.2003р. по 24.01.2006р).

Фонд соцстрахування повинен був сплачувати з 01.04.2001р.
по 01.03.2002р. по 243, 49

грн.,  тоді як
сплачував по 77, 83 грн.

· з
01.03.2002 р. по 01.03, 2003 р. потрібно було при К-1, 193 виплачувати по 290,
48 грн.,  а сплачувалося при К-1, 193 по
92, 85 грн.,  недоплата з 01.02.2003р. по
01.03.2003р. за 1 місяць складає: 197, 63 грн. х 1 міс.  = 197, 63 грн.;

· з
01.03.2003р. по 01.03.2004р. потрібно було виплачувати при К-1, 182 по 343, 35
грн.,  фактично позивачу було виплачено
при К-1, 182 по 109, 75 грн.,  недоплата
складає: 233, 60 грн. х 12 міс.  = 2803, 20
грн.;

-    з 01.03.2004р.
по 01.03.2005р. потрібно було виплачувати при К-1, 152 по 395, 54 грн.,

сплачувалось фактично при К-1, 152 по 126, 43 грн.,  недоплата за 12 місяців складає: 269, 11 грн.
х

12 міс.  = 3229, 32
грн.;

-    з 01.03.2005р.
по 24.01.2006р. потрібно було виплачувати при К-1, 238 по 489, 68 грн.,  фактично

позивачу сплачувалося при К-1, 238 по 156, 52 грн.,  недоплата за 10 місяців 24 дні складає: 333,
16

грн. х 10 міс.  +
333, 16 х 24 дні: 31 день = 3331, 60 грн. + 257, 93 грн. = 3589, 53 грн.

Загальний розмір недоплат страхових сум за період з 01.02.2003 року по
24.01.2006 року складає - 9816, 68 грн. /197, 63 + 2803, 20 + 3229, 32 + 3589,
53/.

В позові ставиться питання про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2.
9816, 68 грн. недоплат по втраченому заробітку в зв'язку з відшкодуванням шкоди
здоров'ю за період з 01.02.2003р. по 24.01.2006р.,  а також стягнення надалі з 24 січня 2006 року
щомісячно з відповідача та користь ОСОБА_2. по 489, 68 грн. - до наступного
підвищення.

Представник позивача за дорученням у судовому засіданні зменшила позовні
вимоги на один день недоплат тобто по 23.01.2006р.,  підтримавши позовні вимоги позивача в іншій
частині у повному обсязі на підставі аргументів,  викладених в позові. Просить суд стягнути з
відповідача на користь ОСОБА_2. заборгованість по щомісячним страховим виплатам
у розмірі 9808,  93 грн. за період з
01.02.2003р. по 23.01.2006р.,  а також
стягувати надалі щомісяця з 24.01.2006р. по 489, 68 грн. до наступного
підвищення.

Представник відповідача Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України у м.  Кривому Розі
Дніпропетровської області за дорученням позов не визнала у повному обсязі,  суду пояснила,  що облікова справа позивача була передана до
Фонду з ВАТ „КЗРК" і на момент передачі справи вже була встановлена сума
щомісячних страхових виплат. Фонд продовжив виплату та починаючи з 01.03.2002р.
Фондом були застосовані підвищуючи коефіцієнти: 1, 193,  1.182,
1.152,  1.238,  1.203. Свої зобов'язання Фонд виконує,  страхові суми позивачеві виплачуються
своєчасно і в повному обсязі. Крім того,
початкова сума страхових виплат була призначена позивачеві до 2001
року,  тобто до утворення Фонду
соцстрахування. В наступні роки страхові суми коригувалися відповідно до норм
Галузевих угод між Міністерством промисловості,
добровільними об'єднаннями і ЦК профспілки металургів і гірників на 1996
рік і наступні роки. За таких підстав позовні вимоги позивача не підлягають
задоволенню. Представник Фонду соцстрахування просить суд відмовити позивачу в
позові до Фонду соцстрахування у повному обсязі.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні
відповідачів - ВАТ „Криворізький залізорудний комбінат" за дорученням
вважає,  що підстав для задоволення
позову немає,  суду пояснила,  що ВАТ "КЗРК" своєчасно після
встановлення позивачеві втрати профпрацездатності призначило йому суму у
відшкодування шкоди здоров"ю. Суми виплачувалися своєчасно,  періодично підвищувалися на коефіцієнти.
Позивач до цього часу до ВАТ " КЗРК" ніяких претензій не
пред'являв,  не звертався з питання щодо
неправильності нарахування суми. Вимоги позивача про збільшення йому виплат у
відшкодування шкоди здоров"ю на коефіцієнти,  зазначені в позові,  безпідставні і не можуть бути визнані
законними,  оскільки на підставі спільних
постанов адміністрації та профкому ВАТ "КЗРК" виплати були збільшені
на ці коефіцієнти тарифні ставки та посадові оклади відповідно до норм
Галузевих угод між Міністерством промисловості,
добровільними об'єднаннями і ЦК профспілки металургів і гірників на 1996
рік і наступні роки,  в той час,  як заробітна плата не збільшувалася,  тому збільшення розміру сум у відшкодування
шкоди здоров"ю у вказані періоди не проводилося. Усі суми позивачу
нараховувалися правильно.

Вислухавши представників сторін,
третьої особи,  вивчивши письмові
матеріали справи,  суд вважає,  що позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

При розгляді справі судом встановлено,
що 29.04.1962р. з ОСОБА_2.,  в
період його роботи машиністом ПМЛ шахти „Орджонікідзе" Виробничого
об'єднання „Кривбасруда" (нині -ВАТ „Криворізький залізорудний
комбінат"),  стався нещасний випадок
- Том №1 а.с. 7-9, 10. Висновком ВТЕК
вперше з 30.07.1962 року позивачу було встановлено 60% втрати професійної
працездатності. У зв'язку з переоглядом з 31.07.1967 року позивачу встановлено
50% втрати професійної працездатності до теперішнього часу безстроково - Том №1
а.с. 15.

ВАТ «КЗРК» для розрахунку застосувало середній заробіток по професії
позивача -машиніста ПМЛ в сумі 7746 крб. за січень-квітень 1992р. По
01.01.1996р. ВАТ „КЗРК" сплачувало позивачу в відшкодування шкоди
здоров"ю щомісячно по 41, 28 грн.,
що позивачем не оспорюється - Том №1 а.с.  17.

Згідно п.28 «Правил відшкодування власником підприємства,  установи організації... шкоди,  заподіяної працівникові ушкодженням
здоров'я,  зв'язаного з виконанням їм
трудових обов'язків",  затверджених
Постановою KM України №472 от 23.06.1993 p.,  розмір відшкодування шкоди повинен був
підвищуватися в разі кожного підвищення тарифних ставок та посадових окладів на
підприємстві. Кабінет Міністрів України своїми

постановами від 31.12.1991р №391 та №1100 від 03.10.1997р. дав право
Міністерству праці України надавати роз'яснення про порядок перерахунку розміру
відшкодування шкоди. П.2 Постанови КМУ №1100 встановлено,  що роз'яснення Міністерства праці являються
обов'язковими для всіх підприємств незалежно від форм власності.

Враховуючи базовий середньомісячний заробіток за січень-квітень 1992 року -
7746 крб. (середній заробіток машиніста ПМЛ за січень-квітень 1992р.) х 1, 115
= 8637 крб. х 1, 25 х 1, 75 х 1, 33 х 1, 5 х 1, 97 х 2, 94 х 2, 1 х 3, 0
(коефіцієнти з липня 1992р. по грудень 1993р. = 1375333, 39 крб.) та ступень
втрати професійної працездатності 50%,
сума відшкодування шкоди з січня 1994 року складає: 1375333 крб. х 50% =
687666 крб. (перевод в гривні:
687666 крб. : 100 000 = 6, 88 грн.).

6, 88 грн. х 2 х 3 (коеф. жовтня
1994р.,  лютого 1995р.) = 41, 28 грн.
(відшкодування шкоди  до 01.01.1996р.)

З 01.01.1996р. тарифні ставки і оклади на ВАТ „КЗРК" працюючим були
збільшені в 2, 5 рази,  однак розмір
відшкодування позивачу був збільшений лише в 1, 25 рази і складав 51, 57
грн.,  а повинен становити: 41, 28 грн. х
2, 5 = 103, 20 грн.

З 01.06.1997 р. тарифні ставки згідно СПАП № 3/91/06 від 21.05.1997 р. були
збільшені в 1, 25 рази,  однак розмір
відшкодування відповідачем не переглядався з тих же підстав перегляду структури
заробітної плати,  збільшення частки
тарифів,  відсутності фактичного
зростання заробітної плати (Том №1 а.с. 57, 68-69). Таким чином розмір
відшкодування шкоди позивачу повинен складати з 01.06.1997р.: 103.20 грн. х 1,
25 = 129, 00 грн.

З 01.01.1998р. тарифні ставки згідно СПАП № 6/195 від 25.12.1998 р. були
збільшені в 1, 3 рази,  але ВАТ
„КЗРК" розмір відшкодування шкоди позивачу не переглядався,  розмір відшкодування міг би складати: 129, 00
грн. х 1, 3 = 167, 70 грн. (Том №1 а.с. 58, 70). Але оскільки вказаний розмір
перевищує середній заробіток по професії позивача в перерахунку на 100% втрати
професійної працездатності,  який згідно
довідки ВАТ „КЗРК" від 27.03.2006р. (Том №1 а.с. 43),  складає 303, 92 грн. /303, 92 х 50% = 151, 96
грн./,  то залишається попередній розмір
129, 00 грн.,  згідно п.28 абз.6 „Правил
відшкодування шкоди...".

З 01.07.1999р. тарифні ставки згідно СПАП №11/13/5 від 30.06.1999р.
збільшені в 1, 265 рази (Том №1 а.с. 74),
розмір відшкодування позивачу був збільшений лише в 1, 15 рази,  складав 59, 31 грн.,  а повинен складати: 129, 00 х 1, 265 = 163,
19 грн. (при застосуванні вказаного коефіцієнту розмір відшкодування шкоди в
перерахунку на 100% не буде перевищувати середньомісячний заробіток по професії
позивача який складає - 442, 51 грн.).

З 01.01.2000р. тарифні ставки були збільшені в 1, 226 рази згідно
СПАШ6/20/11 від 28.12.1999 p.,  розмір відшкодування позивачу був збільшений в 1, 134
рази та складав 65, 24 грн.,  а повинен
становити: 163, 19 грн. х 1, 226 = 200, 07 грн. (при застосуванні вказаного
коефіцієнту розмір відшкодування шкоди в перерахунку на 100% не буде перевищувати
середньомісячний заробіток по професії позивача який складає - 565, 94 грн.).

З 01.05.2000р. тарифні ставки згідно СПАП №16/20/11 від 28.12.1999р.
збільшені в 1, 217 рази,  розмір
відшкодування був підвищений лише в 1, 193 рази (Том №1 а.с. 65, 75) і становив
77, 83 грн.,  а повинен складати: 200, 07
грн. х 1, 217 = 243, 49 грн. (при застосуванні вказаного коефіцієнту розмір
відшкодування шкоди в перерахунку на 100% не буде перевищувати середньомісячний
заробіток по професії позивача який складає - 674, 86 грн.).

З 01.01.1996р. тарифні ставки і оклади згідно СПАП №1/6 від 26.01.1996р.
були збільшені в 2, 5 рази Том №1 а.с. 67,
однак ВАТ «КЗРК» провівши зміну структури зарплати застосував К-1, 25,  на який фактично збільшилася заробітна плата
порівняно з попереднім періодом,  згідно
колективного договору і Галузевої угоди на 1996р. Однак,  згідно
ст. 5 Закону України «Про колективні договори і угоди" - заборонено
включати в колективні договори умови,
які погіршують становище працівників порівняно з діючим
законодавством.  Умови колективного
договору погіршують становище позивача порівняно з п.28 „Правил відшкодування
шкоди...",  згідно якого розмір
відшкодування шкоди повинен був підвищуватися в разі кожного підвищення
тарифних ставок та посадових окладів на підприємстві,  а не в разі фактичного зростання заробітної
плати.

Необгрунтовано,  з тих же правових
підстав,  згідно Галузевих угод на
1999-2000р.р.,  ВАТ „КЗРК" збільшив
суми в відшкодування шкоди здоров"ю на коефіцієнти фактичного зростання
заробітної плати,  а не на коефіцієнти
збільшення тарифних ставок та посадових окладів,  всупереч п.28 „Правил відшкодування
шкоди...".

Оскільки ВАТ „КЗРК" не застосувало вказані коефіцієнти,  на момент передачі справи позивача для виплат
Фонду соцстрахування,  виплата складала
77, 83 грн.,  тоді як повинна була
складати - 243, 49 грн.

З 01.04.2001р. набрав законної сили Закон України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань" від 23.09.1999р.,
згідно якого страхові виплати потерпілим покладені на Фонд
соцстрахування,  що провадив перерахунок
сум щомісячних страхових виплат у зв'язку зі збільшенням у попередньому
календарному році середньої заробітної плати в галузі національної економіки:

·з 01 березня
2002 року на коефіцієнт 1, 193;

·з 01 березня
2003 року на коефіцієнт 1, 182;

·з 01 березня
2004 року на коефіцієнт 1, 152.

·з 01 березня
2005 року на коефіцієнт 1, 238 .

Розрахунок заборгованості Фонду соціального страхування перед позивачем за
три роки до дня звернення з позовом до суду,
тобто за період

з
01.02.2003р. по23.01.2006р). Фонд соцстрахування повинен був сплачувати з
01.04.2001р. по 01.03.2002р. по 243, 49 грн.,
тоді як сплачував по 77, 83 грн.

· з
01.03.2002 р. по 01.03, 2003 р. потрібно було при К-1, 193 виплачувати по 290,
48 грн.,  а сплачувалося при К-1, 193 по
92, 85 грн.,  недоплата з 01.02.2003р. по
01.03.2003р. за 1 місяць складає: 197, 63 грн. х 1 міс.  = 197, 63 грн.;

· з
01.03.2003р. по 01.03.2004р. потрібно було виплачувати при К-1, 182 по 343, 35
грн.,  фактично позивачу було виплачено
при К-1, 182 по 109, 75 грн.,  недоплата
складає: 233, 60 грн. х 12 міс.  = 2803,
20 грн.;

-    з 01.03.2004р. по 01.03.2005р.
потрібно було виплачувати при К-1, 152 по 395, 54 грн.,

сплачувалось фактично при К-1, 152 по 126, 43 грн.,  недоплата за 12 місяців складає: 269, 11 грн.
х

12 міс.  = 3229, 32 грн.;

-    з 01.03.2005р. по 23.01.2006р.
потрібно було виплачувати при К-1, 238 по 489, 68 грн.,  фактично

позивачу сплачувалося при К-1, 238 по 156, 52 грн.,  недоплата за 10 місяців 23 дні складає: 333,
16

грн. х 10 міс.  + 333, 16 х 23 дні:
31 день = 3331, 60 грн. + 247, 18 грн. = 3578, 78 грн.

Загальний
розмір недоплат страхових сум за період з 01.02.2003 року по 23.01.2006 року
складає - 9808, 93 грн. /197, 63 + 2803, 20 + 3229, 32 + 3578, 78/. Вказану
суму недоплат страхових сум слід стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2.

Суд
враховує,  що згідно  ст. 43 «Правил відшкодування власником
підприємства,  установи і організації або
уповноваженим ним органом шкоди,
заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я,  пов'язаним з виконанням ним трудових
обов'язків»,  затверджених постановою
Кабінету Міністрів України №472 від 23.06.1993р. (з наступними змінами),  що діяли на момент незастосування ВАТ
„КЗРК" вищевказаних коефіцієнтів - виплата суми відшкодування шкоди,  яку своєчасно не одержав потерпілий чи особи,  які мають на це право,  провадиться за минулий час,  але не більш як за три роки до подання заяви
про відшкодування шкоди. Позивач у справі відшкодування шкоди,  завданої каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я,  а також втратою
годувальника,  звільняється від судових
витрат у доход держави. У випадку задоволення позову (повністю або частково)
судові витрати стягуються з відповідача.

Вимоги
щодо стягнення недоплат не більше,  ніж
за три роки,  які передували зверненню
особою з позовом до суду про перерахунок,
викладено також в п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від
27.03.1992р. „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовоми про
відшкодування шкоди" (з наступними змінами).

Таким
чином,  стягнення недоплат страхових сум
за три роки до дня звернення особи з позовом до суду - є цілком законним та
обгрунтованим.  В даному випадку стягненню
підлягають недоплати страхових сум саме за період з 01.02.2003р. (оскільки
позов надійшов до суду в січні 2006 року) по 23.01.2006р. (оскільки представник
позивача просить стягнути недоплати по 23.01.2006р.,  а суд не може вийти за межі позовних вимог
згідно  ст. 11 ЦПК України).

При
цьому,  на користь позивача з Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України у м.  Кривому Розі Дніпропетровської області
щомісяця слід стягувати по 489 грн. 68 коп.,
починаючи з 24 січня 2006 року до зміни обставин,  що тягнуть перерахунок.

Вирішуючи
питання про розподіл судових витрат по справі,
суд виходить з того,  що
відповідно п.43 зазначених вище „Правил відшкодування ...",  затверджених постановою КМУ №472 від
23.06.1993р.,  позивач ОСОБА_2,  а також відповідно до  ст. 4 Декрету КМУ „Про державне мито" -
позивач ОСОБА_2 і Фонд соцстрахування звільнені від сплати державного мита
(судового збору). Оскільки позов ОСОБА_2. необхідно задовольнити,  відповідно до ч.2  ст. 88 ЦПК України судовий збір слід
компенсувати за рахунок держави.

Разом з
тим,  відповідно до  ст. 81 ЦПК України,  не підлягають оплаті при зверненні до суду і
покладаються на сторони після розгляду справи судом витрати на
інформаційно-технічне забезпечення у справах про стягнення компенсацій
працівникам,  відшкодування за затримку
їх виплати,  а також про відшкодування
шкоди,  завданої каліцтвом,  іншим ушкодженням здоров"я. В
зв"язку з задоволенням позову,
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 1,
50 грн. слід стягнути з відповідача - Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м.  Кривому Розі Дніпропетровської
області.

На
підставі викладеного,  у відповідності з
п.п.23, 28, 43, 48 «Правил відшкодування власником підприємства,  установи і організації або уповноваженим ним
органом шкоди,  заподіяної   працівникові   ушкодженням
здоров'я,    пов'язаним   з
виконанням   ним   трудових

обов'язків»,   затверджених постановою  Кабінету Міністрів України №472  від 23.06.1993р.,  керуючись
ст.  ст. 10, 11, 60, 79, 81, 88,
169, 212-215 ЦПК України,  суд -

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 -задовольнити.

Стягнути
з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.  Кривому Розі Дніпропетровської області на
користь ОСОБА_2 9808 грн. 93 коп.3аборгованості по щомісячних страхових
платежах за період з 01.02.2003р. по 23.01.2006р.,  а також стягувати щомісяця по 489 грн. 68
коп.,  починаючи з 24.01.2006р. до зміни
обставин,  що тягнуть перерахунок.

Суми стягнуто
без урахування податків і обов'язкових платежів.

Судовий збір
відповідно до ч.2  ст. 88 ЦПК України -
компенсувати за рахунок держави.

Стягнути
з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.  Кривому Розі Дніпропетровської області на
користь держави витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в
сумі 1 грн. 50 коп.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення може бути подано всіма учасниками по справі
до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський районний суд
м.  Кривого Рогу протягом десяти днів з
дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга
може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається у строк,  встановлений для подання заяви про апеляційне
оскарження.