Справа №22-ц-1528/ 2007 р.       Головуючий
у 1-й інстанції - Левченко Т.П.
- 26                                          Суддя-доповідач
УХВАЛА

іменем    України

11
грудня 2007 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного
суду Сумської області в складі:

головуючого -
Рибалки В.Г.

суддів                   -   Хвостика С. Г.,  Семеній Л.І.

з участю
секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.

розглянула у
відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну

справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Зарічного
районного суду м. Сум від 11 жовтня 2007 року

у справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,  Першої
Сумської Державної нотаріальної контори,
треті особи - ОСОБА_3,  Комунальне
підприємство «Сумське міське бюро технічної інвентаризації,  Сумське відділення №48 Відкритого
акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»,  про визнання свідоцтва про право на спадщину
недійсним,  визнання права власності на
1А частину квартири та грошові вклади в порядку спадкування,

встановила:

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Зарічного районного суду
м. Сум від 11 жовтня 2007 року,  яким
позов ОСОБА_2 задоволено - визнано недійсними свідоцтва про право на спадщину
за законом від 25 вересня 2006 року,
видані на ім'я ОСОБА_1,  на ХА
частину АДРЕСА_1 та на грошові вклади з належними до них відсотками,  компенсаціями та приватизаціями,  що знаходяться у філії Ощадного банку НОМЕР_1
м. Суми на компенсаційних рахунках НОМЕР_2,
НОМЕР_3,  НОМЕР_4,  НОМЕР_5, НОМЕР_6,  НОМЕР_7,
НОМЕР_8та визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину АДРЕСА_1 та
на грошові вклади з належними до них відсотками,  компенсаціями та приватизаціями,  що знаходяться у філії Ощадного банку НОМЕР_1
м. Суми на компенсаційних рахунках НОМЕР_2,
НОМЕР_3,  НОМЕР_4,  НОМЕР_5, НОМЕР_6,  НОМЕР_7,
НОМЕР_8,  і ухвалити нове рішення
про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

При
цьому апелянт посилається на порушення судом норм матеріального права,  невідповідність висновків суду обставинам
справи. Зокрема,  зазначає,  що суд безпідставно дійшов висновку про
фактичне прийняття спадщини позивачем.

Як
встановлено судом першої інстанції,  26
квітня 2001 року ОСОБА_4  складено
заповіт,  за яким заповіла все належне їй
на день смерті майно своєму сину - ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_4  померла. Після її смерті
відкрилася спадщина на належне їй майно,
в тому числі на 1/2 частину АДРЕСА_1 та на грошові вклади,  що знаходяться у філії Ощадного банку НОМЕР_1
м. Суми.

Позивач
після смерті матері розпорядився деякими її особистими речами та оплатив ритуал
поховання.

Відповідач
є батьком ОСОБА_2 Шлюб між ним і ОСОБА_4
розірвано 15 листопада 2002 року.

Колегія
суддів вважає,  що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає,  оскільки суд
першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Доводи
апелянта про те,  що ОСОБА_2 не прийняв
спадщину,  були предметом судового
розгляду і обґрунтовано спростовані судом першої інстанції.

Як
вбачається з матеріалів справи (а.с. 60-61),
позивач оплатив ритуал поховання його матері. Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6
у судовому засіданні суду першої інстанції пояснили,  що ОСОБА_2 після смерті матері забрав її
золоті прикраси та інші її речі. Зазначені обставини підтвердив і ОСОБА_1,  а також пояснив,  що у АДРЕСА_1знаходяться речі позивача
і,  крім того,  останній узяв собі ключі від квартири,  що належали,
його матері.

За таких
обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про те,  що ОСОБА_2 фактично прийняв спадщину після
смерті своєї матері - ОСОБА_4

Та
обставина,  що позивач не проживав у
спірній квартирі і не сплачував квартирну плату та комунальні послуги,  також не є підставою для скасування рішення
суду.

Судом
встановлено,  що на час смерті
ОСОБА_4  шлюб між нею та ОСОБА_1 був
розірваний,  однак,  не зважаючи на це,  останній 25 вересня 2006 року звернувся до
нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини як спадкоємець за
законом,  хоча фактично до кола
спадкоємців за законом він не входив.

У
зв'язку з наведеним висновок суду про необхідність визнання недійсними виданих
на його ім'я свідоцтв про право на спадщину за законом є законним і
обґрунтованим.

Посилання
апелянта на те,  що позивач у
відповідності з положеннями ЦК
України

2003
року мав подати заяву про прийняття спадщини,  оскільки шестимісячний строк збігав у

2004
році,  не є
підставою для перегляду рішення. З заявою про надання додаткового строку для
прийняття спадщини він фактично звертався до суду у 2006 році,  інші можливі спадкоємці за законом заперечень
проти оформлення спадкових прав саме за позивачем не мали. Доводи апелянта про
порушення судом у даному випадку п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003
року є безпідставними.

Отже,  рішення суду відповідає вимогам  ст.
ст. 524-527,  529,  530,
534,  541,  548,
549,  560, 561 ЦК УРСР,   ст.
ст. 1220,  1223, 1270 ЦК України.

Інші доводи
апеляційної скарги висновків суду також не спростовують.

У
зв'язку з цим апеляційну скаргу необхідно відхилити,  а рішення суду - залишити без зміни.

Керуючись  ст.
ст. 303,  307 ч.1 п.1,  308,
313,  315 ЦПК України,  колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Зарічного районного суду м. Сум від 11 жовтня 2007 року в даній справі залишити
без зміни.

Ухвала
набирає законної сили негайно і може бути оскаржена в касаційному порядку
протягом двох місяців з дня її проголошення до Верховного Суду України.