Справа № 5094 2007р.                                       Головуючий
1 інстанції Русанова В.Б.
Категорія: право користування
Доповідач: Хребтов В.II.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2007р. судова
колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого -
Шаповал Н.М.

Суддів      - Цвірюка В.О.,   Хребтова В.П.

при секретарі -
Дмитренко A.M.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1,   ОСОБА_2 на рішення
Московського районного суду м.  Харкова
від 27 серпня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1,   ОСОБА_2,
діючої в інтересах ОСОБА_4,
треті особи Виконавчий комітет Московської районної ради м.  Харкова,
орган опіки та піклування Виконавчого комітету Московської районної ради
м.  Харкова про визнання втратившим право
користування жилим приміщенням,   -

встановила:

16
лютого 2007 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1,   ОСОБА_2,
яка діє також в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4,   треті особи Виконавчий комітет Московської
районної ради,   орган опіки та
піклування Виконавчого комітету Московської районної ради м.  Харкова про визнання втратившим право
користування жилим приміщенням.

На
підтвердження своїх вимог ОСОБА_3 посилався на те,   що з 1993 року з моменту реєстрації
відповідачі в квартирі не проживали. ОСОБА_1 та його донька ОСОБА_2 були
зареєстровані в спірній квартирі АДРЕСА_1 в 1992 році після укладенні шлюбу
ОСОБА_1 з ОСОБА_3 В 1993 році шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 було розірвано. Ніхто
відповідачам не перешкоджав у проживанні в квартирі,   комінальні послуги вони не сплачували і
житлом не цікавилися. В 2007 році йому стало відомо,   що в 2006 році ОСОБА_2 зареєструвала у
спірній квартирі свого малолітнього сина Богдана,   2005 року народження. Оскільки відповідачі
не проживали в квартирі більше 6 місяців без поважних причин,   просив суд визнати їх такими,   що втратили право користування житловою площею.

Відповідач
ОСОБА_1 позовні вимоги не визнав і пояснив суду,   що дійсно в 1992 році він зареєстрував шлюб
із ОСОБА_3,   а в січні 1993 року шлюб
було розірвано та в березні 1993 року він уклав шлюб з іншою жінкою. Після
реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 він з донькою зареєструвався у спірній
квартирі,   вселився до неї та проживає
там до цього часу. Оскільки його робота пов'язана з частими відрядженнями,   він дуже рідко буває вдома. Постійно мешкати
в квартирі він не може,   оскільки там
немає необхідних умов для проживання. ОСОБА_3 зловживала спиртними напоями.

Відповідачка
ОСОБА_2 також позов не визнала,
пояснивши,   що з 1992 року вона з
батьком проживає в спірній квартирі. До школи ходила за місцем проживання
матері.   Однак  з
2000  року  після
укладення  шлюбу  вона
в  спірній  квартирі
не

2

проживала,   а проживала у чоловіка. У 2005
році народила сина,   якого зареєструвала у спірній квартирі. Крім
того,   ОСОБА_3 зловживала спиртними
напоями тому вона періодично мешкала в іншому місці.

Представники
третіх осіб до суду не з'явились.

Рішенням
Московського районного суду м.  Харкова
від 27 серпня 2007 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 просять рішення суду скасувати,   а справу направити на новий розгляд до суду
першої інстанції. Рішення суду вважають необгрунтованим,   оскільки суд дав неналежну оцінку обставинам
справи,   а позивач не надав достовірних
доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Заслухавши
пояснення учасників судового процесу,
перевіривши матеріали справи,
доводи апеляційної скарги,
судова колегія не находить підстав для скасування рішення суду.

Судом
першої інстанції встановлено,   що
спірною є трикімнатна ізольована квартира АДРЕСА_1. Вказана квартира була
надана ОСОБА_5 на склад сім'ї з чотирьох осіб: ОСОБА_5,   ОСОБА_3,   ОСОБА_3,
ОСОБА_6

На час
розгляду справи в суді в спірній квартирі зареєстровані позивач ОСОБА_3 та
відповідачі ОСОБА_1,   ОСОБА_2 та
неповнолітній ОСОБА_4

ОСОБА_3
мати позивача ОСОБА_3 з 1992 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1
Після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та його донька ОСОБА_2 були прописані в спірній
квартирі. 5 січня 1993 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було розірвано. Одразу
після розірвання шлюбу з ОСОБА_3 31 липня 1997 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб
зОСОБА_7 і проживав відповідач з новою дружиною за іншою адресою.

ОСОБА_2
також не мешкала в спірній квартирі та отримувала освіту в школі яка
знаходиться в іншому районі м.  Харкова.
У 2000 році ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_8 і з моменту одруження проживала разом
з чоловіком.

Факт
непроживання відповідачів в спірній квартирі підтверджується як письмовими
доказами,   так і поясненнями свідків.
Ніяких доказів про те,   що відповідачам
перешкоджали у користуванні житловою площею суду не надано.

Суд
першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи,   дав належну оцінку наданим сторонами доказам
і ухвалив законне і обгрунтоване рішення.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують виводи суду першої інстанції.

Керуючись  ст.
ст. 303,   304,   ,
314,   315,   319 ЦПК України,   судова колегія,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2-відхилити.

Рішення
Московського районого суду м.  Харкова
від 27 серпня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,   але може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двох місяців з дня набрання законної сили безпосередньо до
Верховного Суду України.