Справа №22ц - 18 68                                                                Головуючий
23                                                                              Доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

2007 року серпня
місяця 14 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного
суду Херсонської області в складі:

Головуючого:   Бауль Н.М. ,
суддів:        Гаркуші В.О.

Майданіка В.В.

при
секретарі  Шевардіній К.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бериславського районного суду
Херсонської області від 10 березня 2004 року по справі за

Тетяни
Вікторівни про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

04 листопада
2003 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2  та ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і
моральної шкоди.

При цьому
зазначив,  що 14 вересня 2003 року стадо
корів,  яких випасали ОСОБА_2 та
ОСОБА_4,  знищило на орендованій ним
земельній ділянці посіви та плоди кавуна. В результаті потрави йому була
завдана шкода у вигляді понесених ним витрат на оренду і обробіток землі та
неотриманого доходу від реалізації кавуна,
а також моральна шкода.

Через небажання
відповідачів добровільно відшкодувати йому шкоду позивач просив стягнути на
його користь 3641грн. матеріальної шкоди та 5000грн. в рахунок відшкодування
моральної шкоди.

Ухвалою суду від
10.12.2003 року,  викладеній у
протокольній формі,  суд допустив заміну
неналежного відповідача ОСОБА_3 належним відповідачем ОСОБА_4.

Рішенням
суду від 10 березня 2004 року у задоволенні позову було відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить вказане рішення суду скасувати і направити справу на
новий розгляд,  посилаючись на порушення
норм матеріального права і процесуального права.

У своїх
поясненні та запереченні на апеляційну скаргу відповідачі просять апеляційну скаргу
відхилити,  а рішення суду залишити без
змін через недоведеність позивачем розміру заподіяної йому шкоди.

Заслухавши
доповідача,  перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог,  заявлених у суді

першої
інстанції,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Відмовляючи у
задоволенні позову,  суд виходив з
того,  що хоча факт потрави земельної
ділянки,  що перебувала у користуванні
позивача,  доведений,  але останній не довів розмір завданої шкоди.

Проте з таким
висновком суду погодитися не можна,
оскільки до нього суд дійшов при його невідповідності обставинам
справи,  не з"ясувавши належним
чином обставини справи та неправильно застосувавши норми матеріального
права,  що згідно з п.п. 1,  3 та 4 ч.1
ст. 309 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення.

З матеріалів
справи та встановлених судом обставин вбачається,  що 14 вересня 2003 року стадо великої рогатої
худоби,  яке випасали відповідачі,  потравило орендоване позивачем та розташоване
на території Новокаїрської сільської ради Бериславського району поле площею 5га,  на якому ріс належний позивачеві кавун (а.с.
18,  19,
20,  21,  23,  24,  25,
28).

Відповідно до акту від 15.09.2003 року (а.с. 28),  складеному позивачем і

головою,  встановлено факт потрави належного позивачеві
кавуна площею 5га стадом корів,
відповідальна ОСОБА_2 Акт складено на предмет відшкодування шкоди у
розмірі 3641грн.,  із яких 2500грн. - це
чистий прибуток із 5га.,  затрати по
догляду за баштаном у розмірі 1141грн. (орання,
культивація,  посів,  оренда землі).

Допитані судом
першої інстанції свідки підтвердили факт потрави з вини відповідачів вирощених
позивачем на полі площею 5га кавунів.

Відповідно до
ч.ч.1 та 2  ст. 440 ЦК України 1963 року
шкода,  заподіяна особі "чи майну
громадянина,  підлягає відшкодуванню
особою,  яка заподіяла шкоду,  у повному обсязі; особа,  яка заподіяла шкоду,  звільняється від її відшкодування,  якщо доведе,
що шкода заподіяна не з її вини.

Згідно  ст. 4401 вказаного Кодексу моральна
(немайнова) шкода,  заподіяна особі діями
іншої особи,  яка порушила її законні
права,  відшкодовується особою,  яка заподіяла шкоду,  якщо вона не доведе,  що моральна шкода заподіяна не з її вини;
моральна шкода відшкодовується у грошовій чи іншій матеріальній формі за
рішенням суду незалежно від відшкодування матеріальної шкоди; розмір
відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог,  характеру діяння особи,  яка заподіяла шкоду,  а також інших негативних наслідків,  але не менше п"яти мінімальних розмірів
заробітної плати.

Колегія суддів
вважає,  що суд першої інстанції
безпідставно прийшов до висновку про не доведеність позивачем розміру завданої
йому шкоди через його незвернення до постійно діючої при районному управлінні
сільського господарства комісії з визначення ступеня пошкоджень посівів та
збитків.

Відповідно
до  ст. 57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані,  на підставі яких
суд встановлює наявність або відсутність обставин,  що обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін,  та інших обставин,  які мають значення для вирішення справи; ці
дані встановлюються на підставі пояснень

сторін,  свідків,
письмових доказів,  речових
доказів,  висновків експертів.

Аналогічні
положення щодо доказів містились і в  ст.
27 ЦПК України 1963 року.

Таким чином,  відповідачі
повинні відшкодувати позивачеві заподіяну з їх вини матеріальну та моральну
шкоду.

За таких
обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового,  яким заявленний позов слід частково
задовольнити.

При визначенні
розміру заподіяної позивачеві матеріальної шкоди колегія суддів виходить з
необхідності відшкодування завданих збитків,
а саме реальної вартості понесених ним витрат на оренду,  обробіток землі і посів кавуну,  а не відшкодування певної суми втраченого
позивачем доходу від вирощеного кавуну.

При цьому з
урахуванням наявності двох довідок про середню урожайність кавуна в 2ц/га та
79, 8ц/га відповідно на території Новокаїрської сільської ради та району в
цілому (а.с. ЗО,  46),  які дуже відрізняються одна від іншої,  встановленого факту не дотримання позивачем
агротехнічних норм при вирощуванні кавуна,
зокрема не додержані норми висіву (при нормі 5кг на 1га згідно довідки
районного управління с/г та продовольства на а.с. 98 засіяв 1кг),  колегія суддів вважає,  що визначення суми втраченого позивачем
доходу від вирощеного кавуну є припущенням і не свідчить про встановлення
дійсного

Позивачем належними доказами доведена вартість понесених ним витрат на
оренду,  обробіток землі і посів кавуну у
розмірі 240грн. (сплата орендної плати в 150грн. та вартість насіння кавуну
90грн.).

Інші витрати
позивачем не доведені належними доказами. Вказана сума як сума матеріальної
шкоди підлягає стягненню з відповідачів.

Колегія суддів
вважає,  що є підстави для відшкодування
позивачеві моральної шкоди,  оскільки
неправомірними діями відповідачів йому та його сім"ї завдано психічних та
фізичних страждань.

Проте
вважає,  що заявлена позивачем сума в
5000грн. не відповідає характеру та обсягу страждань (фізичних,  душевних,
тощо),  яких зазнав позивач.3
урахуванням роз"яснень Пленуму Верховного Суду України,  даних у п.5 постанови від 31.03.1995 року №4
"Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" (про необхідність при визначенні розміру відшкодування моральної
шкоди виходити з засад розумності,
виваженості та справедливості),
колегія суддів вважає,  що з
відповідачів на користь позивача підлягає стягненню в рахунок відшкодування
моральної шкоди 1000грн.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307,
309 ЦПК України,  ч.ч.1 та 2  ст. 440,
ст. 4401 ЦК України
1963 року,  колегія суддів,  -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення
Бериславського районного суду Херсонської області від 10 березня 2004 року
скасувати,  постановити нове рішення.

Позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Стягнути
солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди 240грн.,  моральної
шкоди 1000грн.,  а всього 1240грн.

Стягнути з
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати - по 30грн. з кожної.

В решті позовних
вимог відмовити.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення,  на нього може бути подана касаційна скарга
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
ним законної сили.