УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

22 листопада
2007 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Донецької області в складі:

Новодворської О.І., Висоцької В.С, Олєйникової Л.С.

розглянувши в
попередньому судовому засіданні в м. Донецьку справу за позовом ОСОБА_1 до
Закритого акціонерного товариства АСК „Інтер Транс Поліс" про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2005 року та
ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 16 листопада 2005 року,

встановила:

Позивач
звернувся з даним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 2 серпня 2004
року він був доставлений з травмою у відділення інтенсивної терапії політравми
Дніпропетровської обласної лікарні ім. І.І. Мечникова, де пройшов курс
лікування, за час лікування поніс витрати у розмірі 221 грн. 55 коп. 20 вересня
2004 року він звернувся до відповідача із заявою про страхове відшкодування як
працівникові ІСЦ ГП Придніпровської залізниці, однак, страхова компанія
безпідставно вимагала від нього оригінал касового чека та ксерокопію
посвідчення працівника залізниці. Ксерокопії зазначених документів він направив
відповідачеві, який отримав їх 18 жовтня 2004 року, однак, страхове
відшкодування йому було виплачене лише в грудні 2004 року. Вважає, що такими
діями відповідача були порушені його права як споживача, йому була спричинена
моральна шкода, яку він оцінює у 60235 грн. 45 коп., крім того, просив стягнути
з відповідача матеріальні витрати в розмірі
210 грн. 77 коп., витрати за проїзд -13 грн., за відпустку без
збереження заробітної плати - 63 грн. 33 коп., за проїзд у маршрутному таксі -
3 грн.

№33ц-2947кс/07

2

Рішенням
Шевченківського районного суду від 17 жовтня 2005 року, залишеним без зміни ухвалою
Апеляційного суду м. Києва від 8 лютого 2005 року,у задоволенні позову
відмовлено.

ОСОБА_1
звернулося до Верховного Суду України з касаційною скаргою, в якій не
погоджується з ухваленими судовими рішеннями.

В обґрунтування
касаційної скарги посилається на неповне з'ясування судами фактичних обставин
справи, порушення норм матеріального й процесуального права, у зв'язку з чим
просить скасувати судові рішення та задовольнити його вимоги у повному обсязі.

Колегія суддів
дійшла висновку, що підстави для перегляду судових рішень відсутні, виходячи з
наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий суд виходив із того, що
витрати на придбання ліків, відповідачем відшкодовано у повному обсязі, крім
того, відповідач повністю виконав свої зобов'язання за договором страхування
перед ДП Придніпровська залізниця. Вини ж відповідача у затримці виплати
позивачеві страхової суми не встановлено.

Відповідно до
ст. 1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Судом не
встановлено, а позивачем не доведено факту заподіяння позивачеві моральної
шкоди, а тому відмовлено у задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди.

Апеляційний суд
обґрунтовано погодився з висновками місцевого суду та залишив його рішення без
змін.

Відповідно до ч.
2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Згідно ст. 335
ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Встановлено і це
вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухванено з додержанням судами
норм матеріального та процесуального права, а також відсутні передбачені ч. 1
ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновок судів не
спростовують.

3

Керуючись ст.ст. 332, 336 ЦПК
України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Донецької області

ухвали лаг

Касаційну ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 17 жовтня 2005 року та ухвалу Апеляційного суду м.
Києва від 16 листопада 2005 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.