Справа № 22ц-6494/ 2007
інстанції -Мельник В.В.
Доповідач - Прозорова
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

11 грудня 2007
року   Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого
-    Глущенко Н.Г.

суддів -                               Григорченка
Е.І.,  Прозорової М. Л.

при секретарі
-    Білоконь Н.В. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 26 квітня 2007 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
встановлення порядку користування приміщеннями квартири,  відшкодування матеріальної та моральної
шкоди,  -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому
2005 року ОСОБА_2  звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про  відшкодування матеріальної та моральної
шкоди.

В
обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2  посилалася на те,
що вона з 21.09.1985р. по 19.01.2004р. знаходилась з ОСОБА_3 в зареєстрованому
шлюбі. В цей період ними була придбана трикімнатна квартира АДРЕСА_1.

20
травня 2004р. відповідач по справі вигнав її з вказаної квартири,  змінив замки на дверях квартири і не впускає.
їх неповнолітні діти зосталися проживати в спірної квартирі.,  так як їй не було куди їх забрати.

Рішенням
Павлоградського міськрайсуду від 04.10.2004р. були визначені долі у спільному
подружжя,  а саме за нею,  ОСОБА_2
було визнано право власності на 12 частину,  за ОСОБА_3. - 16 частина квартири; за сином:
ОСОБА_4 - 16 частини вказаної квартири; за сином: ОСОБА_5 -1/6 частини
квартири.

Вона,  ОСОБА_2
,  неодноразово намагалась реалізувати
своє право на володіння і використання своєю частиною сумісної квартири,  однак,
відповідач по справі,  перешкоджає
їй в цьому.

В
зв'язку з тим,  що відповідач ,  володіє та користується їх сумісним майном і
перешкоджає позивачки не реалізовувати своє право володіння та користування
своєю частиною квартири,  ОСОБА_2  просила суд стягнути з відповідача на свою користь компенсацію
за володіння та використання спільного майна - квартири АДРЕСА_1 з червня
2004р. по лютий 2005р. в розмірі 3 780 грн.,
моральну шкоду в розмірі 2 600 грн. за перешкоджання в реалізації права
на володіння та користування в натурі 1/2 частиною спірної квартири.

У
листопаді 2005 року
ОСОБА_2  звернулася до
суду з доповненням до позовної заяви і просила суд заборонити ОСОБА_3 вчиняти любі
дії по перешкоджанню володіння та користування спільним майном -
кв.АДРЕСА_1,  стягнути з відповідача на
свою користь компенсацію за володіння та використання спільного майна -
квартири АДРЕСА_1 з липня 2004р. по жовтень 2005 року в сумі 7140 грн. та
моральну шкоду у розмірі 2600 грн.
/а.с.  78,  т. 1/.

У лютому
2006 року ОСОБА_2  уточнила позовні вимоги і просила суд встановити порядок
користування спірною квартирою згідно долей: ОСОБА_2  - жили кімнати №11 та балконом №13,  згідно плану БТІ м.  Павлоград,
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 житлову кімнату
№6 та лоджію № 14,  вважати кімнатами
загального користування - №1 (прихожа),  №5 (кухня),
№ 7(туалет),  №8 (ванна/,  №12 (коридор),  заборонити ОСОБА_3 вчиняти любі дії по
перешкоджанню володіння та користування квартирою .АДРЕСА_1,  стягнути з відповідача на свою користь
компенсацію за володіння та використання квартири АДРЕСА_1 з червня 2004р. по
січень 2006 року в сумі 8400 грн.,
моральну шкоду у розмірі 2600 грн. /а.с. 138,  т.1/

Рішення
Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 квітня
2007 року позов задоволено частково.

Суд
зобов'язав ОСОБА_3 не вчиняти
ніяких дії по перешкоджанню ОСОБА_2
володіти та користуватися 2/3 частинами квартири .АДРЕСА_1і
Дніпропетровської області.

Суд
встановив порядок користування вказаною квартирою,  виділив згідно плану БТІ м.  Павлоград : ОСОБА_2  жили кімнати .№ 10, 11 та балконом №13,  ОСОБА_3-житлову кімнату № 6 та лоджію №
14,  та ОСОБА_5 житлову кімнату № 9 та
лоджію № 14,  вважаючи кімнатами загального
користування - №1 (прихожа),  №5
(кухня),  № 7(туалет),  №8 (ванна/,
№12 (коридор).

Суд
стягнув з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2  у відшкодування моральної шкоди
300 грн.,  відмовивши в іншій частині
позову.

З таким
рішенням представник ОСОБА_2  не
погодився і звернувся до суду з апеляційною скаргою,  в якій просить скасувати рішення суду першої
інстанції і направить справу на новий розгляд з тих підстав,  що висновки суду не відповідають вимогам норм
матеріального права і обставинам справи,
суд допустив порушення норм процесуального права.

Як на
підстави апеляційної скарги представник позивачки посилається на те,  що рішення суду є незаконним та
необгрунтованим.  Також воно ухвалене з
порушенням норм матеріального та процесуального закону / а. с. 24-25,  т.11/.

Перевіривши
законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і
заявлених вимог,  колегія суддів
вважає,  що скарги підлягають частковому
задоволенню а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

Згідно
ч. 1 п. 4  ст.  311 ЦПК України рішення підлягає скасуванню з
направленням справи на новий розгляд,
якщо суд вирішив питання про права та обов'язки осіб,  які не брали участь у справі.

Вирішуючи
спір і   виділяючи ОСОБА_5.,      житлову кімнату № 9 площею
11.7м2,  суд не притягнув його до участі
у розгляді справи.

З
матеріалів справи вбачається,  що
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5
здійснилося 18 років.

Крім
того,  постановляючи рішення про
стягнення з ОСОБА_3 на
користь позивачки у відшкодування моральної шкоди 300 грн. на підставі  ст. 167 ЦК
України,  суд не пере вирів,  чи поширюється ця норма на спірні
правовідносини.

Також
суд не звернув уваги на доводи позивачки на те,
що виділення в користування ОСОБА_3 та ОСОБА_5. жилих кімнат
площею 17.2 кв.м.  (з лоджією) та 11.7
кв. м (з лоджією) перевищує їх частку ,
а виділення ОСОБА_2  -кімнат
площею 13.4 кв. м та16.9 кв.м. . ущемляє її житлові та майнові права.

Допущені  судом
першої  інстанції  порушення
процесуального  законодавства
перешкоджають суду апеляційної інстанції досліджувати нові докази і
обставини,  які  не були предметом   дослідження в суді першої інстанції,  у зв'язку
з чим колегія суддів вважає за необхідне   рішення суду
- скасувати,  справу направити на
новий розгляд. Керуючись  ст.   ст.
303, 307,  п.4  ст.
311,   ЦПК України,  колегія суддів,  -

ухвалила :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2  - задовольнити частково.

Рішення
Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 квітня
2007 року - скасувати і справу направити на новий розгляд до того ж суду іншим
складом суду..

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,  однак може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.