Справа №2-2133-1/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27
серпня 2007 р.                                     м.  Київ

Святошинський
районний суд м.  Києва

у
складі: головуючого судді                    Черненко В.А.

при
секретарі
Широко пояс О.В.

з участю
позивачки                                 ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2про розірвання шлюбу,

встановив:

В червні
2007 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом,
в якому просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2.,  посилаючись на те,  що спільне життя з відповідачем не склалося
через різні погляди на сімейне життя та забезпечення сім'ї. З червня 2004 р.
вони проживають окремо,  фактично не
спілкуються. З вказаного часу припинили шлюбні відносини,  не ведуть спільне господарство та не мають
спільного бюджету. Почуття любові та поваги між ними втрачене.

В
судовому засіданні позивачка позов підтримала і пояснила,  що від шлюбу з відповідачем вона має двох
неповнолітніх синів ОСОБА_3,  1991 р.
народження та ОСОБА_4,  1993 р.
народження,  які проживають з нею. З
червня 2004 року вони проживають окремо,
з вказаного часу вони припинили шлюбні стосунки,  ведення спільного господарства. Між нею та
відповідачем втрачено почуття поваги та любові і вона наполягає на розірванні
шлюбу,  оскільки сім'я розпалась
остачточно.

Відповідач
в судове засідання не з'явився,  про
місце і час розгляду справи повідомлений судом належним чином,  про причини неявки суд не повідомив.

Суд
вважає моливим ухвалити по справі заочне рішення,  оскільки позивачка не заперечує проти такого
вирішення справи.

Відповідно
до  ст.110 Сімейного Кодексу України
позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно
до  ст.112 Сімейного Кодексу України суд
постановляє рішення про розірвання шлюбу,
якщо буде встановлено,  що
подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам
одного з них,  інтересам їхніх
дітей,  що мають істотне значення.

Суд,  дослідивши матеріали справи,  вислухавши пояснення позивача,  дійшов висновку,  що позов підлягає задоволенню за такими підставми.

Судом
встановлено,  що сторони перебувають у
зареєстрованому шлюбі    з 01.03.1991
р.    Від цього шлюбу    мають неповнолітніх    синів

2

ОСОБА_3,    який
народився  ІНФОРМАЦІЯ_1    р.
та  ОСОБА_4,    який
народився ІНФОРМАЦІЯ_2 р

З червня
2004 р. сторони проживають окремо,  не
ведуть спільного господарства,  мають
окремий бюджет,  не підтримують подружніх
стосунків,  а також те,  що позивачка заперечує можливість
примирення,  суд дійшов висновку,  що подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки,  що має істотне значення.

На
підставі викладеного та керуючись  ст.
110, 112 Сімейного Кодексу України,   ст.
ст. 15,  30,  62,
202 ЦПК України,    суд

вирішив:

Позов
задовольнити.

Шлюб,  зареєстрований 01 березня 1991 р. між
ОСОБА_2та ОСОБА_1в відділі РАЦС Святотошинського РУЮ м.  Києва,
актовий запис НОМЕР_1,
розірвати.

Стягнути
з ОСОБА_2 при реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС держмито на користь
держави по 17 грн.,  ОСОБА_1 від сплати
державного мита звільнити.

Заочне
рішення може бути переглянуте судом,  що
його ухвалив,  за письмовою заявою
відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.