Справа №   22ц-6873/07                                                 Головуючий
в інстанції  Борисов Е.А.
Категория   23                                                                   Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2007
року судова палата в цивільних справах апеляційного суду Луганської області у
складі:

головуючого:       Гаврилюка В.К.

суддів :                              Тріфанова О. М.
,  Запорожця М. П.

секретаря                                      БожковоїН.С.

розглянув у
відкритому судовому засіданні в місті Луганську цивільну справу

за апеляційною
скаргою    ОСОБА_1

на   рішення Рубіжанського міського суду
Луганської області  від   15 листопада

2005 року

по справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про
відшкодування майнової шкоди,  -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні
2005 року позивачка звернулася із зазначеним позовом до суду про стягнення з
відповідача спричинену шкоду спричинену недостачею товарно-матеріальних
цінностей у розмірі 1600 гривень,
посилаючись на правові підстави своїх вимог.

Рішенням
суду першої інстанції в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1  відмовлено за не обґрунтованістю.

В
апеляційній скарзі позивачка просить скасувати рішення суду та постановити нове
рішення,  яким задовольнити її позовні
вимоги,  оскільки висновки суду не
відповідають обставинам справи,
неправильно застосовані норми матеріального права,  порушені вимоги процесуального закону.

Заперечень на
апеляційну скаргу суду не надано.

Вислухавши
доповідь судді,  розглянувши справу у
межах доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і обгрунтованність рішення суду,  колегія суддів вважає апеляційну скаргу слід
відхилити з наступних підстав.

Відповідно
до вимог  ст.  213 ЦПК України законним і обґрунтованим є
рішення,  коли суд виконав всі вимоги
цивільного судочинства,  вирішив справу
згідно із законом на основі повного і всебічного з'ясування обставин,  на які

сторони
посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,  підтверджених такими доказами,  які були досліджені у судовому засіданні.

З
матеріалів справи вбачається,  що
встановлені судом обставини у повному обсязі відповідають матеріалам справи.

Так,  судом встановлено,  що позивачка ОСОБА_1  є приватним підприємцем і здійснює
торгівельну діяльність на орендованій площі в приміщенні крамниці
„Веселка" м.  Рубіжне.

В період
часу з 14.04.2004р. по 26.10.2005р. відповідачка ОСОБА_2 працювала продавцем
вищевказаної крамниці.

Між
адміністрацією крамниці та членами бригади продавців було укладено угоду про
повну колективну матеріальну відповідальність,
яка набрала сили 20.06.2004р.

Відповідно
до  ст. - 135-2 КЗпП України при спільному
виконанні -працівниками окремих видів робіт,
зв'язаних зі зберіганням,
обробкою,  продажем
(відпуском),  перевезенням або
застосуванням в процесі виробництва переданих їм цінностей,  коли неможливо розмежувати матеріальну
відповідальність кожного працівника і укласти з ним договір про повну
матеріальну відповідальність,  може
запроваджуватися колективна (бригадна) матеріальна відповідальність. Письмовий
договір про колективну (бригадну) відповідальність укладається між
підприємством,  установою і організацією
та всіма членами колективу (бригади).

Відповідно
до  ст.
130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за
шкоду,  заподіяну підприємству,  установі,
організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

Відповідно
до  ст.
131 КЗпП України власник ,  або
уповноважений ним орган,  зобов'язаний
створити працівникам умови,  необхідні
для нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого ним майна.

Судом
встановлено,  що в період часу з 12
червня 2004р. по 12 вересня 2004р. відповідач виявила чотири факту нестачі
товару на загальну суму 2200грн.

Судом
також встановлено,  що порушуючи п. 7
Договору про повну колективну матеріальну відповідальність позивачка не
здійснила ретельної перевірки причин утворення нестачі,  не відібрала письмових пояснень від членів
трудового колективу. Приймання товару до крамниці здійснювалося особисто
позивачкою,  після чого товар передавався
відповідачці для подальшої реалізації. Доступ до підсобного приміщення,  де зберігався товар позивачки,  мали члени трудового колективу,  яким керувала позивачка,  так і продавці,  що працюють в крамниці у іншого приватного
підприємця,  який здійснює торгівельну
діяльність в приміщенні тієї ж крамниці.

Суд дав
належну оцінку вказаним обставинам і дійшов обґрунтованого висновку про відмову
в  задоволенні позовних вимог.

Зважаючи
на викладене,  доводи апелянта про
порушення матеріального закону та необґрунтованість рішення суду слід вважати
такими,  що не заслуговують на увагу.

Відповідно
до вимог  ст.  308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає,  що суд першої
інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

Рішення
суду відповідає вимогам закону,  порушень
процесуального законодавства при розгляді справи та прийнятті рішення не
встановлено,  тому підстав для скасування
рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись  ст.
ст.  307,  308,
315 ЦПК України,  колегія
судців,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1    відхилити.

Рішення
Рубіжанського міського суду Луганської області від 15 листопада 2005 року за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає чинності негайно,
але може бути оскаржена протягом двох місяців у касаційному порядку
безпосередньо до Верховного Суду України.