Справа №22ц-2098/06                                                 Суддя
першої інстанції Гапоненко Н.О.
26                                                Суддя-доповідач
апеляційного суду Козаченко В.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

08
листопада 2007 року колегія судців судової палати в цивільних справах апеляцій­ного
суду Миколаївської області в складі:

головуючої                                                                        Буренкової
К. О.,

суддів:                                                                         Довжук
Т.С. ,  Козаченка В.І.,

при секретарі
судового засідання Гапєєвій Т.В.,

за участю:
позивача ОСОБА_1. та відповідачки ОСОБА_2,

розглянувши в
відкритому судовому засіданні в м.
Миколаєві цивільну справу

за апеляційною
скаргою ОСОБА_1

на
рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 16 серпня 2007
р. за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Дмитрівської сільської ради Березанського
району Миколаївської об­ласті про визнання заповітів недійсними,

ВСТАНОВИЛА:

19
лютого 2007 р. ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом про визнання недійс­ним
заповіту,  посвідченого 06 квітня 2006 р.
секретарем Дмитрівської сільської ради Бере­занського району Миколаївської
області,  за яким його мати - ОСОБА_3,  заповіла належне їй майно своїй дочці -
відповідачці по справі.

Позивач
зазначав,  що ІНФОРМАЦІЯ_1. на 79 році
життя заповідачка померла і тіль­ки тоді йому стало відомо,  про вказаний заповіт.

Посилаючись
на те,  що покійна ОСОБА_3 була
неписьменна,  внаслідок хворо­би не могла
самостійно пересуватись,  а тому не могла
бути присутньою в сільській раді та поставити свій підпис під заповітом,  позивач проси суд визнати зазначений заповіт
недій­сними.

Рішенням
Березанського районного суду Миколаївської області від 16 серпня 2007 р. в
задоволенні позову відмовлено.

В
апеляційній скарзі позивач,  посилаючись
на невірну оцінку зібраних доказів,  не­правильне
застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального
права,  просив скасувати судове рішення,  а справу повернути на новий розгляд.

Вислухавши
суддю - доповідача,  пояснення
сторін,  дослідивши надані докази та пе­ревіривши
законність і обгрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеля­ційної
скарги та вимог,  заявлених в суді першої
інстанції,  колегія суддів вважає,  що апе­ляційна скарга не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Суд
першої інстанції в межах заявлених позовних вимог повно і всебічно дослідив
обставини справи,  належно оцінив надані
докази і дійшов вірного висновку,  що
відповід­но до ,  ч.3  ст.  10
та ч. 1  ст.  60 ЦПК України кожна сторона повинна довести
ті обставини,  на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків,  встанов­лених цим
Кодексом.

Позивачем
не надано суду належних та допустимих доказів,
які б достовірно підтве­рдили,  що
ОСОБА_3 під час складання заповіту на користь відповідача перебувала в такому
стані,  що не могла бути присутньою в
сільській раді та поставити свій підпис під заповітом.

Натомість,  допитані за клопотанням відповідачки свідки
ОСОБА_4,  ОСОБА_5,  ОСОБА_6 і ОСОБА_7 підтвердили,  що мати сторін була письменна,  так як мала 2 класи освіти. Вона сама їздила
до сільської ради для укладення та посвідчення оспореного заповіту.

В
зв'язку з чим,  суд обгрунтовано відмовив
позивачу в задоволенні вимог про ви­знання зазначеного заповіту недійсним.

Інші
доводи апеляційної скарги не спростовують зазначених висновків суду першої
інстанції,  а тому не можуть бути
підставою для скасування судового рішення ухваленого з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307,
308, 313 - 315 ЦПК України року,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити,  а рішення
Березанського районного суду Миколаївської області від 16 серпня 2006 р. -
залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.