Справа № 22-ц-4834/2007
Головуючий 1 інстанції - Набіулліна С.В.
Доповідач - Кружиліна
УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

23 жовтня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:

Головуючого-судді
-   Ситнік О.М.,

Суддів-  Шевченко Н.Ф., Кружил ін ої О.А., при секретарі - Андрійко О.В. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за

апеляційною
скаргою ОСОБА_1

на рішення
Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 червня 2007 року

по цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця
проживання дитини,

за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - опікунська рада виконавчого комітету
Дзержинської районної ради м. Харкова про визначення порядку виховання дитини,-

ВСТАНОВИЛА:

30 серпня 2005
року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просила
розірвати зареєстрований 25 серпня 2000 року між: нею та відповідачем шлюб,
визначити місце проживання їх сина ОСОБА_3, 2001 року народження, з матір'ю за
адресою АДРЕСА_1.

Позовні вимоги
обґрунтовувала тим, що з квітня 2003 року сім 'я розпалася, шлюбно-сімейна
відносини припинені, з відповідачем проживають окремо, ведуть роздільне
господарство.

13 грудня 2005
року ОСОБА_2 подав позовну заяву до ОСОБА_1, яку в подальшому доповнив та
просив визначити місце проживання дитини з батьком за адресою АДРЕСА_2,
скасувати постанову опікунської ради виконавчого комітету Дзержинської районної
ради м. Харкова від 23 січня 2006 року про місце проживання дитини.

Ухвалою
Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 квітня 2006 року дані справи
об'єднанні в одне провадження.

29 січня 2007
року ОСОБА_2 уточнив позовні вимоги, просив визначити порядок його участі у
вихованні їх сина ОСОБА_3.

В судовому
засіданні ОСОБА_2 відмовився від позовних вимог в частині визначення місця
проживання дитини, відмова прийнята судом, провадження у справі в цій частині
позовних вимог ОСОБА_2 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 19
червня 2007 року закрито.

Рішенням
Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 червня 2007 року позовні вимоги
ОСОБА_1 задоволені, зустрічний позов ОСОБА_2 задоволений частково.

Суд вирішив
шлюб, зареєстрований 25 серпня 2000 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, розірвати;
визначити місце проживання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю за адресою
АДРЕСА_1; визначити спосіб участі батька ОСОБА_2 у вихованні сина ОСОБА_3: вівторок кожного тижня місяця з 16-00 години до 19-00
години, п'ятницю кожного тижня місяця з 08-00 години до 19-00 години наступного
дня - суботи, оздоровлення дитини влітку при наявності у батька путівки до санаторію
або будинку відпочинку.

Не погоджуючись
з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити
рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 червня 2007 року,
визначити наступний спосіб участі батька ОСОБА_2 у вихованні сина ОСОБА_3: вівторок кожного
тижня місяця з 16-00 години до 19-00 години з обов'язковим поверненням дитини в
місце його постійного проживання, п'ятниця кожного тижня місяця з 16-00 години
до 19-00 години з обов'язковим поверненням дитини в місце його постійного
проживання, парні суботи та парні неділі місяця з 10-00 години до 19-00 години
з обов'язковим поверненням дитини в місце його постійного проживання, виключити
нічліг ОСОБА_3 за межами
його постійного місця проживання, оздоровлення дитини влітку при наявності у
батька путівки до санаторію або будинку відпочинку та повідомленні про це
опікунської ради та матері дитини.

Обґрунтовуючи
вимоги, апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам
справи.

Судова колегія,
заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши матеріали
справи і обговоривши доводи апеляції, вважає, що скарга задоволенню не
підлягає.

Згідно вимог
частини 1 статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої
інстанції.

Ухвалюючи
рішення по справі в частині визначення порядку участі батька у вихованні
дитини, суд першої інстанції виходив з того, що батько має право на виховання
дитини, враховував інтереси дитини, прив'язаність її до обох батьків.

З таким
висновком суду судова колегія погоджується з наступних підстав.

Розглядаючи
справу, суд першої інстанції сприяв всебічному і повному з 'ясуванню обставин
справи.

Так, виховання
дитини відноситься до найважливіших питань життя сім"і, обов'язок брати
участь у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від дитини,
випливає з норми статты 141 СК
України, відповідно до якої мати, батько мають рівні права та обов 'язки щодо
дитини, незалежно від того, чи

перебували вони
у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від
дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Права дитини,
яка не проживає з одним чи обома батька, підтримувати на регулярній основі
особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це
суперечить інтересам дитини, захищені частини 3 статті 9 Конвенції про права
дитини.

Вирішуючи спір,
судова колегія вважає, що суд першої інстанції насамперед виходив з інтересів
дитини, яка має природну потребу і право спілкуватися з батьком.

За положеннями
статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне
спілкування між: собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Дитина має право
на належне батьківське виховання, при вихованні дитини, особливо щодо
хлопчиків, має велике значення як материнська, так і батьківська турбота,
спілкування та прямі контакти з обома батьками дитини. Брак будь-якої любові,
уваги під час становлення та розвитку особистості дитини може бути в подальшому
психологічною травмою для неї.

Статтею 155 СК
України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків
мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Враховуючи
наведене, судом вірно встановлені фактичні дані та відповідні їм
правовідносини, справа розглянута в межах заявлених позовних вимог, ухвалено
законне та обгрунтоване рішення з додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Зазначені в
апеляційній скарзі доводи висновку суду не спростовують і не є підставою для
скасування чи зміни рішення.

Згідно з
частиною 1 статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення
з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 червня 2007 року залишити без
зміни.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга
може бути подана протягом двох місяців з дня набрання ухвалою   апеляційного суду законної сили
безпосередньо до Верховного Суду України.