АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
Справа № 22-ц-1833-Ф/07                                                                                Головуючий
суду першої інстанції                                     Кириленко Л.О.
Суддя-доповідач
суду апеляційної інстанції                                                    Притуленко
УХВАЛА

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

14
листопада 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду АР Крим у м.  Феодосії
в складі:

головуючого
- судді                                Притуленко
О.В.,

суддів                                                       Соболюка
М. М. ,

Мамасуєвої Л.О.,

при
секретарі                                          Петриченко О.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1,
представника відповідача - ОСОБА_2,  розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.  Феодосії цивільну справу за позовом
ОСОБА_1,  ОСОБА_3 до Карадазького
природного заповідника Національної академії наук України,  профспілкового комітету Карадазького
природного заповідника про визнання права користування жилим приміщенням,  зобов'язання укласти договір найму
житла,  зустрічним позовом Карадазького
природного заповідника НАНУ до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (3 особа - орган опіки та піклування
Феодосійської міської ради) про припинення договору піднайму й виселення,  за апеляційною скаргою ОСОБА_1,  подану від свого імені та від імені
ОСОБА_3,  на рішення Феодосійського
міського суду АР Крим від 29 серпня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні
2005 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулися до суду із позовом до Карадазького
природного заповідника НАНУ та профспілкового комітету заповідника про визнання
за ОСОБА_1 та неповнолітньою ОСОБА_4 права користування жилим приміщенням -
квартирою АДРЕСА_1 та зобов'язання відповідача укласти договір найму житла.

Позовні
вимоги мотивовані тим,  що з жовтня 1997
року ОСОБА_3,  який перебував з Карадазьким природним заповідником у
трудових відносинах,  з відома
відповідачів вселився у вказану квартиру.

ОСОБА_1
вселилася у квартиру з почату 1999 року,
як член родини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_4
Незважаючи на те,  що Карадазький
природний заповідник ніяких претензій з цього приводу до неї не
пред'являв,  права користування житлом за
нею не визнав,  договір найму жилого
приміщення не укладає.

Вважає
дії відповідачів неправомірними,
оскільки вказана квартира є постійним місцем її проживання із дитиною.

Карадазький природний заповідник звернувся до ОСОБА_1 та ОСОБА_3

О.В. із зустрічним позовом - про припинення договору піднайму та виселення
без

надання іншої жилої площі,
посилаючись на те,  що у спірну
квартиру ОСОБА_3

вселився за згодою ОСОБА_5 - довіреної особи ОСОБА_6 яка з 1991 року

значилася наймачем квартири.                                          ,

Рішенням
Феодосійського міського суду АРК від 03.06.2004 року ОСОБА_6 визнана
такою,  що втратила право користування
зазначеним жилим приміщенням.

Посилаючись
на те,  що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не набули
самостійного права на відомчу жилу площу,
КаПриЗ просив задовольнити зустрічний позов.

Рішенням
Феодосійського міського суду АР Крим від 29 серпня 2007 року зустрічний позов
Карадазького природного заповідника задоволений,  у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 - відмовлено.

В
апеляційній скарзі,  поданої ОСОБА_1 від
свого імені та від імені ОСОБА_3,  посилаючись на порушення судом норм матеріального та
процесуального права,  позивачка просить
рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення,  яким визнати за нею право користування жилим
приміщенням та зобов'язати КаПриЗ укласти з нею договір найму жилого
приміщення; в задоволенні зустрічного позову - відмовити.

У скарзі
зазначено,  що суд дійшов невірного
висновку про відсутність підстав для задоволення їх позову,  оскільки спірна квартира була надана ОСОБА_3
відповідно до  ст. 46 ЖК Української РСР
в позачерговому порядку,  як
висококваліфікованому спеціалісту,  а
вона з донькою на підставі  ст. 65 ЖК
набула рівне зі ОСОБА_3 право на спірну квартиру.

Вважає також,  що поза увагою суду
залишився факт пропуску строку позовної давності Карадазьким природним
заповідником.

Карадазький
природний заповідник подав заперечення на апеляційну скаргу; вважає доводи
апелянта неспроможними; просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Обговоривши
наведені у скарзі доводи та перевіривши матеріали справи,  колегія судів дійшла висновку,  що апеляційна скарга не підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відмовляючи
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_3,  суд першої інстанції виходив із того,  що позов не ґрунтується на законі.

Колегія суддів
погоджується з таким висновком суду.

За
змістом  ст. 52 ЖК Української РСР жилі
приміщення в будинках відомчого житлового фонду надаються громадянам за
спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету підприємства,  установи,
організації,  затвердженим
виконавчим комітетом районної,
міської,  селищної,  сільської ради народних депутатів.

На
підстав рішення про надання жилого приміщення виконавчий комітет видає
громадянинові ордер,  який є єдиною
підставою для вселення в надане жиле приміщення ( ст. 58 ЖК),  а також підставою для укладення договору
найму жилого приміщення ( ст. 61 ЖК).

Як
випливає зі змісту рішення Феодосійського міського суду АРК від 03.06.2004 року
(арк. спр.84) у січні 1991 року квартира АДРЕСА_1,  яка належить Карадазькому природному
заповіднику,  була надана для проживання
ОСОБА_6 і ОСОБА_8

На
підставі вказаного рішення,  ОСОБА_6 та
ОСОБА_8 були визнані такими,  що втратили
право користування зазначеним жилим приміщенням.  Рішення суду набрало законної сили з
05.07.2004 року.

Незважаючи
на те,  що ОСОБА_3 з жовтня 1997 року
проживав у вказаній квартирі,  в
установленому законом порядку ордер на жиле приміщення йому не видавався та
договір найму жилого приміщення з ним не укладався.

За таких
обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те. що він не
набув законного права користування спірним жилим приміщенням.  Також не набули такого права і ОСОБА_1 із
ОСОБА_4

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає неспроможними доводи

апелянта про порушення судом норм матеріального права,  а саме
ст.  ст.  46,  65
ЖК

Української РСР.

Суперечать
також матеріалам справи доводи апелянта про те,
що ОСОБА_6 та ОСОБА_8 втратили право користування спірним жилим
приміщенням з 1994 року,  оскільки
матеріали справи таких відомостей не містять.

Неспроможними
є також доводи апелянта про пропуск строку позовної давності Карадазьким
природним заповідником,  оскільки
порушення прав Карадазького природного заповідника,  як власника житла,  з боку ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мають триваючий
характер.

На
підставі наведеного,  керуючись  ст.
ст.  303,  304,  307,
308,  313-314 ЦПК України колегія
суддів судової палати у цивільних справах,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1,  подану від свого імені
та від імені ОСОБА_3,  залишити без
задоволення.

Рішення
Феодосійського міського суду АР Крим від 29 серпня 2007 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її
проголошення,  однак може бути оскаржена
до суду касаційної інстанції протягом двох місяців з дня набрання законної
сили.