АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа
№     22ц-2276       2007 р.                                      Головуючий
Категорія:     29, 32                                                               Фетісова
апеляційній інстанції Скіць М. І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

05
грудня 2007 р колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Черкаської області в складі:

головуючого                                        Храпка
В.Д.

суддів                                                    Скіця
М. І.,  Карпенко О.В.

при
секретарі                                       Федьорко
М. Ю.

з участю
адвоката                                ОСОБА_3

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 12 жовтня 2007 року
по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою,  що втратила право на користування житловим
приміщенням, -

встановила:

ОСОБА_2
20 вересня 2007 року звернулася до суду з вищезазначеним позовом,  вказуючи,
що на підставі свідоцтва про право на власність їй належить на праві
приватної власності АДРЕСА_1.

21
лютого 2007 року було розірвано шлюб її дочки Людмили з відповідачем,  котрий забравши свої речі вибув з будинку на
інше постійне місце проживання.

Враховуючи,  що відповідач залишається зареєстрованим в
будинку,  вона змушена сплачувати

комунальні
платежі в значно більшому розмірі.

Просила   суд
визнати   відповідача   таким,
що   втратив   право
на   користування   жилими
приміщеннями у належному їй будинку.

Рішенням
Черкаського районного суду від 12 жовтня 2007 року позов було задоволено в
повному обсязі і визнано ОСОБА_1 таким,
що втративи право на користування жилим приміщенням в АДРЕСА_1.

Не
погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу,  в якій просить про скасування рішення суду і
ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову з тих підстав,  що суд неповно дослідив докази по
справі,  висновки суду про задоволення
позову не ґрунтуються на доказах по справі і неправильне застосування судом
норм матеріального права.

Судова
колегія заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення сторін,  що
з'явилися,  вивчивши матеріали справи,  перевіривши законність і обгрунтованість
рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді
першої інстанції,  приходить до висновку
про те,  що апеляційна скарга повинна
бути відхилена виходячи з наступного.

Відповідно
до  ст.
308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без зміни,  якщо визнає,  що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може
бути скасоване правильне по суті  і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Задовольняючи позов районний суд виходив з того,  що апелянт,
без поважних причин не

користуються житлом більше шести місяців і вибув з спірного житла з власної
волі.

Відповідно до положень  ст.  391 ЦК
України власник майна має право вимагати усунення

перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно
до вимог  ст.  10 ЦПК України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності,
кожна сторона у справі повинна довести ті обставини,  на які вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень.

Посилання
ОСОБА_1 про
невірне застосування районним судом норм матеріального права,  зокрема положень  ст.  71
ЖК України при визначенні його статусу як члена сім"ї власника житла
безпідставні,  так як він повинен був
довести за допомогою належних та допустимих доказів,  з урахуванням положень  ст.
ст.  57 - 59 ЦПК України,  зазначені ним обставини. Таких доказів він не
надав. Крім того,  його вимоги
спростовуються іншими,  наявними в
матеріалах справи доказами.

Судом
встановлено і підтверджено матеріалами справи,
що ОСОБА_1 в березні 2007 року з речами виїхав з спірного будинку,  де мешкав разом з дружиною,  шлюб з котрою розірвано в судовому порядку в
лютому 2007 року.

Відповідно
до положень  ст.  405 ЦК
України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один
рік,  якщо інше не встановлено
домовленістю між ним і власником житла або законом.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції правомірно застосував положення  ст.
ст.  71 та 1631 ЖК України,  враховуючи,
що після розлучення статус ОСОБА_1. змінився з члена сім"ї власника
на наймача житлового приміщення та об"єктивно встановивши,  що він без поважних причин був відсутній
понад встановлений законом термін ухвалив рішення про позбавлення його права
користування житловими приміщеннями.

Таким
чином ,  судова колегія вважає,  що доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,  які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Доводи апелянта
про незаконність рішення не обґрунтовані на вимогах закону,  а тому не можуть бути прийнятими до уваги
судом апеляційної інстанції.

За наведених
обставин підстави для скасування рішення відсутні.

На підставі
наведеного та керуючись  ст.   ст.
307,  308,  314,
315 ЦПК України,  колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити,  рішення    Черкаського районного

суду від
12 жовтня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає чинності одразу після проголошення і може бути оскаржена до Верховного
Суду України в касаційному порядку протягом двох місяців.