Справа № 22-ц-1419   2007р.                Головуючий
у 1-й інстанції    Клочко Б.М.
Категорія 36                                             Суддя-доповідач                       Смирнова Т.В.
УХВАЛА

іменем України

22 листопада 2007 року
колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Сумської
області у складі:

головуючого -
Смирнової Т.В.

суддів - Ведмедь
Н.І.,  Ільченко О.Ю.

з участю
секретаря судового засідання - Пархоменко
А.П.

адвоката -
ОСОБА_1

та осіб,  які беруть участь у справі - позивачки
ОСОБА_2,  відповідача

ОСОБА_3

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу
за апеляційними скаргами ОСОБА_2 на ухвалу Сумського районного суду від 25
вересня 2007 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3про визначення місця проживання дитини та на рішення Сумського районного
суду від 25 вересня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3про
стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання доньки,  -

ВСТАНОВИЛА:

28
серпня 2007 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визначення
місця проживання дитини і стягнення аліментів,
обґрунтовуючи свої вимоги тим,  що
від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з
батьками чоловіка вАДРЕСА_1.

Позивачка
вважає недоцільним проживання дитини з бабою та дідом,  так як сама має окреме житло в АДРЕСА_1,  де постійно мешкає і має всі умови для
проживання з донькою.

Тому
просила суд визначити місце проживання дитини з матір'ю,  залишивши її на утриманні та вихованні
позивачки,  а з відповідача стягнути
аліменти на доньку у розмірі 25% від заробітку.

Ухвалою
Сумського районного суду від 25 вересня 2007 року було закрито провадження у
даній справі за позовом про визначення місця проживання дитини,  в зв'язку з тим,  що це питання вже було предметом розгляду в
суді,  з цього приводу між сторонами була
затверджена мирова угода і ніяких змін в тому становищі сторін,  що було на час прийняття ухвали,  не сталося.

Рішенням
Сумського районного суду від 25 вересня 2007 року в позові ОСОБА_2 про
стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини відмовлено,  так як дитина не проживає з позивачкою і
знаходиться на утримання відповідача та його батьків.

В
апеляційній скарзі на ухвалу суду ОСОБА_2 просить скасувати дану ухвалу та
зазначає,  що суд не прийняв до уваги ту
обставину,  що умови мирової угоди не
дотримуються відповідачем.

Так,  дитина фактично проживає не з своїм батьком
ОСОБА_3,  а з дідом та бабою в АДРЕСА_1. Відповідач
проживає окремо від них. При цьому батьки відповідача чинять позивачці
перешкоди у її проживанні разом з донькою за адресою,  зазначеною в мировій угоді,  а також чинять перешкоди у спілкуванні
позивачки з донькою,  її вихованні.

Позивачка
мала намір змінити позовні вимоги,  і
притягнути до участі у справі в якості співвідповідачів батьків свого
колишнього чоловіка,  тому заявила суду
клопотання про оголошення перерви в засіданні. Однак суд це клопотання
відхилив,  і незаконно,  на думку позивачки,  закрив провадження у справі.

В
зв'язку з вищевикладеним,  апелянт
вважає,  що і рішення Сумського районного
суду від 25 вересня 2007 року,  яке
постановлено з урахуванням ухвали суду від 25 вересня 2007 року,  також є незаконним,  а тому просить його скасувати,  а справу передати на новий розгляд.

Апелянт
зазначає,  що якби суд не закрив
провадження у справі,  а вирішив питання
про місце проживання дитини,  то у того з
батьків,  з ким проживає дитина,  були б підстави для стягнення аліментів.

Дослідивши
матеріали справи,  перевіривши ухвалу та
рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг,  заслухавши пояснення апелянта ОСОБА_2 та її
представника ОСОБА_1
,  які підтримали доводи апеляційної
скарги,  заперечення на ці доводи
відповідача ОСОБА_3,  колегія суддів
вважає,  що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню,  а ухвала та
рішення суду - скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої
інстанції,  з наступних підстав.

З
матеріалів справи вбачається,  що ухвалою
Сумського районного суду від 14 вересня 2006 року була затверджена мирова угода
між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у справі про визначення місця проживання дитини.

Згідно
мирової угоди,  визнаної судом,  місцем проживання ОСОБА_4 залишається
АДРЕСА_1. Кожна із сторін зобов'язувалась не перешкоджати іншій у вихованні
дитини. ОСОБА_3 не заперечував проти проживання ОСОБА_2 разом з донькою в
АДРЕСА_1,  а сам зобов'язався змінити
своє місце проживання на час проживання позивачки в АДРЕСА_1.

Постановляючи
ухвалу про закриття провадження у справі за позовом про визначення місця
проживання дитини,  суд першої інстанції
виходив з того,  що це питання вже було
предметом розгляду в суді,  між сторонами
укладена і визнана судом мирова угода,  і
що ніяких змін в тому становищі,  що було
на час затвердження мирової угоди,  не
сталося.

Однак з таким
висновком суду погодитись не можна.

Так,  вбачається,
що в мировій угоді вказано лише адресу,
за якою визначено місце проживання дитини,  при цьому фактично не вказано,  з ким саме з батьків залишено проживати
дитину.

Також   зазначено,
що   ОСОБА_3   не
заперечуватиме      проти
проживання ОСОБА_2 в АДРЕСА_1,  разом з донькою,  а
батько дитини на цей час зобов'язується змінити своє місце проживання.

Ті
обставини,  на які посилалась ОСОБА_2 при
поданні нового позову,  а саме:
перешкоджання батьками колишнього чоловіка у її проживанні за визначеною
адресою,  у спілкуванні з донькою та у її
вихованні,  фактичне проживання самої
позивачки вже в АДРЕСА_1,  а також
те,  що на даний час дитина фактично не
проживає з жодним із батьків,  а проживає
з бабою та дідом - не досліджувались судом і не були предметом розгляду першої
справи.

Крім
того,  на той час взагалі не ставилось
питання про можливість проживання дитини в м.
Суми,  а було визначено місцем її
проживання АДРЕСА_1,  при цьому
зазначено,  що мати може проживати в
цьому будинку разом з донькою безперешкодно.

Доводи
позивачки про те,  що змінились підстави
позову,  що умови мирової угоди з боку
ОСОБА_3 не виконуються,  батьки
колишнього чоловіка перешкоджають позивачці жити разом з донькою,  і дитина на даний час фактично не живе ні з
матір'ю,  ні з батьком,  - судом не перевірялись і не
оцінювались,  а тому висновки суду про
те,  що є підстави для закриття
провадження у справі згідно з п. 2
ст.  205 ЦПК України - не
ґрунтуються на матеріалах справи.

За
вищевикладених обставин,  висновок суду
про закриття провадження у справі за позовом про визначення місця проживання
дитини є передчасним,  тому ухвала суду
від 25 вересня 2007 року відповідно до п.3 ч.1
ст. 312 ЦПК України підлягає скасуванню,
а справу слід передати на новий розгляд,
так як судом порушено порядок вирішення спірного питання.

Оскільки
рішення від 25 вересня 2007 року про відмову в задоволенні позову про стягнення
аліментів прийнято на підставі ухвали суду від 25 вересня 2007 року,  то і дане рішення підлягає скасуванню,  а справа -поверненню на новий розгляд до суду
першої інстанції для одночасного розгляду всіх заявлених вимог.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
303,  п.4 ч.2  ст. 307,
п.3 ч.1  ст.  312,
ст.  ст.  313-315,
317,  319 ЦПК України,  колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційні
скарги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу
Сумського районного суду від 25 вересня 2007 року та рішення Сумського
районного суду від 25 вересня 2007 року в даній справі скасувати,  справу направити на новий розгляд до
Сумського районного суду в іншому складі суду.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  але може бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня проголошення.