Справа
№6400
Головуючий у 1 інстанції Філь О.Є.
Доповідач Лук'янова С.В.
УХВАЛА

Іменем України

28 серпня 2007
року       Апеляційний суд Донецької
області у складі:

головуючого
судді Зубової Л.М.

суддів
Лук'янової С.В., Барсукової О.І.

при секретарі
Андрусішиній М.Г.

розглянув у
відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою відповідача Відкритого акціонерного товариства „Укрвуглебуд" на
рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 квітня
2007 року у справі за позовомОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства
„Укрвуглебуд" про стягнення середнього заробітку за час затримки
розрахунку і відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення позивача і його представника,
представника відповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд

встановив:

В апеляційній
скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення Красноармійського
міськрайонного суду від 27 квітня 2007 року і ухвалення у справі нового рішення
про відмову у задоволенні позову через порушення норм матеріального права.
Позивач звільнився з роботи 22 червня 2006 року, а з позовом в суд звернувся 26
березня 2007 року, тобто через 9 місяців після звільнення і отримання трудової
книжки. У даному випадку позивачем пропущений встановлений законом тримісячний
строк для звернення до суду. Тому не може бути задоволений позов про стягнення
на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при
звільненні (а.с.37-38).

В судовому
засіданні апеляційного суду представник відповідача підтримав доводи
апеляційної скарги; позивач і його представник не визнали апеляційну скаргу і
просили залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Рішенням Красноармійського
міськрайонного суду від 27 квітня 2007 року частково задоволений зазначений
позов і з відповідача на користь позивача стягнутий середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні в сумі 6319 грн. 9 коп.; відмовлено у
задоволенні позову про стягнення суми у відшкодування моральної шкоди; з
відповідача на користь держави стягнуто 63 грн. 19 коп. - судовий збір і 30
грн. - витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Цим рішенням
встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем з 1
березня 2005 року по 22 червня 2006 року. Відповідач заборгував позивачу
заробітну плату за травень 2006 року - 324 грн. 81 коп., за червень 2006 року -
779 грн. 47 коп., а всього 1105 грн. 28 коп. Ця сума
заборгованості перерахована на особистий рахунок позивача 19 січня 2007 року.
Судом не встановлена вина позивача у несвоєчасному отриманні розрахункової суми
при звільненні. Час затримки розрахунку з 22 червня 2006 року по 19 січня 2007
року складає 149 робочих днів. У травні 2006 року позивач працював 20 днів,
розмір зарплати складає 836 грн. 20 коп., у квітні 2006 року

відповідно 19
робочих днів, 817 грн. 89 коп. Середньоденна зарплата позивача складає 42 грн.
41 коп.

Суд відмовив у
задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди, спричиненої
затримкою виплати розрахункових сум, у зв'язку з пропуском позивачем
встановленого ст.233 КЗпП України строку для звернення до суду (а.с.31-32).

Апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає через наступне.

Відповідно ст..308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Розглядаючи
справу, суд першої інстанції повно, всебічно і об'єктивно перевірив доводи і
заперечення сторін, встановленим фактам і доказам дав правильну правову оцінку
і дійшов правильного висновку про те, що позов в частині стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає задоволенню, а в
частині відшкодування моральної шкоди не підлягає задоволенню.

Матеріали справи
підтверджують, що сторони перебували у трудових відносинах і 22 червня 2006
року позивач звільнився за власним бажанням (а.с.5-6). Згідно ч.1 ст.116 КЗпП
України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від
підприємства, провадиться в день звільнення. На день звільнення заборгованість
відповідача перед позивачем складала 1105 грн. 28 коп. і була виплачена
позивачу 19 січня 2007 року (а.с.8-9). Ці обставини сторони не оспорюють.

Відповідно
вимогам ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого
ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті
116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно
виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день
фактичного розрахунку. Згідно п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України
„Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" від 24
грудня 1999 року №13, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної
плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були
виплачені належні йому від підприємства суми в день звільнення, суд на підставі
ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь
період затримки розрахунку, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому
своєї вини; сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його
відповідальність. Висновки суду першої інстанції про те, що відповідач не надав
доказів у підтвердження відсутності його вини в затримці розрахунку з
позивачем, підтверджуються матеріалами справи і відповідають вимогам закону.
Матеріали справи також підтверджують висновок суду про відсутність вини
позивача у несвоєчасному отриманні ним розрахункової суми при звільненні.

Згідно п. 25
зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України не проведення розрахунку з
працівником у день звільнення є підставою для застосування відповідальності,
передбаченої ст.117 КЗпП; у цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до
суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно
від тривалості затримки розрахунку. Матеріали справи підтверджують (а.с.8-9) і
відповідач не заперечує, що належна при звільненні позивачу сума виплачена
позивачу 19 січня 2007 року. З позовом про стягнення середнього заробітку за
час затримки розрахунку при звільненні позивач звернувся 29 березня 2007 року
(а.с.2-3), тобто в межах тримісячного строку, передбаченого законом. Тому
апеляційний суд не приймає довід апеляційної скарги про те, що позивачем
пропущений тримісячний строк для звернення до суду з вказаним позовом. Судом
першої інстанції у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України
від 8 лютого 1995 року №100 визначена середньоденна заробітна плата позивача, а
також правильно визначена кількість днів затримки розрахунку при звільненні і
загальна сума заробітної плати, що підлягає стягненню на користь позивача у
зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні.

Відповідають
вимогам закони і висновки суду в частині відмови у задоволенні позову про
відшкодування моральної шкоди.

Доводи
апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що призвело
або могло призвести до неправильного вирішення справи. Тому рішення суду першої
інстанції, є законним і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст.
303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу відповідач Відкритого акціонерного товариства „Укрвуглебуд"
відхилити.

Рішення
Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 квітня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подання скарги безпосередньо до Верховного Суду України протягом
двох місяців з дня проголошення.