Справа
№2-3162007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2007 року                                                         Бериславський
районний суд

Херсонської
області

в
складі: головуючого судді -                        В.С.
Миргород

при
секретарі                                                 Г.В.Бондаренко

представників:                    ОСОБА_3^ОСОБА_4

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Бериславі Херсонської області справу за
позовом ОСОБА_1 до Бериславського педагогічного училища,  третя особа ОСОБА_2про поновлення на
роботі,  стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,
суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1звернувся
до Бериславського районного суду з позовом про поновлення на роботі,  стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та моральної шкоди,
мотивуючи свої вимоги тим,  що
наказом №155-л від 05.12.2006 року був звільнений з посади викладача фізичного
виховання Бериславського педагогічного училища за п.3  ст. 41 КЗпП України,  а саме за здійснення працівником,  виконуючим виховні функції аморального
вчинку,  несумісного з продовження даної
роботи.

Наказ
вважає незаконним та необгрунтованим з підстав того,  що в наказі не відображено: коли та при яких
обставинах здійснено аморальний вчинок,
також профспілковий комітет в порушення
ст. .43 КЗпП України не розглянув це питання в 15 денний термін та в
місячний термін після отримання згоди профспілкового комітету,  адміністрація Бориславського педагогічного
училища не звільнила його з роботи. Адміністрація продемонструвала до нього
негативне ставлення та він був змушений прилагати додаткові зусилля для нормалізації
відносин,  вважає,  що йому причинена також моральна шкода.

Прохає
суд поновити його на посаді викладача фізичного виховання,  стягнути з Бериславського педагогічного
училища на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та
стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду

В
судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_3вимоги викладені в
позовній заяві підтримали повністю та наполягали на їх задоволенні.

Представник
відповідача та третьої особи за дорученням ОСОБА_4позов не визнав,
суду пояснив,  що 06.06.2006 року
після засідання циклової комісії на якій вирішувалося питання про розподіл
годин навантаження між вихователями,
незадоволений таким розподілом годин навантаження позивач грубо
звертався до заступника директора ОСОБА_5 та висловлювався нецензурною лайкою. Викладач
ОСОБА_6зробив зауваження на поведінку позивача,
останній вчинив бійку в приміщенні Бериславського педагогічного училища
та присутності викладачів,  в результаті
якої причинив ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження. Дана бійка,  ініціатором якої був позивач,  стала відома всьому колективу Бериславського
педагогічного училища та студентам та мала надію,  що позивач зміниться,  але такого не відбулося і було вирішено
звільнити позивача з роботи за п.3  ст.
41 КЗпП України

Дослідивши
матеріали справи,  допитавши сторони та
свідків,  суд вважає позов таким,  що не підлягає задоволенню з наступних
підстав:

Згідно з
Законом України «Про освіту» до учасників навчально-виховного процесу належать
керівні,  педагогічні,  наукові,
науково-педагогічні працівники,
спеціалісти закладів огсвіти. Перелік посад педагогічних та
науково-педагогічних працівників встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Зокрема до педагогічного персоналу віднесено вчителів усіх спеціальностей,  викладачів,
вихователів,  вихователів-методистів,  логопедів,
завідувачів логопедичних пунктів...

Статтею
21 КЗпП України передбачено,  що трудовий
договір є угода між працівником і власником підприємства,  установи,
організації або уповноваженим ним органом,  чи фізичною особою,  за якою працівник зобов"язується
виконувати роботу,  визначену цією
угодою,  з підляганням внутрішньому
трудовому розпорядкові,  а власник підприємства,  установи,
організації або уповноважений ним орган чи фізична особа
зобов"язується виплачувати працівникові заробітну

плату і забезпечувати
умови праці,  необхідні для виконання
роботи,  передбачені законодавством про
працю,  колективним договором і угодою
сторін.

Умовами
укладеного з позивачем договору на підставі наказу №299 від 15.08.1979
року,  позивач зобов'язався виконувати
свої обов'язки,  а саме викладача
фізичного виховання в об»ємі визначеному посадовою інструкцією та відповідно до
умов укладеного трудового договору на підставі
ст. 3О,  139 КЗпП України
виконувати доручену роботу особисто,
працювати чесно і сумлінно,
своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого
ним органу,  додержувати трудової і
технологічної дисципліни,  вимог
нормативних актів про охорону праці,
дбайливо ставитися до майна власника,
з яким укладено трудовий договір.

З
пояснень в судовому засіданні свідків: ОСОБА_6
ОСОБА_7ОСОБА_5,  ОСОБА_8., ОСОБА_9.,
ОСОБА_10. вбачається,  що
06.06.2006 року в приміщенні Бериславського педагогічного училища після
засідання циклової комісії по розподілу навантаження між викладачами,  позивач вчинив бійку у результаті чого
відповідно до довідки (а.с. 32) судово-медичного експерта викладачу
училищаОСОБА_6були причинені легкі тілесні ушкодження.

Як
пояснили в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та
ОСОБА_6позивач ніяких висновків після бійки не зробив. По телефону та на роботі
погрожував ОСОБА_5,  а свідкаОСОБА_6 постійно ображав та коли останній їхав на
велосипеді,  штовхнув його.

Наказом
№48-од від 06.06.2006 року директора училища з метою перевірки вищезазначеного
випадку було створено комісію (а.е.7),
яка встановила,  що дійсно такий
випадок мав місце(а.с. 8-9).

З
доповідної позивача від 16.06.2006 року на ім»я директора училища,  та протоколу №29 засідання об»єднаного
профкому Бериславського педагогічного училища від 29.09.2006 року на якому дано
згоду на звільнення ОСОБА_1 з роботи за п.3
ст. 41 КЗпП України (а.с. Ю) вбачається,
що ОСОБА_1не заперечував факт бійки.

З
пояснень в судовому засіданні свідка ОСОБА_10. вбачається,  що про інцидент,  який відбувся між викладачами дізналась від
студентів 3 курсу,  а потім від
викладачів.

З
пояснень в судовому засіданні свідка ОСОБА_7 вбачається,  що до 14.08.2006 року позивач знаходився у
відпустці,  до 14.09.2006 року у
відпустці знаходилась вона,  ніхто не
поспішав з звільненням позивача,
оскільки вважали,  що він
виправить ситуацію,  зробить висновки та
вибачиться перед колективом та викладачем.
Оскільки такого не відбулось було прийнято рішення про його звільнення з
посади.

Як
роз»яснив Пленум Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику
розгляду судами трудових спорів» в п.28 - при вирішенні справ з підстав ч.2 та
3  ст. 41 КЗпП України суди мають брати
до уваги відповідно час,  що пройшов з
моменту вчинення винних дій чи аморального проступку,  наступну поведінку працівника й інші
конкретні обставини,  що мають значення
для правильного вирішення спору.

Зі згоди
об»єднаного профспілкового комітету Бориславського педагогічного училища
(протокол №34 від 22.03.2007 року) наказом №155-Л по Бериславському
педагогічному училищу від 05.12.2006 року позивача було звільнено з роботи з
посади викладача фізичного виховання з 05.12.2006 року за п.3  ст. 41 КЗпП України ( здійснення
працівником,  виконуючим виховні функції
аморального вчинку,  несумісного з
продовженням даної роботи /а.с. 6 /. З наказом позивач ознайомлений 05.12.2006
року.

Керуючись  СТ. . СТ.
41 п.3,  43 КЗпП України,  постановою №9 Пленуму Верховного Суду України
від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів»,   ст. . ст.
10,  11,  60 ЦПК України,  суд-

ВИРІШИВ:

В
задоволенні позову ОСОБА_1 до Бериславського педагогічного училища,  третя особа ОСОБА_2про поновлення на
роботі,  стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,
відмовити за його необґрунтованістю.

Рішення
може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської
області через Бериславський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги,  з
подачею її копії в порядку ч. 4  ст.  295 ЦПК України.