Справа № 22-ц-1492                                        Головуючий у 1-й інстанції Кондратенко М. В.
Категорія  21                                                     Суддя-
доповідач Ведмедь Н.І.
УХВАЛ А

іменем  України

04 грудня   2007 року колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого
-    Смирнової Т.В.,

суддів  -
Ведмедь Н.І.,  Данильченко Л.О.

з участю
секретаря судового засідання - Пархоменко
А.П.,  та осіб,  які беруть участь у справі -   представника позивача ОСОБА_2 та
представника Фонду - Андрющенка В.В.

розглянула у відкритому
судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду справу

за
апеляційною скаргою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м.  Суми

на
заочне рішення Ковпаківського районного суду м.
Суми від 10 вересня 2007 року

у справі
за позовом ОСОБА_1 до Сумського міського відділення Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань
України ,  третя особа : відкрите акціонерне
товариство «Сумське машинобудівельне научно-виробниче об'єднання ім.  М. В. Фрунзе»

про
відшкодування моральної шкоди,  -

ВСТАНОВИЛА:

Заочним
рішенням Ковпаківського районного суду м.
Суми від 10 вересня 2007 року позов ОСОБА_13адоволено частково та
стягнуто на її користь з відповідача 6000 грн. в рахунок відшкодування
моральної шкоди,  спричиненої отриманням
професійного захворювання.

Вирішено
питання про стягнення з відповідача на користь держави витрати з
інформаційно-техніччного забезпечення розгляду справи.

В
апеляційній скарзі апелянт просить скасувати рішення суду ,  яким стягнуто з нього на користь позивача
відшкодування моральної шкоди 6000 грн.

В своїх
доводах апелянт посилається на відсутність підстав для відшкодування моральної
шкоди,  неповну оцінку судом характеру і
обсягу моральних страждань,  неврахування
вини позивачки у настанні страхового випадку.

Крім того,  вважає,
що Фонд є неналежним відповідачем в даній справі.

З цих та
інших підстав просив постановити нове рішення ,
яким в позові відмовити

Судом
першої інстанції було встановлено,  що
позивачка з липня 1977 року по даний час знаходиться в трудових відносинах з
ВАТ «Сумське НВО ім.  Фрунзе» і до 1 серпня
2003 року працювала по професії машиніста молота 3-го розряду цеху № 30,  а зараз працює за професією комплектовщика цього ж цеху (
а.с.  3-5). За період роботи на
товаристві за професією машиніста молота отримала ряд захворювань
професійного    характеру    у
вигляді    вібраційної    хвороби,      вегето-сенсорної

поліневропатії верхніх кінцівок з ангіоспазмами пальців та вегетотрофічними

порушеннями на кінцівках,  двобічного
плече-лопаткового періатрозу та ін.,  що

встановлено висновком від 09.04.2003 року Харківського НДІ гігієни праці і

профзахворювань при проходженні працівником медичного обстеження і
лікування у

квітні  2003   року.              Дана  обставина
підтверджується   копією   повідомлення

лікувального
закладу про профзахворювання,  витягом з
історії хвороби позивачки( а.с.  12, 13).

Відповідно
до акту розслідування професійного захворювання від 29.04.2003 року за № 52
форми П-4,  причиною профзахворювання
позивачки є недосконалість технологічного процесу,  неефективність засобів індивідуального захисту,  проведення робіт в умовах шкідливих
виробничих факторів - підвищеного рівня шуму. Вібрації (а.с.  11).

Відповідно
до висновку Ковпаківської МСЕК від 17.06.2003 року позивачу вперше встановлено
40 % втрати професійної працездатності та призначена третя група
інвалідності,  а висновком Ковпаківської
МСЕК від 20.06.2006 року позивачці було встановлено 45% втрати професійної
працездатності.

Перевіривши
рішення в межах доводів апеляційної скарги,
заслухавши суддю-доповідача,
пояснення сторін в справі,
вивчивши матеріали справи,
колегія суддів вважає,  що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Судом
вірно дана оцінка зібраним у справі доказам,
в тому числі і висновку Сумського обласного центру медико-соціальної
експертизи (а.с. 30-31) щодо відсутності медичних ознак заподіяння позивачці
моральної шкоди,  оскільки відсутність
медичних показників не свідчить про відсутність самої моральної шкоди,  а позивачка надав суду докази,  які свідчать про її фізичні та душевні
страждання та додаткові труднощі по організації свого життя у зв'язку з
отриманим захворюванням .

Суд
прийшов до правильного висновку,  що
позивачці внаслідок професійного захворювання спричинені не тільки
фізичні,  а й моральні страждання,  в зв'язку з чим вона має право на
відшкодування моральної шкоди на підставі  ст.
ст.  21,  28 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійного захворювання,  які
спричинили втрату працездатності».

Посилання
апелянта на те,  що рішення грунтується
на нормах матеріального права,  які на
сьогодні відсутні,  є не слушними,  оскільки у позивачки право на відшкодування
моральної шкоди виникло 17.06.2003 року,
коли їй вперше було встановлено 40 % втрати професійної
працездатності,  що мало місце до 1 січня
2007 року,  а закон в редакції від
23.02.2007 року не може застосовуватись до правовідносин,  які виникли раніше.

Тому
місцевий суд правильно застосував закон /
ст.  21 закону України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності»/,
який діяв на момент виникнення правовідносин.

Доводи
апелянта з приводу того,  що Фонд
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного
захворювання в даній справі є неналежним відповідачем,  є необгрунтованими,  оскільки
згідно діючого законодавства обов'язок

по   відшкодуванню   шкоди,
в   тому   числі
і   моральної,    покладено
на   Фонд соцстрахування.

Відповідно
до п.3 Прикінцевих положень Закону «Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання»,  відшкодування шкоди,  медична ,
професійна та соціальна реабілітація проводяться Фондом соціального
страхування від нещасних випадків.

Посилання
Фонду на відсутність підстав для задоволення позову щодо стягнення моральної
шкоди також не заслуговує на увагу,
оскільки заподіяння моральної шкоди позивачці є очевидним.

Суд при
визначенні розміру відшкодування моральної шкоди в повній мірі врахував
обставину,  що позивачка довгий час
працювала в шкідливих для її здоров'я умовах і отримала професійне
захворювання,  а тому в цій частині
доводи апелянта також є безпідставними.

Таким
чином,  суд першої інстанції повно та
всебічно з'ясував обставини справи,
вірно визначився в спірних правовідносинах і визначив розмір
відшкодування з дотриманням принципів розумності та справедливості,  а тому відсутні правові підстави для
скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307 ч. 1 п. 1,  308,
313,  314,  315 ЦПК України,  колегія суддів , -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Сумського міського відділення Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних захворюваннях України відхилити,  а заочне рішення Ковпаківського районного
суду м.  Суми від 10 вересня  2005 року в даній справі залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двох місяців до Верховного Суду України .