Справа №2-715/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2007 року Світловодський міськрайсуд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді                   Регеша В.О.

при секретарі                          Фадєєвої О.О.

за участю адвоката                    ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Світловодську справу за позовом ОСОБА_2 до дочірнього підприємства «Завод чистих
металів» про поновлення на роботі, оплату середнього заробітку за час
вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить суд поновити його на роботі та стягнути на його користь оплату за час
вимушеного прогулу, обґрунтовуючи позов тим, що звільнення позивача за ст. 38
ККЗпП України (за власним бажанням) відбулося під сильним моральним
тиском.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та пояснив, що з 06.06.2000 року він працював на ДП «Завод чистих
металів», на момент звільнення апаратником по вирощуванню монокристалів та стрічок.

Наказом № 62 від 24.01.2007 року він був звільнений з займаної посади за власним бажанням. Звільнення вважає незаконним оскільки
заява про звільнення за власним бажанням була написана під
моральним тиском начальника служби безпеки ДП „Завод чистих
металів".

Позивач пояснив, що 24.01.2007 року о 15:00 годин, коли він прибув на підприємство працювати в третю зміну в роздягальні
знаходились працівники служби безпеки підприємства, які перевіряли особисті
шафи працівників для одягу. При огляді шафи позивача
в останній працівниками було виявлено 409 грамів металу кремній, з якого виробляють продукцію, про що було складено акт
виявлення та вилучення металу, підписаний позивачем,
майстром зміни та працівниками служби безпеки підприємства.

Після складання акту позивача привели в кабінет начальника служби безпеки підприємства ОСОБА_3 де останній разом з ОСОБА_4 почали його
залякувати і поставили перед вибором або написати
заяву про звільнення за власним бажанням, або за допомогою міліції його
притягнуть до кримінальної відповідальності. Під моральним тиском ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 позивач написав заяву про звільнення за власним бажанням та в цей же
день він отримав трудову книжку та був звільнений з підприємства.

Г Також позивач пояснив, що він не мав наміру на крадіжку
металу, а підібрав метал на підлозі, та поклав у шафу
для одягу для того щоб в наступну зміну здати його майстру як нестачу., а тому він вважає що його звільнення було незаконне,
оскільки заява про звільнення написана ним не
з власної волі, а під моральним тиском ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 В обгрунтування свого незаконного звільнення позивач зазначив, що у день звільнення таким же чином, за таких же підстав
було звільнено ще двох робітників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та заявив клопотання про допит у якості
свідка ОСОБА_7.

2

Представник відповідача Патенко М.О. у судовому засіданні позов не визнав
та пояснив, що позивач був звільнений з підприємства
24.01.2007 року за власним бажанням на підставі поданої ним
заяви про звільнення. Також представник пояснив, що дійсно працівниками служби безпеки підприємства 24.01.2007 року були
оглянуті особисті шафи для одягу працівників
та знайдено у шафі позивача злиток кремнію вагою 409 грамів про що працівниками підприємства було складено акт, а
позивача запрошено в кабінет начальника служби безпеки підприємства -ОСОБА_3
для бесіди. Представник позивача зауважив, що жодного примусу чи тиску ні зі
сторони начальника служби безпеки ОСОБА_3 ні
зі сторони його заступника ОСОБА_4 не було і не могло бути, що можуть
підтвердити, як ОСОБА_3 з ОСОБА_4 так і інші свідки, які знаходились
при бесіді. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є працівниками служби безпеки підприємства
і їх службова діяльність зовсім не пов'язана з
позивачем, тобто останній зовсім не підлеглий вказаним працівникам, а тому
тиску чи примусу на позивача бути не могло.

Крім того представник відповідача надав до суду заперечення в яких
зазначив, що матеріал кремній, вартістю
739,50 грн. за один кілограм, приймається у відповідній компановці (в пакетах)
по вазі майстром зміни та видається ним в компановці по вазі кожному апаратнику окремо, про що апаратник розписується
в журналі видачі компановок з чітким зазначенням ваги отриманого
матеріалу. Отриманий апаратником матеріал в повному об'ємі повинен
бути використаний при закладці в установку (піч) для уникнення подальшої нестачі ваги вирощеного в установці тигля по
закінченні процесу.

Представник відповідача вважає, що ОСОБА_2 написав заяву про звільнення з
підприємства за власним бажанням саме у зв'язку з тим, що в його шафі було
знайдено злиток кремнію, без жодного примусу
чи тиску, та відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6.11.1992 року подача працівником
заяви з метою уникнути відповідальності за
винні дії не може розцінюватись як примус до нього.

Вислухавши пояснення „сторін , представника позивача, допросивши свідків, вивчивши матеріали справи, суд
прийшов до висновку, що позовна заява ОСОБА_2 не підлягає
задоволенню із слідуючих підстав .

В судовому засіданні" встановлено, що позивач працював у відповідача апаратником
по вирощуванню монокристалів та стрічок.

Наказом № 62 від 24.01.2007 року позивач був звільнений із займаної посади
за власним бажанням відповідно до ст..З8 КЗпП
України.

Позивач та його представник пояснили суду , що розриваючи трудовий договір за власним бажанням, відповідач не вимагав від позивача
умови неможливосте) для нього продовжувати роботу на підприємстві.

У цілій низці випадків законодавство про працю зобов'язує власників робити звільнення
працівників у такий строк, про який вони просять.

При цьому мова йде про скорочення двотижневого строку , оскільки за його межами працівник (позивач) може звільнитися в загальному
порядку.

У заяві про
звільнення, позивач вказав: «Прошу Вас уволить меня по собственному
желанию с 24.01.2007 г.» Ст. 38 КЗпП України зобов'язує відповідача звільнити позивача в строки про які просить позивач, а
також за наявності інших поважних причин , які визнаються в
кожному конкретному випадку. Суд вважає , що обставиною для термінового
звільнення було-виявлення працівниками служби безпеки підприємства в шафі для одягу позивача 409 грн. металу кремній, та з
подальшою метою уникнення відповідальності за
порушення трудової дисципліни позивачем.

Так, із пояснень ОСОБА_3 вбачається, що позивачу було пояснено, що його не вважають крадієм про це розмови не ведеться, але
було запропоновано написати пояснення з приводу
знайденого кремнію, на що позивач відповів, що кремній мені могли підкинути і на цьому питання було закрите. Жодного тиску
на

3

позивача чи
погроз ОСОБА_3 не здійснював. Лише по телефону зі слів начальника відділу кадрів ОСОБА_3 дізнався, що ОСОБА_2 після розмови подав до відділу кадрів заяву на своє звільнення. Причина
написання заяви на звільнення ОСОБА_3 не відома, але
вважає що позивачу стало соромно, і це стало підставою для написання
останнім заяви.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_8 пояснили суду, що в шафі позивача було знайдено кремній, про що складено відповідний акт та
запрошено позивача для бесіди до кабінету ОСОБА_3 В кабінеті у
ОСОБА_3 крім позивача та ОСОБА_3 були присутні також
працівники ОСОБА_4, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з пояснень яких вбачається, що в
кабінеті ОСОБА_3 позивачу було запропоновано пояснити звідки
взявся у нього в шафі кремній, на що отримали відповідь позивача, що кремній йому було підкинуто. Позивачу було
запропоновано написати пояснення, але він відмовився. Свідки також підтвердили,
що жодних погроз чи морального тиску на позивача не було.

Свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що коли у позивача в шафі знайшли кремній він запропонував ОСОБА_9 не підіймати галас. В кабінеті
ОСОБА_3 позивачу ніхто не погрожував, а лише було
запропоновано написати пояснення звідки взявся кремній.

Виходячи з показань свідків ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_9 та ОСОБА_8, судом встановлено, що
24.01.2007 року о 15:00 год. працівниками служби безпеки підприємства були оглянуті
особисті шафи працівників і в шафі ОСОБА_2 було
знайдено злиток кремнію про що складено акт, після чого позивач був запрошений до кабінету начальника служби безпеки де
були присутні працівники: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_9 та
ОСОБА_8, які пояснили, що при розмові з
позивачем в кабінеті начальника служби безпеки позивачу було запропоновано відповісти на запитання: „Звідки у нього в шафі взявся
кремній?", та запропоновано написати пояснення
з цього приводу при цьому зазначили, що жодного
морального тиску на позивача не було, заяви про звільнення за власним бажанням
позивач в кабінеті не писав.

Як вбачається з пояснень начальника відділу кадрів ОСОБА_11 працівники особисто приносять до відділу кадрів заяви про
звільнення, і жодного разу їх не приносили інші працівники у тому
числі працівники служби безпеки. Заяву ОСОБА_2 подав 24.01.2007 року та був звільнений в цей день. Свідок підтвердив, що
знаючи про знайдений у шафі позивача кремній він телефонував з відділу кадрів
ОСОБА_3 та казав, що ОСОБА_2 написав заву на
звільнення. Трудову книжку та обхідний лист позивачу було видано у день звільнення, що позивач далі робив свідку не
відомо.

З пояснень майстра зміни ОСОБА_12 встановлено, що ОСОБА_2 не звертався до нього з приводу знайденого кремнію, хоча він
був присутній на робочому місці до кінця зміни до 23.00 год., а 24.01.2007 року його запросили до роздягальні працівників де при огляді особистих шаф працівників в
шафі позивача було знайдено кремній, який вони зважили та склали
акт. Зазначив, що зберігання кремнію у шафі є порушенням зберігання
матеріальних цінностей. Кремній апаратники отримують та здають особисто
в кладову ОСОБА_12 під розпис.

У судовому засіданні позивачем не було доведено що написання та подача
заяви про його звільнення за власним бажанням з
24.01.2007 року відбулися під моральним тискои ОСОБА_3 та ОСОБА_4, оскільки
пояснення останніх та свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 це
заперечують. Інших доказів, що можуть підтвердити пояснення позивача щодо
морального тиску чи примусу написати заяву про звільнення за власним бажанням до суду не надано. Крім того, в п. 12 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6.11.1992 року „Про
практику розгляду судами трудових спорів" зазначено, по справах про звільнення за ст.38 КЗпП суди повинні перевіряти
доводи працівника про те, що власник або
уповноважений ним орган примусили його подати

4

заяву про розірвання трудового
договору. Подача працівником заяви з метою уникнути відповідальності за винні
дії не може розцінюватись як примус до нього.

Керуючись CT.CT.38, 232, 235, КЗпП України, ст.ст. 209, 213, 215, 218, 294 ЦПК
України, суд-

ВИРІШИВ:

В позовних вимогах ОСОБА_2 до ДП «Завод чистих металів» щодо скасування наказу № 62 від 24 січня 2007р. адміністрації ДП «Завода чистих металів» ВАТ «Чисті метали» про звільнення ОСОБА_2
з посади апаратника по вирощуванню монокристалів та стрічок за власною
ініціативою як незаконний, в поновленні ОСОБА_2 на роботі на
посаді апаратника по вирощуванню монокристалів та стрічок ДП «Завод чистих металів» ВАТ «Чисті метали», та стягнення з ДП
«Завод чистих металів» ВАТ «Чисті метали»
на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за місяць в сумі 1770 грн. 21 коп. за час вимушеного прогулу з 24 січня 2007
року до поновлення на роботі та 75 грн. витрат на юридичну допомогу -
відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду 1-ї інстанції може бути подано
протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20-ти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.