Справа № 22 ц- 3945/ 2007 р.             Головуючий у 1-й інстанції Кошель Б.І.
Категорія                                              Доповідач Мережко М.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

20 грудня
2007 p. колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного
суду Київської області у складі:

Головуючого - Мережко М.В.

Суддів             -   Голуб С.А., Коцюрби О.П.

При секретарі - Григоренко P.M.

Розглянувши в
відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою Спеціалізованого ремонтно-будівельного управління
„Білоцерківліфт"   на рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області від 02 жовтня 2007 р. по справі за
позовом ОСОБА_1 до Спеціалізованого ремонтно-будівельного управління
„Білоцерківліфт" про стягнення вихідної допомоги при звільненні.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду , дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів ,-

Встановила:

У червні 2007 р. ОСОБА_1 звернулася в суд з зазначеним
позовом. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 14 червня 1974 по 10 травня 2005
року позивачка працювала у відповідача на посаді інспектора з кадрів. Згідно
наказу про її звільнення у зв"язку із виходом на пенсію та п. 7.1
колективного договору, укладеним між адміністрацією та профспілковим комітетом
СРБУ „Білоцерківліфт" , відповідач повинен був виплатити їй вихідну
допомогу за безперервність трудового стажу, але з невідомих причин в
добровільному відмовляється провести
розрахунок, а тому вона змушена звернутися до суду за захистом свого
права та просить стягнути на її користь одноразову допомогу та заробітну плату
за час вимушеного прогулу в розмірі середньомісячного заробітку з 10 травня 2006 року по день фактичного розрахунку .

В судовому засіданні позивачка уточнила свої вимоги,
просила суд стягнути з відповідача на її користь одноразову допомогу при
звільнені за безперервний стаж роботи в
розмірі 3 915 грн та матеріальні, моральні збитки в розмірі 1000 грн.

Рішенняг' Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області від 02 жовтня 2007 р. позов задоволено
частково.

Не погоджуючись з рішенням суду ,
відповідач  подав апеляційну скаргу, в
якій просить рішення скасувати, посилаючись на його незаконність, та ухвалити
нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити..

Апеляційна
скарга не  підлягає задоволенню з таких
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції позивачка згідно наказу № 2-Л від 02
січня 1992 року була прийнята на роботу до відповідача по переводу з СРСУ „
Київліфт-5" на посаду інспектора з кадрів .

2

Позивачка на даній посаді працювала до 10 травня 2005
року і наказом № 13-к від 10 травня 2005
року була звільнена за власним бажанням у зв"язку із виходом на пенсію за
віком та проведено нарахування одноразової грошової допомоги за стаж
роботи в системі „ Укрліфт".

27 червня 2007 року позивачка
отримала відмову у виплаті вказаної вихідної допомоги, і в той же день
звернулася до суду з позовною заявою, тому відповідно до ч. 1 .ст.233 КЗпП України
строк позовної давності позивачкою не пропущений.

Колективним договором (п.7.1),
укладеним між адміністрацією та профспілковим комітетом СРБУ „
Біфлоцерківліфт" передбачена виплата одноразової
грошової допомоги за безперервність трудового стажу в організаціях „
Укрліфт", розмір якої визначається виходячи з розрахунку : 1 мінімальна заробітна плата ( встановлена в Україні
на даний період) за перші 5 років роботи і по 0,5 мінімальній заробітній
платі за кожний наступний рік роботи.

Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства,
провадиться у день звільнення.

Відповідно до ч.
1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини уповноваженого власником підприємства органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП
України, при відсутності спору про його розмір підприємство
повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час
затримки.

Оскільки розрахунок з позивачкою не був проведений , тому
суд дійшов правильного висновку про стягнення суми одноразової допомоги , та
відмовив у стягненні матеріальної і моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції,
тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення.

Керуючись
ст.ст. 303,307,308,313- 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

Ухвали ла:

Апеляційну
скаргу скаргою Спеціалізованого ремонтно-будівельного управління
„Білоцерківліфт"- відхилити.

Рішення
Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 жовтня
2007 р. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двох місяців в касаційному порядку до
Верховного Суду України.