Справа 22ц/2017
Головуючий у 1 -й інстанції Шульга
Доповідач Зарицька Г.В.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28
листопада  2007 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах

апеляційного
суду Житомирської області у складі:

головуючої    Зарицької Г.В.

суддів:            Рафальської І.М.

Балашкевича
С.В.

при
секретарі    Сухоребрій Т.А.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Державного територіально-галузевого об'єднання „Південно-Західна
залізниця" про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,  відшкодування моральної шкоди за апеляційною
скаргою позивача на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської
області від 20 липня 2007 року

встановила:

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20
липня 2007 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено за безпідставністю.

В обгрунтування своїх висновків суд виходив з того,  що позивач не надав доказів щодо своєї
хвороби 24 лютого 2007 року і не спростував звинувачення про його сп'яніння.
Вважав,  що у відповідача були підстави
передбачені п.7 ст.40 КЗпП України для розірвання трудового договору з
позивачем.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення
скасувати,  а справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції. Апелянт посилається на те,  що висновок суду не відповідає фактичним
обставинам справи.

Апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено,
що наказом №4/ОС від 01.03.2007 року позивача звільнено з роботи за п.7
ст.40 КЗпП України за появу на роботі в нетверезому стані.

З акту від 24.02.2007 року,
складеного начальником БМЕУ №4 ОСОБА_2,
начальником участку
ОСОБА_3,  лаборантом ОСОБА_4
слідує,  що 24.02.2007 року в 11 годин 45
хвилин оператор котельні ОСОБА_1 знаходився на робочому місці в нетверезому
стані,  у зв'язку з чим був відсторонений
від роботи.

З витягу протоколу №2 від 01.03.2007 року слідує,  що профспілковий орган дав згоду
адміністрації підприємства на звільнення ОСОБА_1 за п.7 ст.40 КЗпП України.

Як видно з пояснень ОСОБА_5,  24.02.2007 року в період з 9 до 10 години ранку він
знаходився в приміщенні котельні,  де
разом з ОСОБА_1 вжили по 100 грамів горілки.

Свідок ОСОБА_4 пояснювала суду,  що
24.02.2007 року вона зустріла ОСОБА_1,
який,  як їй здалося,  був з "перепою". Зазначила,  що після відсторонення ОСОБА_1 від роботи
останній втік,  відмовившись від
проведення медичної експертизи та дачі пояснень,  після чого вона погодилась підписати акт.

З показів свідка ОСОБА_3 слідує,  що
24.02.2007 року о 10 годині 30 хвилин він прийшов до приміщення котельні де
побачив в роздягальні ОСОБА_1,  який
спав. Через деякий час пролунав дзвінок,
на який ОСОБА_1 пішов відчиняти двері і він помітив,  що останній йде по коридору
"шатаючись". Після цього він підійшов до ОСОБА_1 побачив,  що він знаходиться в стані сп"яніння.
Надати пояснення відмовився і пішов звідти. Зазначив,  що раніше також мали місце випадки появи
ОСОБА_1 на робочому місці в стані сп'яніння,
однак його "прикривали",
враховуючи те,  що він сплачує
аліменти на утримання дітей.

З показів свідка ОСОБА_6 вбачається,
що вранці,  24.02.2007 року він
прийшов до котельні у власних справах і біля входу на територію зустрівся з
ОСОБА_1. На його думку останній "пересвяткував" 23 лютого.
Зазначив,  що 24.02.2007 року зміну він
не здавав і домовленості про підміну з ОСОБА_1 не мав. Вказав,  що підміна проводиться з дозволу керівництва,  тому ОСОБА_1 повинен був узгодити питання
щодо його підміни з керівництвом.

Свідок ОСОБА_2 пояснив суду,  що в
суботу 24.02.2007 року приїхав до котельні з метою перевірки,  оскільки існує відповідний наказ начальника
залізниці. Побачив ОСОБА_1,  який не міг
працювати,  оскільки знаходився в стані
алкогольного сп'яніння. Він відсторонив його від роботи,  про що зробив відповідний запис в змінному
журналі та запропонував ОСОБА_1 відвезти його на медичне освідування. Після цих
слів ОСОБА_1 залишив котельню.

З показів свідка ОСОБА_7 слідує що 24.02.2007 року він здавав зміну в
котельні,  яку мав прийняти ОСОБА_1.
Однак,  останній знаходився в
"якомусь" стані,  в іншому ніж
завжди у зв'язку з чим зміну фактично прийняв ОСОБА_8.

З врахуванням наведеного ,  суд
дійшов обгрунтованого висновку про те,
що у відповідача були підстави передбачені п.7 ст.40 КЗпП України для
розірвання трудового договору з позивачем.

Доводи апелянта про те,  що 24 лютого
2007 року він не міг виконувати свої трудові обов'язки через погане самопочуття
внаслідок отруєння організму продуктами харчування,  суд до уваги не бере,  оскільки будь-яких доказів на підтвердження
своїх доводів ОСОБА_1 суду не надав.

3

Рішення суду відповідає нормам матеріального та
процесуального права,  підстав для його
скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 209,  303,
304,  307,  308,
313-315 ЦПК України,  колегія
суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської
області від 20 липня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може
бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців.