Справа №2-4687/07
районний суд міста Одеси у складі:
- судді Гуревського В.К.
секретаря                     - Кулікова
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на
житловий будинок у порядку спадкування за заповітом,  -
звернувся до суду з вимогою про визнання права власності у порядку успадкування
за заповітом на будівлю АДРЕСА_1,
розташовану на земельної ділянці 0, 456 га,  посилаючись на такі обставини. 22 травня 1950
року ОСОБА_3 згідно договору купівлі-продажу придбав у ОСОБА_4 будинок по
вул.  Деревообробній в м.  Одесі. Вказаний договір був складений при
свідках і засвідчений уповноваженим селищної ради,  але не був нотаріально посвідчений,  оскільки домоволодіння було самочинним
будівництвом.  ОСОБА_3 передав продавцю
2000, 0 карбованців та прийняв від нього у власність спірне домоволодіння.
Вказане домоволодіння було придбане ОСОБА_3 у період браку,  в якому він перебував з матір'ю позивача
ОСОБА_5. Таким чином з 1950 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 проживали у вказаному
домоволодінні,  проводили поточний
ремонт,  провели повну реконструкцію
будинку за власні кошти,  сплачували
податки та комунальні платежі,
здійснювали плату по обов'язковому страхуванню. ЗО липня 1976 року помер
ОСОБА_3. Його дружина ОСОБА_5 на час відкриття спадщини продовжувала жити у
означеному будинку,  чим фактично
прийняла спадщину. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла,  після її смерті залишилась спадщина у виді
житлового будинку та господарських будівель за вказаною адресою. 07.12.1990
року вона склала заповіт на користь ОСОБА_1. Відповідач по справі ОСОБА_2 є онучкою
померлої ОСОБА_5 Таким чином,  єдиним
спадкоємцем по заповіту є позивач по справі. Позивач неодноразово звертався до
нотаріальної контори з питанням вступу у спадщину,  але йому було відмовлено на тій
підставі,  що будинок,  який входить до спадкового майна не був
зданий в експлуатацію і були відсутні всі правовстановлюючі документи.
Спадщина,  яка залишилася після смерті
ОСОБА_5,  складається в цілому з
житлового будинку літ. „А",  сараю
літ. „Б",  сараю літ. „В",  літньої кухні літ. „Г",  погрібу літ. „Д",  навісу літ. „Е",  сараю літ. „Ж",  вбиральні літ. „З",  вбиральні літ. „И",  огорожі № 1-4,  мостіння -1,
розташованого на земельній ділянці площею 0, 456 га.
у судове засідання не з'явилася,  про
дату,  час і місце повідомлялася належним
чином,  поважних причин неявки в судове
засідання суду не представила. Суд у зв'язку з її неявкою та неповідомлення про
поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК
України,  враховуючи відсутність
відповідних заперечень від представника позивача,  ухвалив слухати справу у відсутності
відповідачки,  що не з'явилася,  у порядку проведення заочного розгляду
справи.
пояснення представника позивача дослідивши матеріали справи,  суд вважає,
що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом
встановлені наступні фактичні обставини на підставі пояснень представника
позивач,  представлених письмових
заповітом від 07 грудня 1990 року,
посвідченим державним нотаріусом п'ятої Одеської державної нотаріальної
контори Рибак С. О. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-7544,  ОСОБА_5,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1,
заповіла ОСОБА_1 на випадок її смерті усе майно,  яке складається в цілому з житлового будинку
літ. „А",  сараю літ. „Б",  сараю літ. „В",  літньої кухні літ. „Г",  погрібу літ. „Д",  навісу літ. „Е",  сараю літ. „Ж",  вбиральні літ. „З",  вбиральні літ. „И",  огорожі № 1-4,  мостіння -1,
розташованого на земельній ділянці площею 0, 456 га за адресою:
Батько позивача ОСОБА_3 згідно договору купівлі-продажу придбав у ОСОБА_4
будинок по вул.  Деревообробній в м.  Одесі. Вказаний договір був складений при
свідках і засвідчений уповноваженим селищної ради,  але не був нотаріально посвідчений,  оскільки домоволодіння було самочинним
будівництвом.  ОСОБА_3 передав продавцю
2000, 0 карбованців та прийняв від нього у власність спірне домоволодіння.
Сторони за справою спільно з померлою проживали у вказаному домоволодінні,  проводили поточний ремонт,  провели повну реконструкцію будинку за власні
кошти,  сплачували податки та комунальні
платежі,  здійснювали плату по
обов'язковому страхуванню. Будинок розташований на земельній ділянці площею 0,
456 га,  яка відводилась відповідно до
рішення Білічівської районної ради народних депутатів третьої сесії XXI
скликання від 26 вересня 1990 року „Про правовий статус домобудівництв
жилмасиву „Сахарний". На підставі
ст.  95 ЗК України землекористувач
має право на земельній ділянці будувати житлові будівлі,  а відповідно до  ст.
376 ЦК України
суду надано право за вимогою користувача земельної ділянки визнати за ним право
власності на нерухоме майно,  яке він з
додержанням усіх вимог збудував на ній.

Згідно
зі  ст.
331 ЦК України
право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки,  будівлі,
споруди) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). За
таких обставин суд вважає можливим встановити факт належності ОСОБА_1
відповідно до ч. 1  ст.  357 ЦК
України на праві власності домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 з урахуванням
виконаної реконструкції.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст.  8,  16,
220,  331,  376,
1222,  1233 Цивільного кодексу,   ст.
ст.  10,  11,
61,  169,  212-215,
224-227 Цивільного процесуального кодексу України,  п. 2 постанови пленуму Верховного Суду
України № 4 від 24.06.83 року „Про практику розгляду судами України справ про
спадкування",  СУД -

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок у порядку
спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати
дійсним договір купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1,  укладений 22 травня 1950 року між ОСОБА_3 і
ОСОБА_4.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності у порядку успадкування за заповітом на домоволодіння
за АДРЕСА_1.

Рішення
може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції
заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення
та подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження,  або шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення у порядку ч.
4  ст.
295 ЦПК України.

Рішення
може бути переглянуто судом,  що його
ухвалив,  за письмовою заявою відповідача
шляхом звернення із заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

СУДДЯ:   В.К.Гуревський