№2-41/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2007 року Іллічівський райсуд м. Маріуполя
Донецької області під головуванням судді Топчій Т.В. при секретарі Дорош Н.В.,
за участю адвокатів ОСОБА_1 та ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 діючої у інтересах
батька ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за
участю третьої особи приватного нотаріуса Чічекової Олени Анатоліївни про
визнання договору купівлі-продажу будинку недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2006 року позивачка - ОСОБА_3, діюча в інтересах батька ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовною заявою доОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу будинку
АДРЕСА_1 від 03.02.05 р. не дійсним.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_3, діюча в інтересах ОСОБА_4, підтримала
позовні вимоги та пояснила, що будинок АДРЕСА_1 належав її батьку ОСОБА_4 на
підставі рішення Іллічівського райсуду м. Маріуполя від 28.12.04 р. за ним було
визнано право власності на зазначений будинок у порядку спадкування за
заповітом після смерті матері ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 її батько - ОСОБА_4 видав
доручення відповідачці - ОСОБА_5на керування та розпорядження усім належним
йому майном унаслідок чого ОСОБА_503.02.05 p.
продала будинок який належав ОСОБА_4 на праві власності своєї матері - ОСОБА_6посвідчивши
договір купівлі-продажу нотаріально. З 1998 року її батько ОСОБА_4 перебуває на
обліку в наркологічному відділенні міської психіатричної лікарні № 7 у зв'язку
з хронічним алкоголізмом. Рішенням Іллічівського райсуду м. Маріуполя від
08.08.06 р. ОСОБА_4 було визнано обмежено дієздатним, рішенням Іллічівського
райсуду м. Маріуполя від 25.09.06 р її було визначено піклувальником над
ОСОБА_4Вважає, що на момент видачі відповідачці - ОСОБА_5доручення на
розпорядження його майном ОСОБА_4 не міг усвідомлювати значення своїх дії та не
міг керувати ними. Просила визнати доручення видане ОСОБА_5її батьком
ОСОБА_425.11.04 р. на розпорядження майном та договір купівлі-продажу   будинку
АДРЕСА_1 від

03.02.05 р. укладений між ОСОБА_5та ОСОБА_6 - недійсними.

У судовому
засіданні відповідачка - ОСОБА_5діюча на
підставі доручення   від

13.12.06 р. також у інтересах
відповідачки ОСОБА_6позовні вимоги заявлені до неї не

визнала та пояснила, що надає матеріальну допомогу ОСОБА_4 та доглядає за
ним з 2004

року, коли він за станом свого здоров'я перестав працювати, його донька
ОСОБА_3

незважаючи на його захворювання, не надавала йому матеріальної допомоги та
фактично

залишила батька в безпорадному стані. Фактично вона сплатила ОСОБА_4 вартість

недобудованого будинку АДРЕСА_1та прибудов в сумі 4000 грн, що

підтверджується розпискою виданою ОСОБА_4від 20.11.04 р. Решту грошей у
рахунок

вартості будинку вона передавала ОСОБА_4
щомісяця з лютого 2005 року, у 2006 - 2007

роках, що підтверджується записами у зошиті, які вона вела. Вважає, що на
час видачі їй

доручення від ІНФОРМАЦІЯ_1 на розпорядження його майном ОСОБА_4 повною
мірою

усвідомлював значення своїх дій, видача зазначеного доручення відповідала
його

волевиявленню. 03.02.05 р. вона за договором купівлі-продажу продала
будинокОСОБА_6Вважає позовні вимоги ОСОБА_3 безпідставними, просила суд у
позовних

вимогах позивачці відмовити.

Допитана у судовому засіданні відповідачка -
ОСОБА_6пояснила, що 03.02.05 р. уклала з ОСОБА_5,
яка діяла в інтересах ОСОБА_4 договір
купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1. Вона передала ОСОБА_5у виконання договору 13
501 грн., які ОСОБА_5сплатила ОСОБА_4 Вважає, що договір купівлі-продажу
будинку між нею та ОСОБА_4був укладений на законних підставах, вона сплатила
представнику продавця гроші у рахунок вартості будинку, просила відмовити у
позові.

Допитана у судовому засіданні свідок - ОСОБА_8 пояснила, що вона знайома з
ОСОБА_4з 2003 року, він часто вживає алкогольні напої, але розладу пам'яті та
хворобливого психічного стану вона у нього не помічала.

Аналогічні пояснення у судовому засіданні були дані
свідками - ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Допитана у судовому засіданні свідок - ОСОБА_11, яка є сестрою ОСОБА_4
пояснила, що її брат перебував на обліку та проходив лікування у наркологічному
відділенні психіатричної лікарні № 7 м. Маріуполя з 1998 року у зв'язку з
прийомом алкоголю. На початку 2005 року вона відвідувала свого брата - ОСОБА_4 за місцем його
проживання у спірному будинку та помітила, що він не пам'ятає найближчі події,
не може відповісти на прості питання, не розуміє того, що вчиняє. У зв'язку з
розладом психічного стану він у березні 2006 року проходив лікування у
психіатричній лікарні № 7 м. Маріуполя.

Відповідно до висновку судової психіатричної експертизи від 04 квітня 2007
року ОСОБА_4 у період
надання доручення ІНФОРМАЦІЯ_1 виявляв психічні розлади у наслідок вживання
алкоголю, амнестичний синдром. Станом на 25.10.04 року ОСОБА_4 не міг
усвідомлювати значення своїх дій та не міг керувати ними.( л/с -96-108 )

Суд, вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню за наступними підставами.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4
на праві власності у порядку спадкування за заповітом належав будинок
АДРЕСА_1 на підставі рішення Іллічівського райсуду м. Маріуполя від 28.12.04 р.
( л/с -33 ). ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 видав доручення відповідачці - ОСОБА_5на
керування та розпорядження усім належним йому майном ( л/с -94 ) унаслідок чого
ОСОБА_503.02.05 p. продала будинок який належав ОСОБА_4 на праві власності
своєї матері -ОСОБА_6посвідчивши договір купівлі-продажу нотаріально (л/с -26).

Відповідно до ст. 244 ЦК
України дорученням є письмовий документ, який видається однією особою іншій
особі для представництва перед третіми особами. Доручення є одностороннім
правочином. На довіреність як на цивільний правочин розповсюджуються загальні
вимоги закону щодо правочинів.

Оскільки відповідно до висновку судової психіатричної* експертизи від
04.04.07 року (л/с - 96-108 ) ОСОБА_4
станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 не міг усвідомлювати значення своїх дій та не міг
керувати ними, видання ним ІНФОРМАЦІЯ_1 довіреності відповідачці на
розпорядження його майном не відповідало загальним вимогам чинності правочину,
зокрема відповідності волевиявлення учасника правочину його внутрішній волі,
передбаченому ч. З ст. 203 ЦК
України, що є підставою недійсності правочину передбаченою ст. 215 ЦК України. Таким
чином, відповідно до ч 2 ст. 215 ЦК України довіреність видана
ОСОБА_4ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідачці є нікчемним правочином, оскільки його
недійсність передбачена законом.

Проаналізувавши досліджені у судовому засіданні докази,
суд приходить до висновку, що договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1від
03.02.05 р. має бути визнаний судом недійсним за вимогою піклувальника ОСОБА_4, оскільки договір
купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1від 03.02.05 р. з ОСОБА_6, відповідачка -
ОСОБА_5вчинила на підставі недійсної довіреності від 26.10.04 р. на
розпорядження майном, яка не відповідала волевиявленню власника будинку -
ОСОБА_4, правочин купівлі - продажу будинку, який належав ОСОБА_4 суперечить
майновим інтересам підопічного ОСОБА_4, який визнаний рішенням суду обмежено
дієздатним, продовжує мешкати у будинку оскільки іншого житла на праві
власності не має.

Виходячи з вимог ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних
наслідків окрім тих, які пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності
правочину кожна зі

сторін
зобов'язана повернути іншій стороні в натурі все, що вона отримала у виконання
цього правочину.

У судовому засіданні встановлено, що у виконання договору купівлі продажу
від 03.02.05 р. ОСОБА_4було
отримано 4000 грн, що підтверджується виданою розпискою ( л/с - 32), стосовно
наданих відповідачкою ОСОБА_5копій записів про надання ОСОБА_4 матеріальної
допомоги, утримання, оплати комунальних платежів у будинку ОСОБА_4 у період до
та після укладання договору купівлі - продажу будинку ОСОБА_6у період 2006-2007
pp. (л/с - 47-71 ), суд приходить до висновку, що вони не
можуть розцінюватися як доказ передання грошей у виконання договору
купівлі-продажу будинку.

Права та інтереси ОСОБА_4,
якого визнано рішенням суду обмежено дієздатним, у суді представляв його
законний представник у порядку передбаченому ст. 39 ЦПК України -ОСОБА_3, яка є
його піклувальником (л/с - 7). Відповідно до вимог ч. 5 ст. 37 ЦК України особа
цивільна дієздатність якої обмежена, самостійно несе відповідальність за
порушення нею договору та за шкоду, що завдана нею іншій особі. Таким чином,
обмеження дієздатності ОСОБА_4
не впливає на його деліктоздатність.

У
наслідок визнання недійсним договору купівлі-продажу від 03.02.05 р ., у
виконання вимог ст. 216 ЦК
України, враховуючи наведені докази, суд вважає, що з ОСОБА_4 слід стягнути на
користь ОСОБА_6 4000 грн, сплачені  нею
за договором купівлі-продажу будинку
та  право   власності
будинок  АДРЕСА_1  слід
визнати   за ОСОБА_4

Оскільки рішенням суду позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені,
а нею понесені судові витрати по справі, які складаються з витрат пов'язаних з
проведенням експертизи, витрат пов'язаних зі сплатою судового збору та іто,
судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідачок ОСОБА_5та
ОСОБА_6на користь позивачки - ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 203, 215, 216,
244 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 діючої у інтересах батька ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу будинку недійсним - задовольнити.

Визнати довіреність від ІНФОРМАЦІЯ_1 видану ОСОБА_4 на розпорядження його
майном на користь ОСОБА_5 -
недійсною.

Визнати договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1від 03.02.05 р укладений
між ОСОБА_5 від
імені ОСОБА_4 та
ОСОБА_6 - недійсним.

Визнати
за ОСОБА_4право власності на будинок АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_6 4000 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6
солідарно на користь ОСОБА_3 судові витрати по справі які складаються з витрат
по сплаті судового збору в сумі 51 грн, витрат на інформаційне забезпечення
процесу в сумі 30 грн, та витрат пов'язаних з оплатою судової психіатричної
експертизи 1631 грн, всього в сумі 1712 грн.

На рішення може бути подана апеляція до Апеляційного суд Донецької області
через Іллічівський районний суд м. Маріуполя. Заяву про апеляційне оскарження
рішення може бути подано потягом десяти днів з дня проголошення рішення, а апеляційна
скарга повинна бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього
подання заяви про апеляційне

оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений
для подання заяви про апеляційне

оскарження.