УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

11
грудня 2007 року                                                                                  м.  Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

головуючого-судді
Соколовського В.М. ,

суддів:                                                                  Девляшевського
В.А.,  Фединяка В.Д.,

секретаря                                                             Пожар
Р.В.,

з
участю:      представника                                 апелянта
ОСОБА_1,  позивачки ОСОБА_2,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Долинського районного суду від 24 вересня 2007 року, -

встановила:

ОСОБА_2
20 серпня 2007 року звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод
в користуванні земельною ділянкою спільного користування,  яка знаходиться по АДРЕСА_1,  та зобов'язання звільнити вказану земельну
ділянку від купи каміння,  піску,  цегли,
дощок,  шиферу,  від буди для собаки та від клумби з квітами.

Рішенням
Долинського районного суду від 24 вересня 2007 року позов ОСОБА_2 задоволено та
зобов'язано відповідача не чинити позивачці перешкод в користуванні спільною
земельною ділянкою по АДРЕСА_1 і звільнити дану земельну ділянку від
будівельних матеріалів,  буди з собакою
та клумби з квітами.

Не
погоджуючись з таким рішенням суду,
ОСОБА_3 подав
апеляційну скаргу,  вказуючи   на
незаконність   постановленого   рішення,
поскільки,    висновки   суду
не відповідають обставинам справи,
неповно відображені в рішенні обставини і характер - спірних
правовідносин,  не всі докази
аналізуються і не всім їм дається оцінка. Вимоги скарги

Справа №
22-ц-1384/2007 р.                                Головуючий
у 1 інстанції Керніцький І.І.

Категорія
33                                                           Доповідач
Соколовський В.М.

мотивував
тим,  що судом не здобуто доказів про
передачу сторонам у користування спірної земельної ділянки,  оскільки за змістом  ст.
152 ЗК України вимагати усунення будь-яких порушень права на землю може
тільки власник земельної ділянки або землекористувач. Позивач не будучи ні
землекористувачем,  ні власником
земельної ділянки не має права вимагати усунення перешкод. Зважаючи на те,  що цільове призначення земельної ділянки
-обслуговування житлових будинків,  то
власність на землю належить територіальній громаді міста,  з чого випливає,  що належним позивачем по справі має бути
Долинська міська рада. Отже,  суд
неправомірно дійшов висновку про необхідність захисту прав позивача. Суд
допустив переоцінку доказів про наявність на спірній земельній ділянці
господарських споруд,  які належать
позивачу,  і тим самим порушують її
законні права на користування земельною ділянкою. ОСОБА_2 належить на праві
власності квартира,  а в користуванні
квартирою знаходяться допоміжні споруди. Згідно рішення виконавчого комітету
Долинської міської ради № 62 від 05.08.1997 року на підставі заяви позивачки
дано дозвіл на перебудову блоків сараїв,
що знаходяться на території будинків №1 та №3 по вул.  Красінського,
в іншому місці,  а існуючі знести.
Рішенням виконкому цієї ж ради №244 від 30.06.2005 року йому,  апелянту,
дано дозвіл на встановлення огорожі між будинками №1 та №3 по вул.  Красінського,
що,  вважає апелянт,  служить доказом того,  що позивачці не могли чинитись перешкоди в
користуванні спірною земельною ділянкою,
поскільки підстави у її користуванні в позивачки відсутні. Він же діяв
правомірно,  так як будівництво ним
здійснювалось на підставі рішення виконкому Долинської міської ради №104 від
10.10.1997 року.

Просив
оскаржуване рішення скасувати,  а
провадження по справі закрити.

В
судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_1 підтримала вимоги апеляційної
скарги з вище зазначених мотивів та просила задовольнити її в повному об'ємі.

Позивачка
ОСОБА_2 вимоги скарги не визнала,  вважає
її безпідставною,  а рішення законним і
обгрунтованим,  яке просила залишити в
силі,  відмовивши у скарзі апелянту.

Вислухавши
доповідача,  пояснення представника
апелянта ОСОБА_1,  заперечення позивачки
ОСОБА_2,  перевіривши матеріали
справи,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення.

Судом
встановлено,  що на праві приватної
власності позивачу ОСОБА_2 належить АДРЕСА_1,
а відповідачу ОСОБА_3-АДРЕСА_2. В спільному користуванні вказаних
будинків перебуває подвір'я,  тобто
земельна ділянка,  на якій розташовані
спільні для будинків сараї,  кладови та
вбиральні.

Відповідно
до витягу з реєстру права власності на нерухоме майно та технічного паспорта
виданого Івано-Франківським ОБТІ,  в
користуванні позивачки знаходиться сарай,
кладова,  вбиральня та підвал
(а.с. 11-14).

Згідно
акту обстеження житлово-побутових умов гр. ОСОБА_2,  проживаючої в АДРЕСА_1,  складеного 09.08.2007 року депутатом
Долинської міської ради,
встановлено,  що вільне пересування
по подвір'ї загального користування неможливе через розміщення на даній
території будівельних матеріалів громадянина ОСОБА_3,  зокрема: куп каміння,  піску,
цегли,  дощок,  шиферу,
посеред подвір'я знаходиться дерев'яна буда з собакою. Перехід до кладових
ОСОБА_2 перегороджений клумбами квітів,
посаджених ОСОБА_3 (а.с.  9-10).
Наведені факти підтверджені і судом першої інстанції,  котрий оглядав на місці земельну ділянку
спільного користування по АДРЕСА_1 (а.с. 31).

За
змістом листа заступника Долинського міського голови № Б-481 від 11.07.2007
року вбачається,  що на даний час гр.
ОСОБА_3 земельна ділянка по вул.
Красінського в м.  Долина для
обслуговування житлового будинку у власність не передавалась,  а тому ОСОБА_3 не вправі чинити перешкоди в
проході до сараїв та туалету гр. ОСОБА_2 (а.с.
15).

Постановляючи
рішення та задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою,  суд
першої інстанції прийшов до вірного висновку,
що розміщення відповідачем ОСОБА_3 на території подвір'я (земельної
ділянки) спільного користування будівельних матеріалів,  буди з собакою,  насадження клумб з квітами займає значну
частину подвір'я та створює перешкоди в спільному користуванні цим подвір'ям.

З таким
висновком погоджується і колегія суддів,
оскільки,  відповідно до  ст.
152 ЗК України,  власник земельної
ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав
на землю,  навіть,  якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою,  і
відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки,  який існував до порушення прав,  і запобіганню вчинення дій,  що порушують права або створюють небезпеку
порушення прав.

Твердження
апелянта,  що позивачка є неналежною
стороною по справі,  поскільки їй не
передавалась спірна земельна ділянка у власність чи користування,  а також відсутність з його сторони створення
будь-яких перешкод для позивачки у користуванні подвір'ям,  на думку колегії є безпідставними,  які спростовуються дослідженими доказами по
справі.

Рішення
судом першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального і

процесуального
права,  а доводи апеляційної скарги не
спростовують його законності та обгрунтованості.

Керуючись  ст.
ст.  307,  308,
313-315 ЦПК України,  колегія
суддів,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення
Долинського районного суду від 24 вересня 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.