Справа
№ 22ц - 5202
в 1-й інстан. - Федорчук
Доповідач - Барсукова
УХВАЛА

Іменем   України

21 серпня 2007
року    Апеляційний суд Донецької області
в складі:

головуючого
судді    Зубової Л.М.,

суддів
Барсукової О.І., Лук*янової С.В.,

при секретарі
Андрусішиній М.Г.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Донецьку апеляційну скаргуОСОБА_1 на
рішення Калінінського районного суду м.Донецька від 27.04.2007 року у цивільній
справі за заявоюОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

встановив:

В січні 2006
року ОСОБА_1 звернувся з заявою про встановлення факту, що має юридичне
значення, в якому просив відповідно до вимог ст. 256 ч.2 ЦПК України встановити
факт володіння ним на праві власності 1/2 частиною квартири №10, розташованої у
буд. №26 по пр. Красногвардійському в м.Донецьку на «інше майно і цінності».
Заявою від 17.07.2006р. ОСОБА_1 просив встановити факт належності йому паспорта
громадянина України, військового квитка, свідоцтва про право власності №217 від
16.01.2002 року на вищевказану квартиру. Заявою від 15.01.2007р. доповнив свої
вимоги та просив встановити факт володіння ним на праві власності 3/4 ч.
вказаної квартири. Свої вимог обґрунтував тим, що 12.04.2004р. після його
затримання правоохоронними органами, він не знає де знаходиться оригінал
свідоцтва про право власності на 1/2 частину квартири №10 в буд. 26 по пр.
Красногвардійському у м.Донецьку, виданого Представництвом Фонду державного
майна України у м. Донецьку за № 217 від 16.01.2002р., а встановлення такого
факту йому необхідно для подальшого вирішення питань, що стосуються його
майнових прав. Звернення з заявою про встановлення факту належності йому
паспорту громадянина та військового квитка викликано тим, що він не знає де
документи знаходяться після його затримання. Факт права власності на «інше
майно та цінності», які залишились у квартирі після арешту йому необхідно
встановити, оскільки «це майно та цінності» йому було передано на збереження
іншою особою. Вважав необхідним встановити факт належності йому на праві
власності 1/4 частини вказаної квартири, яка належить йому після смерті його
матері -ОСОБА_2., оскільки

він не має змоги
отримати свідоцтво про право на спадщину на цю частку квартири в зв*язку зі
знаходженням в місцях позбавлення волі.

Рішенням
Калінінського районного суду м.Донецька від 24 квітня 2007 року частково
задоволено заяву ОСОБА_1., встановлено факт володіння ОСОБА_1. на праві
власності 1/2 частиною квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право
власності, виданого 16.01.2002 року за № 217 представництвом Фонду державного
майна України в м.Донецьку. Стосовно встановлення

факту володіння на праві власності 1/4 частиною
квартириАДРЕСА_1, про встановлення факту володіння на праві власності іншого
майна та інших цінностей, про встановлення факту належності паспорту,
військового квитка, свідоцтва, виданого Представництвом Фонду державного майна
України у м.Донецьку від 16.01.2002р. за№ 217- відмовлено.

ОСОБА_1
звернувся до апеляційного суду Донецької області з апеляційною скаргою на
рішення Калінінського районного суду м.Донецька від 24 квітня 2007 року ,
просив скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити його заяву в повному обсязі.

У судовому
засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 не був присутній, оскільки знаходиться в
місцях позбавлення волі. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним
чином.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, дослідивши доводи апеляційної скарги та
матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково, а рішення суду частково скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до
ч.2 ст.256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від
яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ч.3 ст.
256 ЦПК України справи про встановлення факту належності особі паспорта,
військового квитка, квитка про членство в об*єднанні громадян, а також
свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану,
судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

За вказаних
обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність законних підстав в
задоволенні вимог ОСОБА_1. у визнанні факту володіння ним іншого майна та інших
цінностей, встановлення факту належності паспорту, військового квитка.

В п.17 Постанови
Пленум Верховного суду України від 31.03.1995р. №5 «Про судову практику в
справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що факт
володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом,
якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його
втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому
порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості
одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те,
що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності.

Судом першої
інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та його загиблій матері ОСОБА_2 на праві
спільної часткової власності відповідно до Свідоцтва про право власності на
квартиру №217 від 06.01.2002р., виданого Представництвом Фонду державного майна
країни в м.Донецьку, належить квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (
а.с. 108), а тому у заявника немає необхідності встановлювати факт належності
йому зазначеного правовстановлюючого документу на  12 частину зазначеної квартири, оскільки він
має право, яке ним не втрачено, витребувати його копію з відповідних державних
органів (Представництва Фонду державного майна країни в м.Донецьку, Бюро
технічної інвентаризації м.Донецька). Заявник не надав суду доказів про
неможливість отримання ним зазначеного правовстановлюючого документу.

Оскільки рішення
суду першої інстанції в зазначеній частині заяви ОСОБА_1. постановлене з
додержанням норм матеріального і процесуального права, то у відповідність до
ст. 308 ЦПК України апеляційну скаргу в цій частині слід відхилити.

Наведені в
скарзі позивача доводи не обґрунтовані й правильність висновків суду не
спростовують.

Що стосується
вимоги ОСОБА_1. стосовно визнання за ним факту володіння ОСОБА_1. на праві
власності 1/2 частиною квартири, розташованої за адресою : АДРЕСА_1, та про
встановлення факту володіння на підставі права власності після смерті його
матері, ОСОБА_2 на 1/4 частину зазначеної квартири, то ця вимога ґрунтується на
матеріальному праві, тобто виникає спір про право.

Відповідно до
вимог ч.6 ст.235 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого
провадження виникає спір про право, який вирішується у порядку позовного
провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз*яснює заінтересованим особам,
що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Враховуючи
викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду в частині
встановлення факту володіння ОСОБА_1. на праві власності 1/2 частини квартири
АДРЕСА_1, а також в частині відмови в задоволенні заяви в частині визнання
факту володіння заявником на праві власності !4 частиною зазначеної квартири ,
підлягає скасуванню з залишенням заяви ОСОБА_1. в зазначеній частині вимог без розгляду. При цьому суд
роз*яснює заінтересованій особі, що вона має право подати позов на загальних
підставах.

Крім цього, при
розгляді справи суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідно п.6
Постанови Пленум Верховного суду України від 31.03.1995р. №5 «Про судову
практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» справи
про встановлення фактів, що мають юридичне значення, повинні розглядатись у
порядку, передбаченому главою 37 ЦПК України, за участю заінтересованих осіб,
та не залучив до участі у розгляді справи зацікавлені особи.

На підставі
викладеного та керуючись ст.ст. 235 ч. 6, 303, 307, 308, 311, 313-315 ЦПК

України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргуОСОБА_1 - частково задовольнити.

Рішення
Калінінського районного суду м.Донецька від 27.04.2007 року в частині
встановлення факту володіння ОСОБА_1. на праві власності 1/2 частини квартири
АДРЕСА_1, а також в частині відмови в задоволенні заяви про визнання факту
володіння заявником на праві власності 1/4 частиною зазначеної квартири
-скасувати. Заяву ОСОБА_1.
в зазначеній частині залишити без розгляду.

В іншій частині
рішення суду залишити без зміни.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня проголошення.