№22-к-1682/2007
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 липня
2007 року                                                                                                           м. Київ

Колегія суддів
Судової палати у цивільних справах

Апеляційного
суду м. Києва в складі суддів

Вовченка В.М.,
Білич І.М., Качана В.Я.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу • за касаційною скаргою Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України в м. Єнакієво на ухвалу Апеляційного суду
Донецької області від 07 червня 2005 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Єнакієво і до ДП «Донецька вугільна енергетична
компанія» про стягнення недорахованих сум і перерахунок регресних виплат, -

встановила:

У жовтні 2001
року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення
недорахованих сум і перерахунок регресних виплат. В обгрунтування своїх вимог
зазначав, що знаходився у трудових відносинах з шахтою «Полтавська», на якій під час виконання роботи стався нещасний випадок
у зв»язку з чим втратив професійну працездатність на 15% і згідно наказу
підприємства № 245 від 06 серпня 1990 року
йому призначене відшкодування шкоди. Висновком МСЕК від 02 квітня 2001
року у нього було встановлено втрату професійної працездатності у зв»язку з
професійним захворюванням вібраційною хворобою та хронічним бронхітом на 50%.
Висновком МСЕК від 13 серпня 2001 року визначена загальна втрата ним
працездатності на 65 % по сукупності, з яких 50% - втрата працездатності у
зв»язку з професійними захворюваннями.
Оскільки виплата має відбуватися з 29.03.2001 року відповідач повинен був
сплатити йому одноразову допомогу в розмірі 47160 грн., але відповідач сплатив
йому лише 6400 грн., недоплата складає 40760. Відповідач невірно
визначив і його середній заробіток. Тому він просив стягнути з відповідача
недораховану суму одноразової допомоги, і страхові виплати з 29 березня 2001
року з середнього заробітку 943,20 грн. Діями відповідача порушені його законні
права і інтереси, завдано моральні страждання, для компенсації яких відповідач
просив стягнути 5000 грн.

Рішенням Єнакіївського міського суду Донецької області від 21 березня 2005
року, позовні вимоги задоволені частково, стягнуто на користь позивача з ДП
«Донецька вугільна енергетична компанія»
одноразову допомогу у сумі 18100 грн., у відшкодування шкоди 30 грн. 82
коп. Фонд соціального страхування зобов»язаний починаючи з 1 квітня 2001 року
сплачувати у відшкодування шкоди страхові виплати у сумі 318 грн. 59 коп., з урахуванням коефіцієнтів збільшення заробітної
плати в галузях національної економіки. ОСОБА_1 відмовлено у позові про
стягнення моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької
області  від 07 червня  2005 року змінено  , рішення суду І інстанції,   визначено середньомісячний заробіток ОСОБА_1
для   '

2

обчислення шкоди у зв»язку з втратою професійної
працездатності у сумі 1026 грн. Стягнуто з
ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» на користь ОСОБА_1 у відшкодування
втрати професійної працездатності щомісячні виплати у сумі 149 грн. 04 коп.,
одноразову допомогу у сумі 51300, на користь держави держмито у сумі 514 грн. Зобов »язано Фонд
соціального страхування перерахувати страхові виплати з 1 квітня 2001 року виходячи з розміру його
середньомісячного заробітку у сумі 1026 грн. В іншій частині рішення
залишено без змін.

У касаційній скарзі Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Єнакієво просить ухвалу апеляційного суду скасувати та залишити
без змін рішення суду І інстанції, посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія
суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва вважає,
що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з частиною 2 стаття 324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення
норм процесуального права.

Відповідно до
вимог статті 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд
перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або
вважати доведеним обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено і це
вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права, відсутні передбачені статтею 338 ЦПК
України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені в
касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись
статтями 332, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати в цивільних
справах Апеляційного суду м. Києва, -

ухвалила:

Касаційну скаргу
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Єнакієво відхилити, а ухвалу Апеляційного суду
Донецької області від 07 червня 2005 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.