Справа № 2-961/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

м. Ковель                                                                                                             08 червня 2007 року

Ковельський
міськрайонний суд Волинської області під головуванням судді Денісова В.П., за
участю секретаря  Матвійчук Т.Е.,

позивачів   ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши на
попередньому судовому розгляді цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Виконкому Ковельської міської Ради про визнання права власності на 2-х кімнатну
квартиру в порядку успадкування,-

встановив:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Виконкому Ковельської
міської Ради, - про
визнання права власності на 2-х
кімнатну квартируАДРЕСА_1 в рівних долях, тобто кожному по 1/2 частки квартири
в порядку успадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
бабусі - ОСОБА_3,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька - ОСОБА_4

На обґрунтування своїх позовних вимог вказують на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1померла бабуся
позивачки ОСОБА_2. - ОСОБА_3
Після її смерті відкрилася спадщина на все належне останній майно, в тому числі
й на частину даної квартири. 18.01.1995
року ОСОБА_3 склала заповідальне розпорядження на випадок смерті, згідно
якого належна їй частина квартири, яка знаходиться в АДРЕСА_1, переходить у
власність ОСОБА_2. Вказали, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер
батько позивачки ОСОБА_1. -
ОСОБА_4. Після його смерті відкрилась спадщина на все належне останньому
майно, в тому числі й на частину даної квартири. Позивачка ОСОБА_1. зауважила,
що вона є єдиним спадкоємцем за законом після смерті свого батька - ОСОБА_4.,
інших спадкоємців немає. Пояснили, що в даний час вирішили оформити свідоцтво
на спадщину після померлих бабусі та батька, однак Ковельська держнотконтора
відмовила у видачі свідоцтва на спадщину. Додали, що підставою відмови стало
те, що до 1997 року
вказана квартира була трикімнатною. 22.05.1997
року покійні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подарували одну житлову кімнату площею 12.3 кв.м. своїй
сусідці ОСОБА_5 Після ремонту двері в цю кімнату були замуровані. Внаслідок
відчуження житлової кімнати квартира стала двохкімнатною і загальна площа стала
складати 42.9 кв.м, а
житлова - 28.3 кв.м.
Оскільки покійні ОСОБА_3 та ОСОБА_4.
не зареєстрували в БТІ зміни в переплануванні квартири, тобто на даний час
на дану квартиру відсутня технічна документація, тому нотаріальна контора
відмовила у видачі свідоцтва на спадщину. Додали, що Архітектурно - планувальним
бюро від 30.03.2007 року був
виготовлений паспорт забудови земельної ділянки, актом обстеження квартири від 15.03.2007 року і висновком
начальника управління містобудування та архітектури виконкому Ковельської
міської Ради встановлено, що квартира перебуває в задовільному стані, житлова
площа складає 28.3 кв.м., а
загальна 42.9 кв.м.
Вказали, що після смерті ОСОБА_3, ОСОБА_4.
прийняли спадщину, тому й ставлять питання про визнання за ними права
власності на 2-х кімнатну
квартируАДРЕСА_1 в рівних долях, тобто кожному по ¼
частки квартири в порядку успадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1бабусі - ОСОБА_3,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька - ОСОБА_4

У попередньому судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали в
повному обсязі з вище викладених підстав та прохають їх задовольнити. Судові
витрати по справі прохає залишити за ними.

Представник відповідача у попередній судовий розгляд не з'явився, подав
суду письмову заяву із якої вбачається, що справу прохає слухати у його
відсутності, заявлені позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення
позову; судові витрати в справі просить залишити за позивачами.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове
рішення в порядку, встановленому ст. 174
ЦПК України. Згідно ч.4 ст. 174
ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом
встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З копії свідоцтва про смерть НОМЕР_1,
виданого 17.10.2006 року відділом
реєстрації актів цивільного стану Ковельського міського управління юстиції
Волинської області, вбачається, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

З копії свідоцтва про смерть НОМЕР_2,
виданого ІНФОРМАЦІЯ_1відділом
реєстрації актів цивільного стану Ковельського міського управління юстиції
Волинської області, вбачається, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після смерті ОСОБА_4, ОСОБА_3 відкрилась спадщина на все належне останнім
майно.

З копії свідоцтва про право власності на житло № 595 від 23.12.1993 року виданого
Ковельською дистанцією цивільних споруд Рівненського відділку Львівської
залізниці вбачається, що квартира АДРЕСА_1
належить на праві приватної спільної власності ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4

Частки спільної
сумісної власності не відображені.

З копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.03.1997 року,
посвідченого державним нотаріусом Любас Е.О. вбачається, що спадкоємцями майна
гр. ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, є його
дружина, ОСОБА_3 та син ОСОБА_4.

З копії заповіту №
І-І34 від 18.01.1995
року, посвдіченого державним нотаріусом Ковельської державної нотаріальної
контори, вбачається, що ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила розпорядження
щодо належної їй на день смерті частки квартири АДРЕСА_1, на ім'я ОСОБА_2. Заповіт не змінено та не відмінено.

Зі змісту ст. ст. 370
ч.2 та 372 ч.2 ЦК України
вбачається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної
власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом
або рішенням суду.

З огляду на вище вказану норму закону, слід вважати, що
частки кожного із співвласників .квартири АДРЕСА_1 є
рівними, тобто, кожному із співвласників належить по 1/2 частині
житлового будинку.

Таким чином, спадкове майно після померлих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 складає належна
їм за_життя квартира АДРЕСА_1

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків
(спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (
спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України
передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Позивачкою ОСОБА_1 стверджено, що заповіт померлим ОСОБА_4 не укладався, а
право на спадщину за законом першої черги виникло у неї, як дочки померлого.

Згідно ст. 1233 ЦК України
заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї чймерті.

В ході попереднього судового розгляду стверджено, що померла ОСОБА_3
зробила особисте розпорядження на випадок своєї смерті, за яким належна їй
частка квартири визначена заповітом, переходить у власність ОСОБА_2. - позивачки по
справі. Осіб, які мали б право на обов'язкову частку в спадщині не встановлено.

Статтею 1268 ЦК України
передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти
спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.3 ст. 1268
ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом
встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини він не
заявив про відмову від неї.

На момент відкриття спадщини позивачі проживали разом із спадкодавцями, про
відмову від спадщини не заявляли та звернулись до нотаріального органу із
заявою про прийняття спадщини.

Таким чином визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить
закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Враховуючи встановлені факти та відповідні їм
правовідносини, суд приходить до висновку про підставність вимог позивачів про
визнання за ними права власності на 2-х
кімнатну квартиру АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_4 та за заповітом після
померлої ОСОБА_3.

Судові витрати
віднести за рахунок позивачів за їх клопотанням.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 130, 174 ЦПК України ст. ст. 370,
372, 392, 1233,' 1261, 1268 ЦК України,-

вирішив:

Позов
задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2 право власності на 2*х
кімнатну квартиру АДРЕСА_1 в
рівних долях, тобто кожному по ½  частки квартири, - в порядку
спадкування за законом після померлого ОСОБА_4 та за заповітом після померлої
ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через
Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження
протягом десяти днів з дня його проголошення та поданням апеляційної скарги
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження або шляхом
подачі апеляційної скарги без попереднього подання заяви - протягом строку,
встановленого для подання заяви про апеляційне оскарження; із одночасною
подачею копії апеляційної скарги суду апеляційної інстанції.