АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26
грудня 2007 року                                                                                       м.  Феодосія

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у м.  Феодосії у складі:

головуючого
судді:    Моісеєнко Т.І.,  суддів
Іщенка В.І.,

Полянської
В.О.,  при секретарі:    Петриченко
О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.  Феодосії справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  ОСОБА_4,
третя особа - Орган опіки та піклування Совєтської селищної ради АР
Крим,  про визнання дійсним договору
купівлі-продажу квартири,  визнання права
власності на квартиру та стягнення судових витрат,  за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне
рішення Совєтського районного суду Автономної Республіки Крим від 25 вересня
2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_3,  ОСОБА_4,  третя особа - Орган опіки та піклування
Совєтської селищної ради АР Крим,  про
визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири,  визнання права власності на квартиру та
стягнення судових витрат у розмірі 126 грн. Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані
тим,  що 17 травня 2004 р. між нею та
відповідачами була досягнута усна домовленість про продаж квартири
АДРЕСА_1,  відповідно до якої позивачка
передала ОСОБА_2 суму у 1000 дол.
США і зобов'язалася в подальшому передати ще 500 дол. США за гараж,  який також належав останньому. Однак,  гараж був проданий іншій особі,  а ОСОБА_2 відмовлявся у нотаріальній формі
укладати договір купівлі-продажу квартири,
звернувшись у квітні 2006 р. до позивачки з вимогою сплатити ще гроші за
квартиру або виселитися з неї. ОСОБА_1 вважає,
що договір купівлі-продажу квартири має бути визнаний дійсним та за нею
має бути визнано право власності на спірне майно,  оскільки з відповідачем вони домовилися про
всі істотні умови договору,  вчинили інші
дії,  пов'язані з його виконанням.

Заочним
рішенням Совєтського районного суду АР Крим від 25 вересня 2007 р. у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

ОСОБА_1 не погодилася з таким рішенням суду та подала на
нього апеляційну

скаргу,  в якій
просить оскаржуване нею судове рішення скасувати та ухвалити по справі

нове,  яким
задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі. В обгрунтування своїх

вимог апелянт посилається на неправильне застосування
судом норм матеріального і

Справа № 22-ц-2024-Ф/07р.           Головуючий
у першій інстанції

КордикС.
В.

Суддя-доповідач
Іщенко В.І.

процесуального
права,  неповне з'ясування суттєвих
обставин по справі і надання неналежної правової оцінки доказам,  які надавалися апелянтом.

Дослідивши
матеріали справи,  заслухавши доповідь
судді-доповідача,  пояснення осіб,  які з'явилися у судове засідання,  перевіривши матеріали справи,  колегія суддів дійшла висновку,  що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  ОСОБА_4 про визнання дійсним договору
купівлі-продажу квартири,  визнання права
власності на квартиру та стягнення судових витрат у розмірі 126 грн.,  суд першої інстанції виходив з того,  що вимоги позивачки є такими,  що не грунтуються на вимогах закону і підстав
для їх задоволення не вбачається.

З такими
висновками суду погоджується колегія суддів,
оскільки судом правильно встановлені фактичні обставини справи,  характер спірних правовідносин і ухвалене
судове рішення,  яке відповідає вимогам
матеріального і процесуального закону.

У матеріалах справи наявна розписка від 17 травня 2004 p.,
відповідно до якої ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 1000 дол. США за квартиру
АДРЕСА_1 та зобов'язалася передати решту 800 дол. США протягом шести місяців. Також у матеріалах справи наявні
інша розписка від 25 травня 2004 p.,  відповідно
до якої ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 1000 дол.
США за квартиру АДРЕСА_1,
однак,  протягом шести місяців
зобов'язалася передати решту суми вже у 500 дол. США.

З
матеріалів справи вбачається,  і це
підтверджується показаннями ОСОБА_5,  ОСОБА_2,
ОСОБА_6,  ОСОБА_7 ,  які давалися ними в ході розгляду справи в
суді першої інстанції,  що взагалі
позивачкою було передано 1000 дол.,  а
розписка складалася двічі 17 та 25 травня 2004 р. через зміну ціни
квартири,  тому у розписках зазначено про
зобов'язання ОСОБА_1 протягом шести місяців передати ОСОБА_2 спочатку 800 дол. США,  а згодом - 500 дол.
США.

Відповідно
до  ст. 220 ч.1 ЦК України у разі
недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий
договір є нікчемним.

Згідно з
п.4.2 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про визнання угод
недійсними» якщо така угода виконана повністю або частково однією з
сторін,  а друга сторона ухиляється від
її нотаріального оформлення,  суд за
вимогою сторони,  яка виконала
угоду,  її правонаступників або прокурора
вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано,  якщо сторонами не було досягнуто згоди з
істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом
обмеження.

Колегія
суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо неможливості
визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,  оскільки на той час ОСОБА_2 не був її
власником і право власності на вказану квартиру було здобуто ним та членами
його родини лише 15 вересня 2004 p.,  а крім
того,  у відповідності до  ст. 65 СК України,  відповідачем не було отримано згоду на продаж
квартири своєї дружини,  яка була її
співвласником.  Також колегія судів
погоджується з висновками суду першої інстанції щодо недосягнення сторонами
згоди з усіх суттєвих умов договору купівлі-продажу,  оскільки відповідно до розписки від 25 травня
2004 р. за 1500 дол. США ОСОБА_2 продавав ОСОБА_1 тільки квартиру,  натомість остання стверджує,  що за таку суму відповідач зобов'язаний був
продати їй крім квартири ще й гараж та стаціонарний телефонний вузол.

Таким
чином,  колегія судів вважаючи рішення
суду першої інстанції правильним,
обгрунтованим,  таким,  що постановлено з дотриманням вимог норм
матеріального і процесуального права,  з
урахуванням всіх суттєвих обставин по справі та наданням

належної
правової оцінки доказам,  що надавалися
сторонами,  не вбачає підстав для
скасування оскаржуваного ОСОБА_1 судового рішення.

На
підставі наведеного і,  керуючись  ст. ст 303. 307 ч.1 н.1. 308 п.1. 313-315
Цивільного процесуального кодексу України,
колегія суддів судової нала
і и по цивільних
справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у м.  Феодосії.

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Заочне
рішення Советського районного суду Автономної Республіки Крим від 25 вересня
2007 року - залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення. однак може
бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців до суду
касаційної інстанції.