Справа
№ 2-369/2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2007 року Балаклійський районний суд Харківської
області в складі: головуючого - судді Носова Г.С., при секретарі Пархоменко
С.С., Паточка A.M., представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ДК
"Украгазвидобування" НАК "Нафтогаз України" в особі ГПУ
"Шебелинкагазвидобування" про визнання договорів оренди недійсними та
захисту права власності шляхом звільнення самовільно занятої земельної ділянки,
-

ВСТАНОВИВ:

25.01.2007 року ОСОБА_33вернулась до суду із позовом до
ДК "Укргазвидобування" НАК "Нафтогаз України" в особі ГПУ
"Шебелинкагазвидобування", в якому просила зобов'язати відповідача
змінити цільове призначення земельної ділянки площею 0,41 га, на якій
знаходиться скважина; зобов'язати відповідача укласти договір на користування
земельною ділянкою під застройку - суперфіций, а також стягнути з відповідача
моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

29 травня 2007 року позивач змінила позовні вимоги і
просила визнати недійсними договори оренди від 05 жовтня 2001 року та від 24
вересня 2004 року та захистити право власності шляхом звільнення самовільно
зайнятої земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_33азначила, що 05 жовтня
2001 року між нею та ГПУ "Шебелинкагазвидобування" був укладений
договір оренди земельної ділянки розміром 1,64 га, яка розташована на території
Вишнівської сільської ради Балаклійського району Харківської області, з метою
проведення геологорозвідувальних робіт для розробки родовища. В 2002 році на
зазначеній земельній ділянці було встановлено газову свердловину для здійснення
промислового видобування газу, що не було предметом договору оренди земельної
ділянки.

24 вересня 2004 року між позивачем та відповідачем було
укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,41 га, яка належить ОСОБА_3
на праві приватної власності, з метою промислового використання зазначеної
земельної ділянки для експлуатації свердловини.

Позивач просить визнати договори оренди недійсними, бо
вважає, що фактично між нею та відповідачем не було укладено договорів оренди,
оскільки не було досягнуто згоди по всім істотним умовам договору.

Крім того, обидва договори оренди земельної ділянки були
укладені в простій письмовій формі, хоча
ст. 13 ЗУ
"Про оренду землі" вимагає нотаріального посвідчення
договору оренди земельної ділянки за місцем її знаходження. Також, в договорах
не було визначено об'єкт оренди, оскільки не була виділена земельна ділянка
відповідно до п.1.1 договорів оренди, бо згідно договору від 01.12.2001 року в
оренду надавалась земельна ділянка розміром 1,64 га, а відповідно договору
оренди від 24.09.2004 року - 0,41 га. При цьому в додатках до обох договорів
відсутні будь-які документи, що посвідчують здійснення проекту відведення
земельної ділянки, хоча відповідно до ч.6
ст. 15 ЗУ "Про оренду землі" надання земельної ділянки в
оренду у випадку зміни її цільового призначення здійснюється за проектом
відведення, а сам проект відведення є невід'ємною частиною договору оренди
земельної ділянки.

Враховуючи те, що на сьогоднішній день відсутній проект
відведення земельної ділянки, це унеможливлює укладення договору оренди. Крім
того, відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії
IV-XP
№ 045154, виданого Вишнівською сільською радою, землю було передано
позивачу для ведення товарного

2

сільськогосподарського виробництва. Оскільки договір
оренди передбачає  зміну цільового
призначення землі це в свою чергу унеможливлює використання земельної ділянки.

Крім цього, відповідно до ЗУ "Про оренду землі"
договір оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації і право на
оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди та його
державної реєстрації. Згідно ч.3  ст. 125
ЗУ "Про оренду
землі" приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж
в натурі, одержання документа, що посвідчує право на неї та державної
реєстрації забороняється. Відповідач же, нехтуючи всі вищезазначені норми
права, використовував та продовжує використовувати земельну ділянку.

Внаслідок вищевикладеного, відповідно до ст. 48 ЗУ "Про власність"
позивач вимагає зобов'язати відповідача звільнити займану ним земельну ділянку
розміром 0,41 га, розташовану на території Вишнівської сільської ради Балаклійського
району Харківської області, щоб вона та члени її родини мали можливість
використовувати її за призначенням.

Представники позивача в судовому засіданні підтримали
позовні вимоги.

Представник відповідача - ДК «Укргазвидобування» в особі
ГПУ «Шебелинкагазвидобування» позовні вимоги не визнав, оскільки вважає їх
незаконними, безпідставними, необґрунтованими, та такими, що не підлягають
задоволенню за наступних підстав.

Позовна заява містить недостовірні відомості щодо того,
що договір від 05 жовтня 2001 року укладений у простій письмовій формі та, що
цей договір не містить істотні умови, необхідні для укладення договору оренди.

Договір оренди від 05 жовтня 2001 року був нотаріально
посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4, за реєстраційним номером № 2038.

15 жовтня 2001 року даний Договір зареєстрований в
Вишнівській сільській Раді, в книзі записів державної реєстрації договорів
оренди землі під № 45.

Відповідно до вимог статті 22 Земельного Кодексу України
від 18.12.1990 року, який діяв до 01.01.2002 року, право власності на землю або
право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення
землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і
одержання документа, що посвідчує це право.

6 серпня 2001 року, був складений Протокол закріплення
зовнішньої межі земельної ділянки в тимчасове користування для газової
свердловини № 21 ГПУ «Шебелинкагазвидобування», який також був підписаний
власником земельної ділянки.

На підставі вищенаведеного вбачається, що Договір від 05
жовтня 2001 року складений відповідно до вимог чинного законодавства і підстави
для визнання його недійсним відсутні.

Стосовно підписання Договору оренди землі № 1 від 24
вересня 2004 року, представник відповідача зазначив наступне.

В уточненій позовній заяві не зазначено, на підставі якої
норми закону Договір оренди землі № 1 від 24.09.2004 року може бути визнаний
недійсним.  Порядок визнання договорів
недійсними врегульований Цивільним Кодексом України.

Так, згідно зі статтею 202 Цивільного Кодексу України,
договір є правочином.

Відповідно до статті 215 Цивільного Кодексу України
підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину
стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Стаття 203 ЦК
України встановлює загальні вимоги, додержання яких необхідно для чинності
правочину.

Частина 4 статті 203 ЦК України, яка містить вимоги до форми правочину, не
входить до переліку підстав визнання правочинів недійсними, що зазначений в
статті 215 ЦК України.

Правові наслідки недодержання вимог щодо форми
двостороннього правочину, а саме письмової форми та врегульовані  ст. ст. 218, 220 Цивільного кодексу України.

3

Статтею 218 ЦК
України передбачені правові наслідки недодержання вимоги щодо письмової
форми правочину. При цьому зазначено, що недодержання письмової форми
правочину, не є наслідком його недійсності.

Статтею 220 ЦК
України визначені правові наслідки недодержання вимоги закону про
нотаріальне  посвідчення  договору.  В
цій  статті  вказано,
що  договір  не
посвідчений нотаріально - є нікчемним, а не недійсним.  І у разі, якщо сторони домовились щодо
істотних умов договору, а також відбулось виконання договору, суд може визнати
такий      договір дійсним.

Цивільним законодавством не передбачена процедура
визнання недійсним договору, щодо якого не відбулась державна реєстрація.

Відповідно до частини 1 статті 8 Цивільного Кодексу
України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються
тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що
регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Статтею 640 Цивільного Кодексу України    передбачено, що договір вважається
укладеним з моменту його нотаріального посвідчення та/або державної реєстрації.

З вищенаведеної статті 640 ЦК України, можна зробити висновок, що правові наслідки
недодержання нотаріальної форми договору подібні правовим наслідкам
недодержання вимоги щодо державної реєстрації договору. І такі наслідки
врегульовані статтею 220 ЦК
України. Тобто, якщо сторони домовились щодо істотних умов договору, а
також відбулось виконання договору, суд може визнати такий договір дійсним.

Договір оренди землі № 1 від 24.09.2004 року на день
подачі позову є припиненим, відповідно до частини 1 статті 31 Закону України
«Про оренду землі», в зв'язку з закінченням терміну, на який його було
укладено. І виконаний сторонами в повному обсязі. Законні підстави для визнання
вказаного договору недійсним відсутні.

Також відповідно до ч.3 статті 19 Закону України «Про
оренду землі" при передачі в оренду сільськогосподарських угідь, які
розташовані в межах гірничого відводу, наданого для розробки родовища нафти або
газу, строк дії договору оренди земельних ділянок визначається з урахуванням
строків початку будівництва свердловин та виробничих споруд, пов'язаних з їх
експлуатацією, на орендованій ділянці або на її частині.

При укладанні вищевказаних Договорів оренди земельної
ділянки від 05.10.2001 року для проведення розвідувальних робіт, та від
24.09.2004 року для експлуатації свердловини № 21 Вишнівського
газоконденсатного родовища, позивач усвідомлювала та надавала згоду на
розміщення на своїй земельній ділянці промислового об'єкту, а саме
газовидобувної свердловини.

ОСОБА_3 вживала ряд заходів, щодо сприяння у зміненні
цільового призначення земельної ділянки наданої у користування ГПУ
«Шебелинкагазвидобування» а саме, 15 жовтня 2004 року направляла заяву до
Балаклійської райдержадміністрації, на яку 02.11.2004 року було надано відповідь
про погодження зміни цільового призначення.

Аналогічну заяву було направлено ОСОБА_3 29.07.2006 року.

Відповідно до цієї заяви Балаклійською районною державною
адміністрацією було видано розпорядження № 481 від 15.09.2006 року про надання
ОСОБА_3 дозволу на зміну цільового призначення земельної ділянки.

З вищенаведеного вбачається, що ГПУ
«Шебелинкагазвидобування» використовувало земельну ділянку та розмістило на ній
промисловий об'єкт при наявності згоди власника земельної ділянки на підставі
угоди з ним.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи
суд приходить до наступного.

Згідно  ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно  ст. 257
ЦК України до вимог
про визнання договорів недійсними встановлена позовна давність тривалістю у три
роки.

4

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_33вернулась до
суду із вимогою про визнання недійсними договорів оренди землі від 05.10.2001 року
та від 24.09.2004 року - 25 січня 2007 року. Таким чином позивач пропустила
строк звернення до суду за вимогою про визнання недійсним договору оренди від
05.10.2001 року, не вказала на поважність причини пропуску строку та не просила
суд його подовжити.

Виходячи з цього, розгляду підлягає лише вимога про
визнання недійсним договору оренди від 24.09.2004 року.

Згідно діючого цивільного законодавства договір є
правочином і до нього застосовуються загальні правила про правочини.

Так, згідно ч.1
ст. 215 ЦК України
підставою для недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину
стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 ЦК України, яка
встановлює загальні вимоги, додержання яких необхідно для чинності правочину.

Наведені позивачем підстави для визнання договору оренди
недійсним не входить до переліку підстав визнання правочинів недійсними, що
зазначений в статті 215 ЦК
України.

Відповідно до ч.3
ст. 215 ЦК України,
якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або
інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.  (оспорюваний правочин.)

В обґрунтування своїх вимог, позивач вказує на те, що між
нею та відповідачем не було досягнуто згоди по всім істотним умовам договору,
що тягне за собою недійсність договору.

Згідно  ст. 15 ЗУ "Про оренду
землі" істотними умовами договору оренди землі є: - об'єкт оренди (місце
розташування та розмір земельної ділянки); - строк дії договору оренди;

- орендна плата із зазначенням її розміру,  індексації,
форм  платежу,  строків, порядку її внесення і перегляду та
відповідальності за її несплату; - умови використання та цільове призначення
земельної ділянки, яка передається в оренду;

- умови збереження стану об'єкта оренди; - умови і строки
передачі земельної ділянки орендарю; - умови повернення земельної ділянки
орендодавцеві; - існуючі обмеження щодо використання земельної ділянки;

- визначення сторони, яка несе ризик випадкового
пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; - відповідальність
сторін. Відсутність у договорі оренди земельної ділянки однієї з істотних умов,
передбачених цією статтею, є підставою для відмови в державній реєстрації
договору оренди, а також для визначення договору недійсним відповідно до
закону.

Як вбачається із змісту договору оренди землі №1 від
24.09.2005 року договір було укладено терміном на один рік. Об'єктом договору є
земельна ділянка площею 0,41 га, із них 0,36 га під свердловину та 0,05 га під
під'їзну дорогу. В договорі зазначено загальну суму договору, розмір щомісячних
платежів, форма проведення розрахунків та строк внесення орендної плати, а
також передбачена відповідальність за її несплату. Як вбачається із п.11-13
договору земельна ділянка передавалась в оренду для експлуатації газової
свердловини № 21 Вишнівського ГКР. Цільове призначення земельної ділянки -
промислове використання. Також в договорі були передбачені умови і строки
передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки;
існуючі обмеження щодо використання земельної ділянки; визначено сторону, яка
несе відповідальність за ризик випадкового пошкодження або зниження об'єкта
оренди; закріплена відповідальність сторін. (а.с.  10-12)

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, про
відсутність підстав для визнання договору недійсним внаслідок недотримання
вимог  ст. 15 ЗУ "Про оренду
землі".

5

Позивач в обґрунтування підстав для визнання договору
оренди недійсним також посилається на відсутність в додатках до договору оренди
проекта відведення земельної ділянки, однак згідно  ст. 215 ЦК України відсутність проекту
відведення земельної ділянки не тягне за собою визнання договору недійсним.

Що стосується посилання позивача на те, що відповідачем
не було дотримано вимог закону щодо нотаріального посвідчення договору та його
державної реєстрації, то відповідно до
ст. 14 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі
укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути
посвідчений нотаріусом.

Таким чином, діюче законодавство не вимагає обов'язкового
нотаріальне посвідчення договору оренди землі.

Проте згідно  ст.20
ЦК України договір
оренди землі підлягає державній реєстрації.

Як вбачається із матеріалів справи державна реєстрація
договору оренди від 24.09.2004 року не відбулась.

Відповідно до  ст.
640 ЦК України
договір вважається укладеним з моменту його нотаріального посвідчення та (або)
державної реєстрації.

Оскільки цивільним законодавством не передбачена
процедура визнання недійним договору, щодо якого не відбулась державна
реєстрація, згідно ч.1  ст. 8 ЦК України,
зазначені відносини регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні
відносини. (аналогія закону).

Виходячи з викладеного, при розгляді питання про визнання
недійсним договору щодо недотримання вимог закону щодо його державної
реєстрації суд застосовує норму права, яка передбачає правові наслідки
недодержання вимог закону щодо нотаріального посвідчення договору.

Так,  ст. 220 ЦК України
передбачено, що в разі недодержання сторонами вимоги закону про посвідчення
договору такий договір є нікчемним.  Якщо
сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але
одна із сторін ухилилась від його реєстрації, суд може визнати такий договір
дійсним.

Судом встановлено, що договір оренди землі від 24.09.2004
року було укладено терміном на один рік. (а.с. 10-12) 29.09.2005 року між
сторонами було укладено додаткову угоду до зазначеного договору, згідно якого
термін дії договору було подовжено ще на один рік. (а.с. 7) На момент
пред'явлення позову термін дії договору оренди землі №1 від 24.09.2004 року
закінчився і виконання договору відбулось в повному обсязі.

Протягом часу дії договору позивач ніяких претензій з
приводу відсутності проекту відведення земельної ділянки та нецільового
використання земельної ділянки не висувала, отримувала орендну плату і навіть
вживала заходів щодо сприяння у зміні цільового призначення земельної ділянки,
наданої у користування відповідача.

Так, 08.10.2004 року ОСОБА_33верталась до Балаклійської
райдержадміністрації із проханням надати дозвіл на зміну цільового призначення
частини земельної ділянки, що належить їй на підставі Державного акта IV-XP №
045154, площею 0,41 га ріллі під експлуатаційною свердловиною № 21 Вишнівського
ГКР. (а.с. 74)

З аналогічною заявою позивач також зверталась і
29.07.2006 року.

Відповідно до цієї заяви Балаклійською
райдержадміністрацією було видано розпорядження № 481 від 15.09.2006 року про
надання дозволу на зміну цільового призначення земельної ділянки. (а.с.  77)

Як вбачається із акта передачі-приймання послуг,
зареєстрованого в ГПУ "Шебелинкагазвидобування" 20.12.2006 року,
ОСОБА_3 в жовтні 2006 року надала послуги по користуванню земельною ділянкою
під експлуатаційною свердловиною № 21 Вишнівського ГКР. Вартість наданих послуг
складала 900 грн. (а.с. 40)

Таким чином зазначене свідчить про те, що використання
ГПУ "Шебелинкагазвидобування" земельної ділянки без наявності проекту
відведення земельної ділянки відбувалось за наявності згоди власника земельної
ділянки.

6

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що між
сторонами було досягнуто домовленість щодо усіх істотних умов договору, крім
того відбулось повне виконання договору. За таких обставин, суд визнає договір
оренди від 24.09.2004 року дійсним.

Що стосується вимоги ОСОБА_3 про зобов'язання відповідача
звільнити земельну ділянку площею 0,41 га, то вона підлягає задоволенню,
виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ч.1
ст. 97 ЗК України підприємства, установи та організації, які здійснюють
геологознімальні, пошукові, геодезичні та інші розвідувальні роботи, можуть
проводити такі роботи на підставі угоди з власником землі або за погодженням із
землекористувачем.

Як вбачається із матеріалів справи термін дія договору
оренди від 24.09.2004 року закінчився 01 жовтня 2006 року. Строк дії договору
не подовжувався. Нового договору оренди земельної ділянки між сторонами
укладено не було.

Відповідно до ч. 4
ст. 97 ЗК України підприємства, установи та організації, які провадять
розвідувальні роботи, зобов'язані відшкодувати власникам землі та
землекористувачам усі збитки, в тому числі не одержані доходи, а також за свій
рахунок приводити займані земельні ділянки у попередній стан.

Відповідно до  ст.
88 ЦПК України, суд покладає на відповідача витрати, пов'язані зі сплатою
судового збору та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду
справи.

На підставі викладеного, керуючись  ст. ст. 10, 11, 81, 88, 209, 212, 214-215,
218 ЦПК України,  ст. ст. 13, 15, 16, 31
Закону України «Про оренду землі»,  ст.
202, 203, 215, 218, 220, 640 ЦК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заявуОСОБА_3 задовольнити частково.

У задоволенні позову ОСОБА_3до ДК «Украгазвидобування»
НАК «Нафтогаз України» в особі ГПУ «Шебелинкагазвидобування» про визнання
договорів оренди земельної ділянки від 05.10.2001 року та 24.09.2004 р.
недійсними відмовити.

Зобов'язати ДК «Украгазвидобування» НАК «Нафтогаз
України» в особі ГПУ «Шебелинкагазвидобування» звільнити самовільно зайняту
земельну ділянку, площею 0,41 га, яка належить на праві особистої власності
ОСОБА_3та розташована на землях Вишнівської сільської ради с.
Вишневе Балаклійського району Харківської області та
привести її у стан, що був до моменту здійснення ГПУ «Шебелинкагазвидобування»
розвідки та промислового видобування природного газу, що унеможливлює її
використання за цільовим призначенням.

Стягнути з ДК «Украгазвидобування» НАК «Нафтогаз України»
в особі ГПУ «Шебелинкагазвидобування» на користь ОСОБА_3 держмито в сумі 17
грн. та 7 грн. 50 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду
Харківської області через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом
подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційного
оскарження рішення суду і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги
або в порядку ч. 4  ст. 295 ЦПК України.