АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2
листопада 2007 року                                                                                      м.
Донецьк

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в
складі:

головуючого
Круглікової К.С.,

суддів
Шевченко В.Ю., Жданової В.С, Новосядлої В.М., Краснощокової Н.С.,

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 23
травня 2005р.,

встановила:

У
березні 2004р. ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Зазначала,
що 25 січня 2001р. дала відповідачу у борг 1500 доларів США на один місяць, про
що отримала розписку. 7.02.2002р. знову дала в бог 7000 доларів США на три місяці, про
що в присутності свідків також отримала розписку. Відповідач борг не повернув,
тому позивачка просила стягнути суму боргу, 3% річних за час прострочення боргу
та судові витрати.

Рішенням
Дніпровського районного суду м. Києва від 23 грудня 2004р. позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивачки борг в сумі 45100 грн. 15 коп., 3%
річних в сумі 2870 грн. 11 коп. та сплачене державне мито в сумі 479 грн. 70
коп.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23 травня 2005р. апеляційна

скарга ОСОБА_2 задоволена частково, рішення Дніпровського районного

Справа №33-ц-2304 кс/ 2007р.                                                Категорія
ЦП 32

Головуючий у
першій інстанції: Винниченко Л.М.

Доповідач
Краснощокова Н.С.

2

суду м. Києва від 23 грудня 2004р. змінено, стягнено з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 борг в
сумі 45100,15 грн., неустойку в сумі 676,49 грн., сплачене державне мито в сумі
457,76 грн.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити без зміни рішення
суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального
права.

Касаційна скарга
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З
матеріалів справи вбачається, що 25.01.2001р. між сторонами було укладено
письмовий договір позики на суму 1500 доларів США строком на 1 місяць, 7 лютого 2002р. сторони уклали
договір позики на 7000 доларів США
строком на три місяці. Наявність оригіналу письмових розписок у кредитора
ОСОБА_1 суди
обґрунтовано вважали підтвердженням того факту, що борг не повернено, тому сума
боргу, вказана в розписках, правильно стягнена з відповідача на користь
позивачки.

Суди
також правильно визначили, що правовідносини, що виникли між сторонами,
регулюються нормами ЦК України
1963р.

Задовольняючи
позов у повному обсязі суд першої інстанції правильно застосував ст. 214 ЦК України та
стягнув 3% річних з простроченої суми, що склало 2870, 11 грн.

Змінюючи
рішення суду першої інстанції в частині стягнення 3% річних апеляційний суд
помилково виходив із вимог ч.2 ст. 72 ЦК
України 1963р. щодо застосування до вимог про стягнення неустойки
скороченого строку позовної давності у шість місяців та стягнув на користь
позивачки неустойку в сумі 676, 49 грн.

Такий
висновок зроблено апеляційним судом з порушенням вимог матеріального права.

Пеня є
самостійним способом захисту цивільних прав і одним із видів забезпечення
виконання цивільно - правових зобов'язань (ст. ст. 178, 179 ЦК України). Нею визнається
визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити
кредиторові в разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання, зокрема,
в разі прострочення виконання.

Статтею
214 ЦК України
1963р. передбачено відповідальність за порушення зобов'язань, зокрема,
стягнення трьох процентів річних з простроченої суми, якщо законом або
договором не встановлено інший розмір процентів.

Пеня та
передбачені ст. 214 ЦК України
3% річних за правовою природою є самостійними способами захисту цивільних прав
і забезпечення виконання цивільних зобов'язань, тому суд апеляційної інстанції
помилково застосував скорочений строк позовної давності, передбачений ст. 72 ЦК України саме для
неустойки та змінив рішення суду першої інстанції.

3

Оскільки
апеляційним судом скасовано судове рішення, ухвалене згідно з законом, рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої
інстанції.

Керуючись
ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 задовольнити. Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 23 травня 2005р.
скасувати. Залишити в силі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23
грудня 2004р.

Ухвала
оскарженню не підлягає.