справа № 2-622/2007
РІШЕННЯ

іменем України

02
серпня 2007 року                                                                                    місто
Городня

Городнянський
районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого
судді Криворученко Д.П.,

при секретарі
Дударенко Ю.П.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача
ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Городня цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2
та ОСОБА_5 про визнання домовленості такою, що не мала дії договору
купівлі-продажу та про примусове виселення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулась з позовом до суду з якого виходить, що у її власності
мається домогосподарство, що розташоване по АДРЕСА_1. В квітні 2007 року з
пропозицією придбати будинок звернулась ОСОБА_2 і дала задаток в сумі 2500
грн., про що мається відповідна розписка, однак ніякої угоди купівлі-продажу
будинку укладено не було. ОСОБА_2 без всілякої згоди передала будинок для
проживання ОСОБА_5, котрий незаконно користується ним. На письмове звернення
про відмову в укладанні угоди та поверненні завдатку відповідач не реагує, а
ОСОБА_5 відмовляється звільнити будинок. Про отримання грошей ОСОБА_2
власноручно написала розписку від її імені, і вона поставила свій підпис не
читаючи змісту. Договору купівлі-продажу будинку укладено не було, ніяких
документів нотаріально не оформляли. З ОСОБА_5 взагалі ніяких домовленостей
щодо купівлі-продажу будинку не було, а з його боку відбулось самовільне
заселення і незаконне володіння майном.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, просить його
задовольнити та визнати такою, що не мала дії договору купівлі-продажу
домовленість між ОСОБА_4 і ОСОБА_2 відносно господарства розташованого по
АДРЕСА_1 та висилити сім'ю ОСОБА_5 з господарства.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заявлений позов
не визнала, і пояснила, що взнала про намір ОСОБА_4 продати свій будинок в селі
Кузничі. При зустрічі домовились про продаж будинку за 2500 грн., і коли
приїдуть сини позивачки з м. Москви, то буде укладено відповідну угоду. 03
березня 2007 року в присутності синів ОСОБА_4, був укладений усний договір
купівлі продажу будинку за 2500 грн. та огороду за 200 грн., про що була взята
розписка. Розписку посвідчити у виконавчому комітеті сільради не змогли,
оскільки був вихідний день, а голова сільради перебувала у м. Чернігові.
Будинок придбавала для своєї дочки, що мешкає у селі Травневе, але коли дочка
передумала переїжджати у с
Кузничі, то вирішила продати будинок ОСОБА_6. ОСОБА_6 погодилась на
пропозицію, і тепер в будинку проживає її син ОСОБА_5 разом з дружиною та
дітьми. У травні 2007 року ОСОБА_4 приїхала з міста Москви і почала вимагати
повернення її будинку, незважаючи на те, що будинок належить ОСОБА_5. Розуміє,
що не уклавши належним чином договір купівлі-продажу будинку, порушила вимоги
законодавства, але тепер виходить, що сім'ї ОСОБА_5 немає де жити.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав
позицію відповідачки, погодився що правочин, який відбувся між позивачем та
відповідачем є нікчемним, так як є укладеним з порушенням вимог цивільного
законодавства, але у зв'язку з тим, що у спірному будинку проживає сім'я
ОСОБА_5, і у разі його виселення йому ніде буде жити, то вважає, що позовні
вимоги задоволенню не підлягають.

Представник співвідповідача ОСОБА_5 у судове засідання не з'явилась, про
час та місце судового засідання повідомлена належним чином, у день засідання
надала до суду заяву згідно якої просить справу розглядом відкласти у зв'язку з
хворобою. З'ясувавши думку учасників судового засідання, суд приходить до
висновку, що представник в засідання не з'явилась без поважних причин, і її
неявка не є перешкодою для розгляду справи.

Допитаний у судовому засіданні як свідок на боці позивача ОСОБА_7 показав,
що є мешканцем села Кузничі, і у його будинку зараз мешкає позивачка ОСОБА_4оскільки
її будинком шляхом обману заволоділи ОСОБА_2 та ОСОБА_6 Дійсно ОСОБА_4 перед
від'їздом до м. Москви вирішила продати свій будинок, але продати хтіла саме
ОСОБА_2, а не ОСОБА_6. її попереджали, що її обмануть, але вона повірила
ОСОБА_2.

Допитана у судовому засіданні як свідок на боці відповідача ОСОБА_8
показала, що дійсно знала, що ОСОБА_4 вирішила продати свій будинок, що у селі
Кузничі, Городнянського району, і зверталась до неї з проханням знайти покупця.
Щодо укладання угоди між позивачкою та відповідачкою, їй нічого не відомо.

Судом після заслуховувань пояснень сторін, їх
представників та допиту свідків, з'ясовано всі обставини на які позивач
посилається та досліджено докази, яким він їх обґрунтовує.

З дослідженого у судовому засіданні технічного паспорту №72 на житловий
будинок індивідуального житлового фонду виданого бюро технічної інвентаризації
06.04.1994 року; довідки №108 від 17.07.2007 року та №237 від 29.05.2007 року
виконавчого комітету Кузничівської сільради Городнянського району встановлено,
що ОСОБА_4є власником домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_2 та має власну
земельну ділянку розміром 1.12 га.

Відповідно до ст.321 ЦК
України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути
позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в
порядку, встановлених законом.

З наданої відповідачкою розписки від 03.03.2007 року встановлено, що
ОСОБА_4отримала гроші від ОСОБА_2 від продажу будинку без номеру по вулиці
Комсомольській в с Кузничі,
а саме гроші в сумі 2500 грн. та за огород в сумі 200 грн. З пояснень
відповідачки встановлено, що складання розписки виконала саме вона, але підпис
позивачка виконала самостійно. Викладене учасниками судового розгляду не
оспорюється.

Згідно вимог ст.657 ЦК України, договір купівлі-продажу
житлового будинку (квартири) укладається у письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, і відповідно до ст.210 ЦК
України такий правочин є вчиненим з моменту
його   державної   реєстрації.
Згідно   приписів   ст.220
ЦК   України   у
разі

недодержання
сторонами   вимоги закону про нотаріальне
посвідчення договору, такий договір є нікчемним.

Твердження відповідачки та її представника, що з
позивачкою було укладено усний договір купівлі - продажу будинку і її дії є
правомірними, суперечать вимогам цивільного законодавства України.

Крім того, небажання позивачки продавати своє
домоволодіння знайшло своє підтвердження у її листі наданого відповідачкою, а
відповідно до вимог ст.203 ЦК
України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати
його внутрішній волі.

Власник, відповідно до приписів ст.387 ЦК України, має право витребувати своє майно від особи, яка
незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ст.1212 ЦК
України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої
особи без достатньої правової підстави, зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно
було набуте, згодом відпала.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що домовленість між
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 щодо господарства розташованого по АДРЕСА_1 не мала дії
договору купівлі-продажу, оскільки договір у письмовій формі не укладався,
нотаріально не посвідчувався і не реєструвався. Проживання сім'ї
співвідповідача ОСОБА_5 в будинку ОСОБА_4 є неправомірним, і таким, що порушує
права позивачки, а тому він та його сім'я підлягають виселенню на підставі ч.3 ст.116
ЖК України, оскільки осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють
без надання їм іншого жилого приміщення.

Згідно ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд
присуджує другій стороні понесені нею і документально підтверджені судові
витрати.

Позивачем при подачі позову до суду сплачено державне мито в сумі 8.50 грн.
та 7.50 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної
справи, які підлягають стягненню солідарно з відповідачів.

Керуючись ст.ст. 203, 210, 220, 321, 387, 657, 1212 ЦК України, ст.116 ЖК
України й у відповідності до ст.ст.Ю, 11, 88, 209, 212-216 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про визнання домовленості
такою, що не мала дії договору купівлі-продажу та про примусове виселення -
задовольнити повністю.

Визнати домовленість між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 щодо господарства розташованого
по АДРЕСА_1 такою, що не мала дії договору купівлі-продажу.

Висилити сім'ю ОСОБА_5 з господарства розташованого по
АДРЕСА_1, без надання їм іншого жилого приміщення.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_4 сплачене державне мито в сумі 8.50 грн. та 7.50 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення   може
бути   оскаржене   в
апеляційному   порядку   до
Чернігівського

апеляційного
суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня

проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом

20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК
України.