Справа №2-1603/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

м.Ковель                                                                                                   19
вересня 2007 року

Ковельський
міськрайонний суд Волинської області

під головуванням
- судді ВАСИЛЮКА О.С.,

за участю
секретаря ШУЛЯК Л.В.,

з участю
позивача ОСОБА_1,

представника
відповідача ГОРБЛЮКА Р.В.,

розглянувши у
попередньому судовому засіданні в місті Ковелі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, до ОСОБА_2, ОСОБА_3, виконавчого комітету Ковельської міської ради про
визнання права власності на самочинне будівництво,

встановив:

ОСОБА_1 заявлено
позов до ОСОБА_2, ОСОБА_3, виконавчого комітету Ковельської міської ради про
визнання права власності на 49/100 частину житлового будинку з проведеною
самочинною добудовою кухні, коридора, кладової, загальною площею 32,4 кв.м.,
житловою-22,4 кв.м. з господарськими спорудами, які розташовані по АДРЕСА_1, в
порядку успадкування, після смерті 27.01.1983 батька -ОСОБА_4 .

Позовні вимоги
обгрунтовані тим, на власній земельній ділянці по АДРЕСА_1 позивачем та його
батьком, ОСОБА_4самочинно добудовано коридор, кухню, кладову, чим збільшено
загальну площу на 10 кв.м. В результаті самочинної забудови права інших осіб,
будь-які суспільні інтереси не порушені. 27.01.1983 року батько позивача,
ОСОБА_4 помер. Після його смерті відкрилась спадщина на 48/100 частину житлового
будинку з проведеною самочинною добудовою господарськими спорудами. У
встановлений законом строк позивач звернувся з відповідною заявою в Ковельську
держнотконтору з приводу прийняття спадщини. Однак, йому було відмовлено у
видачі свідоцтва про право власності в порядку успадкування за законом на дане
майно, в зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на вищезазначене
майно. Оскільки за життя батько позивача не встиг оформити правовстановлюючих
документів на самочинно проведену добудову будинку, а тому просить визнати
право власності на 49/100 частину житлового будинку з проведеною самочинною
добудовою кухні, коридора,
кладової, загальною площею 32,4 кв.м., житловою-22,4 кв.м. з господарськими
спорудами, які розташовані по АДРЕСА_1, в порядку успадкування, після смерті
27.01.1983 батька - ОСОБА_4.

В судовому
засіданні позивач позов підтримав повністю з підстав викладених у позовній
заяві. Додатково суду пояснив, що під час життя та після смерті батька він
разом з своєю сім'єю постійно проживав і проживає у цьому будинку, проводить за
ним догляд, засаджує присадибну ділянку, сплачує за спожиті комунальні послуги.
Ще за життя батька він разом з ним самочинно добудував коридор, кухню, кладову,
чим збільшив загальну площу в житловому будинку на 10 кв.м., яка відповідає
чинним будівельним, санітарним і протипожежним нормам і стандартам.

Відповідачі
ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явились, попередньо подали
суду заяви, в яких не заперечують проти задоволення позову.

Представник
відповідача - виконавчого комітету Ковельської міської ради в судовому
засіданні позов визнав та не заперечує щодо задоволення позовних вимог
позивачки.

Вимогами ч.4ст.
130 ЦПК України встановлено, що при визнання позову ухвалюється судове рішення
в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України . Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом
встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З копії свідоцтва
про смерть серії І-ЕГ №356431 , виданого 27.01.1983 року міським відділом ЗАГСу
м.Ковель, вбачається, що ОСОБА_4 помер 26.01.1983 року.

Після смерті
ОСОБА_4 відкрилась спадщина на все належне останньому майно, в тому числі й на
49/100 частину житлового будинку по АДРЕСА_1.

Відповідно до
ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від
фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК
України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом, а
з аналізу змісту ст.ст. 1222,1224 ЦК України вбачається, що спадкування за
законом має місце лише тоді і втому обсязі, в якому воно не змінено заповітом,
крім випадків права на обов'язкову частку у спадщині, незалежно від заповіту.

Позивачем
стверджено, що заповіт ОСОБА_4не укладався.

Статтею 1268 ЦК
України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину,
якщо протягом встановленого законом шестимісячного строку для прийняття
спадщини він не заявив про відмову від неї.

На момент
відкриття спадщини позивач ОСОБА_1 проживав разом із спадкодавцем; про відмову
від спадщини не заявляв та , навпроти звернувся до нотаріального органу для
оформлення спадкового майна; інші спадкоємці від прийняття спадщини
відмовились.

Крім цього як
встановлено в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його батько ОСОБА_4 на
належній йому земельній ділянці по АДРЕСА_1, самочинно, без дозволу виконавчого
комітету та належно затвердженої проектної документації побудував до частини
житлового будинку коридор, кухню, кладову, чим збільшив загальну площу на 10,00
кв.м., що стверджується паспортом забудови земельної ділянки Управління
містобудування та архітектури Волинської облдержадміністрації.

Відповідно до
вимог ст.331 ЦК України
право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою набувається нею,
якщо інше не встановлено договором або законом, право власності на новостворене
нерухоме майно ( житлові будинки, будівлі, споруди, інші) виникає з моменту
завершення будівництва ( створення майна ).

Згідно п.5
ст.376 ЦК України
суд може визнати право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване,
якщо це не порушує права інших осіб.

Вимогами ст.392 ЦК України
встановлено , що власник майна може пред'явити позов про визнання його права
власності, якщо це право не визнається іншою особою.

Самочинна
добудова збудована позивачем господарська споруда до житлового будинку
відповідає чинним будівельним, санітарним і протипожежним нормам і вимогам, не
порушує прав та законних інтересів інших осіб, що підтверджується Актом
обстеження земельної ділянки від 16.06.2007 року, погодженим начальником
госпрозрахункового проектно-виробничого архітектурного-планувального бюро
м.Ковель, довідкою №444 від 22.12.2006 року Ковельської  районної
СЕС, довідкою №852 Ковельського районного відділу УМНС від 22.12.2006
року, висновком Управління містобудування та архітектури виконкому Ковельської
міської ради, заявою гр. ОСОБА_5від 16.06.2007 року.

Таким чином,
визнання представником відповідача- виконавчого комітету Ковельської міської
ради пред'явленого позову не суперечить вимогам закону, не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб.

Враховуючи
встановлені факти та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку
про підставність вимог позивача, а тому за позивачем слід визнати право
власності на 49/100 частину житлового будинку з проведеною самочинною добудовою
кухні, коридора,
кладової, загальною площею 32,4 кв.м., житловою-22,4 кв.м. з господарськими
спорудами, які розташовані по АДРЕСА_1, в порядку успадкування, після смерті
27.01.1983 батька -ОСОБА_4.

Керуючись
ст.ст.10,11,130,209,212,214-215 ЦПК України , на підставі ст.ст.331,376,392,
1216,1217,1222,1268 ЦК України,
суд,-

ВИРІШИВ:

Заявлений позов
задовольнити.

Визнати за
ОСОБА_1 право власності на 49/100 частину житлового будинку з проведеною
самочинною добудовою кухні, коридора,
кладової, загальною площею 32,4 кв.м., житловою-22,4 кв.м. з господарськими
спорудами, які розташовані по АДРЕСА_1, в порядку успадкування, після смерті
27.01.1983 батька -ОСОБА_4.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області
через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.