Справа №2-3082/2007
РІШЕННЯ

іменем України

20 липня
2007 року                                                    Оболонський
районний суд м.  Києва

в
складі: головуючого - судді                                             -
Дев'ятка В.В.,

при
секретарі                                                                       -
Слободян Ю.О.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3,  Прокуратури м.  Києва та Державної податкової інспекції у
Оболонському районі м.  Києва про
виключення майна з арешту і опису,

встановив:

Позивачі
звернулися до суду з позовом до відповідачів про виключення майна з арешту і
опису. Позивачі посилаються на те,  що
під час розслідування кримінальної справи по обвинуваченню їх сина -
відповідача ОСОБА_3,  слідчим Прокуратури
м.  Києва був накладений арешт на майно
останнього. Під час виконання постанови слідчого було описане та арештоване
майно,  що знаходиться у АДРЕСА_1,  а саме: холодильник,  газова плита,
телевізор,  комп'ютер. Позивачі
стверджують,  що описане майно належить
їм,  а не ОСОБА_3,
про що вони заявляли ще під час опису. Холодильник та
телевізор були придбані для потреб сім'ї,
коли ОСОБА_3 ще був неповнолітнім,
газову плиту позивачці ОСОБА_2 подарували родичі,  комп'ютер був придбаний за гроші позивача
ОСОБА_1 для особистих потреб та для ігор внучки. Враховуючи викладене,  позивачі просять виключити з арешту і
опису,  що був проведений 31 березня 2006
року на підставі постанови слідчого в особливо важливих справах прокуратури
м.  Києва від 23 березня 2006 року:
холодильник Мінськ М256 №635506143,
газову плиту Gefest Брест,  телевізор Royal TV-5145,  комп'ютер (у тому числі монітор Samsyng).

У
судовому засіданні представник позивачів та позивач ОСОБА_1 позов підтримали з
обставин,  викладених в позовній заяві.

Відповідач
ОСОБА_3 до суду не з'явився,  однак,  у поданій заяві позов визнав,  просив розглядати справу у його відсутність.

Представник
відповідача - Прокуратури м.  Києва -
позов не визнав та пояснив,  що позивачі
не надали доказів,  що описане майно
належить їм,  крім того,  на час придбання комп'ютера ОСОБА_3 був
повнолітнім та працював,  а отже мав
можливість придбати останній.

Представники
відповідача - Державної податкової інспекції у Оболонському районі м.  Києва - позов не визнали та підтримали
пояснення представника Прокуратури м.
Києва.

Суд,  вислухавши пояснення позивача,  представників позивачів та відповідачів,  свідків,
дослідивши матеріали справи,
давши оцінку доказам в їх сукупності встановив наступне.

Як
вбачається з вироку Солом'янського районного суду м.  Києва від 6 лютого 2007 року та ухвали
Апеляційного суду м.  Києва від 24 квітня
2007 року ОСОБА_3 за сукупністю злочинів передбачених ч. 5  ст.
27,  ч. 1  ст.
15,  ч. 1  ст.
369,  ч. 4  ст.
190

КК
України засуджено до 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна,  що є його особистою власністю (а.с.  41-65).

Під час
розслідування кримінальної справи постановою слідчого в особливо важливих
справах прокуратури м.  Києва від 23
березня 2006 року накладено арешт на рухоме та нерухоме майно,  яке належить ОСОБА_3 (а.с.  66).

На
виконання постанови слідчого,  31 березня
2006 року в АДРЕСА_1 проведено опис майна: холодильника Мінськ,  газової плити Gefest
Брест,  телевізора Royal,  комп'ютера Samsyng
(а.с.  67).

Як
вбачається з запису в протоколі опису майна і накладення на нього арешту,  було проведено опис майна,  що належить позивачу ОСОБА_1,  1948 р. народження,  а не майна,
що належить ОСОБА_3 (а.с.  67).

Крім
того,  згідно вказаного протоколу,  присутні поняті зробили заяву,  що до початку слідчої дії власник квартири
ОСОБА_1 повідомив,  що все майно у
квартирі (в тому числі описане) належить на праві власності йому,  а не ОСОБА_3 (а.с.  67 об.)

Згідно
довідки Голови правління ЖБК „Знання" квартира АДРЕСА_1 належить на праві
власності позивачу ОСОБА_1 (а.с.  7).

У
вказаній квартирі крім власника зареєстровані та проживають: дружина
ОСОБА_2,  діти власника - ОСОБА_4,  ОСОБА_3 та онука ОСОБА_5 (а.с 8).

Відповідно
до сервісної картки № 000592,  описаний
холодильник Мінськ М256 №635506143 був придбаний 2 жовтня 1996 року,  тобто на час коли відповідач ОСОБА_3 був
неповнолітнім (а.с.  23).

Як
вбачається з трудової книжки ОСОБА_3 останній розпочав свою трудову діяльність
лише у 2001 році (а.с.  11).

Свідок
ОСОБА_6 повідомила,  що її син одружений
на донці позивачів. Враховуючи,  що вона
працює у сфері торгівлі,  приблизно у 1993-1994
роках,  ОСОБА_1 звернувся до неї з
проханням придбати для нього телевізор. Вона погодилась допомогти та,  за гроші позивача,  придбала для нього телевізор Royal. Також свідок
повідомила,  що на ювілей ОСОБА_2 у 2003
році,  її (ОСОБА_6) сім'я вирішила
подарувати плиту. Зібравши гроші,
підібравши марку вони придбали та подарували позивачці плиту Gefest
Бре ст.

Свідок
ОСОБА_7 повідомив,  що він працює
начальником інформаційних технологій фармакологічної фірми „Дарниця".
Враховуючи,  що він знається на
комп'ютерній техніці до нього у 2002 році з проханням підібрати комп'ютер
звернувся ОСОБА_1 Він погодився та,  за
надані позивачем кошти,  на фірмі
„Юнайтедкрафт" придбав для нього комп'ютер: системний блок,  монітор,
мишку,  клавіатуру.

Показання
свідка підтверджуються гарантійними талонами фірми „Юнайтедкрафт" (у тому
числі на монітор Samsyng)
(а.с.  24, 25).

Згідно
ч. 1  ст.
2 Закону України „Про власність",
право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо
володіння,  користування і розпорядження
майном.  Частина 1  ст.  4
цього Закону встановлює,  що власник на
свій розсуд володіє,  користується і
розпоряджається належним йому майном.

Відповідно
до ч. 4  ст.  41 Конституції України ніхто не може бути
протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є
непорушним.

Аналогічне
положення містить ч. 1  ст.  55 Закону України „Про властність",  згідно якої власник не може бути позбавлений
права на своє майно,  крім випадків,  передбачених цим Законом та іншими законодавчими
актами України.

Згідно
ч.ч. 1,  2  ст.
321 Цивільного кодексу України,
право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Судом
встановлено,  що холодильник Мінськ М256
№635506143,  телевізор Royal
TV-5145,  комп'ютер (у тому числі монітор Samsyng) на праві
спільної сумісної власності належить позивачам - подружжю Невгод,  газова плита Gefest Брест на
праві власності належить ОСОБА_2 Перераховане майно не належить відповідачу
ОСОБА_3

З огляду
на викладене,  безпідставне накладення
арешту на це майно обмежує конституційне право власників володіти,  користуватися та розпоряджатися власним
майном.

Суд не
бере до уваги твердження представника відповідача - Прокуратури м.  Києва,
що на час придбання комп'ютера ОСОБА_3 був повнолітнім та працював,  а отже мав можливість придбати останній,  оскільки воно є лише припущенням та
спростоване перерахованими доказами.

Необгрунтованою
є і позиція представника відповідача - Прокуратури м.  Києва,
що даний спір необхідно вирішувати в рамках кримінального судочинства,  оскільки,
відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21
грудня 1990 р. № 11,  не підлягають
розгляду в порядку,  передбаченому  ст.  411
КПК України,  питання про виключення з
акта опису майна за цивільним позовом третіх осіб.

Зважаючи
на викладене суд вважає,  що вимоги
позивачів законні та обґрунтовані і тому підлягають задоволенню.

Керуючись  ст.
ст.  4,  10,
11,  14,  15,
60,  213,  214,
215,  218 ЦПК України,  суд

вирішив:

Позов
ОСОБА_1 та ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
Прокуратури м.  Києва та Державної
податкової інспекції у Оболонському районі м.
Києва про виключення майна з арешту і опису -задовольнити.

Виключити
з опису,  що був проведений 31 березня
2006 року на підставі постанови слідчого в особливо важливих справах
прокуратури м.  Києва від 23 березня 2006
року: холодильник Мінськ М256 №635506143,
газову плиту Gefest Брест,  телевізор Royal TV-5145,  комп'ютер (у тому числі монітор Samsyng).

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано до апеляційного суду
м.  Києва через Оболонський районний суд
м.  Києва протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження,  але апеляційна скарга не
була подана в двадцятиденний строк,
рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги рішення,  якщо
його не скасовано,  набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним судом.