Справа №2-1461/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

08 червня 2007р.

Суворовський
районний суд м.  Одеси у складі:

головуючого
судді     -   Кисельова
В.К.

при
секретарі                      -
Годованець Н.Б.

за участю
позивача - ОСОБА_1

відповідачів - ОСОБА_2,  ОСОБА_3.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  ОСОБА_3 про визнання частково недійсним
заповіту,  визнання права власності на Уг
частину жилого будинку та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1,  ОСОБА_2 про визнання права власності на
частину домоволодіння,  поділ спадкового
майна,  -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулась з позовом до ОСОБА_2,  ОСОБА_3
про визнання частково недійсним заповіту,
визнання права власності на Уг частину жилого будинку. Позовні вимоги,  обгрунтовані тим,  що 08.03.1957р. позивачка ОСОБА_1
зареєструвала шлюб з ОСОБА_4  У 1959р. на
самовільно зайнятій земельній ділянці ОСОБА_1 та ОСОБА_4.3будували
будинок,  який рішенням Ленінської
райради м.  Одеси № 480 від 09.06.1961р.
було залишеноОСОБА_4 для проживання,  без
оформлення права на будинок та земельну ділянку. Рішенням виконкому Одеської
міської Ради № 316 від 27.07.1996р.ОСОБА_4 була надана земельна ділянка,  площею 585
кв.м.  по АДРЕСА_1 у постійне
користування для обслуговування жилого будинку та господарських споруд. Крім
того,  був також затверджений акт міської
міжвідомчої комісії про прийняття до експлуатації жилого будинку та
господарських споруд по АДРЕСА_1. Вищевказане рішення необхідно було
зареєструвати в КП „ОМБТІ і РОН" та отримати свідоцтво про право приватної
власності на домоволодіння. ОСОБА_4.3вернувся в КП „ОМБТІ і РОН",  йому був виданий технічний паспорт на
домоволодіння,  однак свідоцтво про право
власності він не зміг отримати,  оскільки
помер 19 листопада
2004р. Спадкоємцями після померлого ОСОБА_4. є його діти ОСОБА_3 та
ОСОБА_2,  які звернулись в нотаріальну
контору із заявами про прийняття спадщини,
однак свідоцтва їм не видали,  в
зв'язку з тим,  що право власності на
будинок не було зареєстровано.

На
підставі викладеного,  позивачка просила
виділити її частку у спільній частковій власності та визнати за нею право
власності на 1/2 частку домоволодіння АДРЕСА_1  а за ОСОБА_3. та ОСОБА_2 визнати по % частці
вищевказаного домоволодіння.

Під час
розгляду справи позивачка неодноразово уточнювала та збільшувала позовні
вимоги. Так,  в заяві від 23.06.2005р.
вона просила додатково встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_2 та ОСОБА_3.
та визнати за ними по 1/2 частці спірного домоволодіння. (а.с.  7).
19.05.2005р. вона подала уточнену позовну заяву просила визнати частково
недійсним заповіт ОСОБА_4,  посвідченого
приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 у реєстрі № 409 від
11.02.2000р.. (а.с. 23) Вищевказані позовні вимоги обґрунтовані тим,  що оскільки будинок був збудований під час
шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_4.,  ОСОБА_4.
не має право заповідати весь будинок,  а
тільки Уг частку вищевказаного будинку.

ОСОБА_3.,  в свою чергу,  подав
зустрічний позов до
ОСОБА_1,  ОСОБА_2. Зустрічні
позовні вимоги,  обґрунтовані тим,  що 11.02.2004р. ОСОБА_4. склав заповіт,  згідно якого заповів 2/3 частки спірного
будинку відповідачці ОСОБА_2,  а 1/3 частину будинку залишив йому. Після
смерті батька ОСОБА_3. своєчасно звернувся до нотаріальної контори із завою про
прийняття спадщини. Однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на
спадщину,  оскільки були відсутні
правовстановлюючі документи на домоволодіння. Позивач також вважає,  що ОСОБА_1 не має право на визнання за нею Уг
частки домоволодіння,  оскільки шлюб між
нею та ОСОБА_4. був розірваний у 1977р.,
а після того позивачка не зверталась в суд з позовом про поділ майна.

На
підставі викладеного,  ОСОБА_3. просив
визнати за ним право власності на 1/3
частку домоволодіння та виділити йому у користування 1/3 частину
будинку,  а саме літ. „А" жилу
кімнату 1-2,  пл.. 12
кв.м. ,  кухню літ. „Б",  сарай „В",  гараж „Ж" . Крім того,
ОСОБА_3. просив виділити йому у користування земельну ділянку під
приміщення,  які виділяються.

В
судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги та пояснила,  що домоволодіння АДРЕСА_1вона збудувала
спільно із померлим ОСОБА_4. під час шлюбу. Фактично з початку будівництва
будинку і по теперішній час вона проживає у спірному будинку. Вона дійсно
розірвала формально з ОСОБА_4. шлюб у 1977р.,
однак вона залишилась проживати у будинку та вести спільне господарство
з ОСОБА_4.. Крім
того,  на час розірвання шлюбу будинок
був не оформлений,  тому вона не
зверталась до суду з позовом про його розірвання.

Відповідачка
ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1 визнала,
однак зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 не визнала. При цьому ОСОБА_2
пояснила,  що її мати збудувала будинок
спільно з батьком ОСОБА_4.,  який не
встиг отримати свідоцтво про право власності на будинок. ОСОБА_4.3аповідав її 2/3 частки
домоволодіння,  однак вона не проти
того,  щоб за ОСОБА_1 було визнано право
на '/г частку будинку.

Відповідач
ОСОБА_3. позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав та просив задовольнити його зустрічні
позовні вимоги. ОСОБА_3. пояснив,  що
його мати ОСОБА_1 розірвала шлюб з батьком ОСОБА_4. у 1977р.,  та після того,  позовні вимоги про розділ майна на подавала.
В той же час,  ОСОБА_3. не заперечував
того факту,  що розірвання шлюбу було
фіктивним,  з метою отримання квартири.
Після розірвання шлюбу його батьки постійно проживали в будинку та вели спільне
господарство.

Приватний
нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5. просила розглянути
справу у її відсутність.

Вивчивши
матеріали справи,  заслухавши пояснення
сторін,  суд вважає,  що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають
частковому задоволенню,  а позовні вимоги
ОСОБА_3. не підлягають задоволенню.

Судом
встановлено,  що між ОСОБА_1 та ОСОБА_4
був зареєстрований шлюб 08.03.1957р.,
актовий запис №
357 по Другому відділу РАЦС Суворовського районного управління юстиції м.  Одеси. Вищевказаний шлюб було розірвано 16 лютого
1977р.,  актовий запис № 119 по Другому
відділу РАЦС Суворовського районного управління юстиції м.  Одеси.

Під час
шлюбу у 1959р. ОСОБА_1 та ОСОБА_4. на самовільно зайнятій земельній ділянці
збудували будинок,  який рішенням
Ленінської райради м.  Одеси № 480 від 09.06.1961р.
було залишеноОСОБА_4 для проживання,  без
оформлення права на будинок та земельну ділянку. Рішенням виконкому Одеської
міської Ради № 316 від 27.07.1996р.ОСОБА_4 була надана земельна ділянка,  площею 585
кв.м.  по АДРЕСА_1 у постійне
користування для обслуговування жилого будинку та господарських споруд. Крім
того,  був також затверджений акт міської
міжвідомчої комісії про прийняття до експлуатації жилого будинку та
господарських споруд по АДРЕСА_1 та було зобов'язано   КП „ОМБТІ і РОН" видати ОСОБА_4.
свідоцтво про право

власності
на домоволодіння. ОСОБА_4.3вернувся в КП „ОМБТІ і РОН",  йому був виданий технічний паспорт на
домоволодіння,  однак свідоцтво про право
власності він не зміг отримати,  оскільки
помер 19 листопада
2004р.

Факт
спільного будівництва спірного будинку ОСОБА_4. та ОСОБА_1 підтверджується
поясненнями ОСОБА_1,  ОСОБА_2,
а також показаннями свідків ОСОБА_6,  ОСОБА_7 В судовому засіданні сторони також
визнали факт,  що ОСОБА_4. та ОСОБА_1
постійно проживали у будинку та вели спільне господарство,  а розірвання шлюбу було фіктивним.

Відповідно
до  ст.
22 КпШС
України майно,  нажите подружжям за час
шлюбу,  є його спільною сумісною
власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння,  користування і розпорядження цим майном.

На
підставі викладеного,  суд вважає,  що позивачкою ОСОБА_1 необхідно визнати право
власності на Уг частку будинку як на частку у спільній сумісній власності
подружжя.

Таким
чином,  після смерті ОСОБА_4. відкрилась
спадщина на Уг частку будинку АДРЕСА_1Спадкоємцями
першої черги за законом є його діти ОСОБА_3а та ОСОБА_2.

ОСОБА_3.
та ОСОБА_2 звернулись в нотаріальну контори із заявами про прийняття
спадщини,  однак листом Четвертої
Одеської державної нотаріальної контори №
447 від 07.04.2005р. у видачі свідоцтв про право на спадщину було
відмовлено,  оскільки були відсутні
правовстановлюючі документи на домоволодіння.

ОСОБА_4.
під час життя склав заповіт,  посвідчений
приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 у реєстрі № 409 від 11.02.2000р.
Згідно заповіту ОСОБА_4.3аповів 2/3
частки будинку ОСОБА_2,  а 1/3
частку будинку ОСОБА_3.

Суд
вважає,  що вищевказаний заповіт є
частково недійсний,  оскільки будинок є
спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Відповідно
до  ст.
545 ЦК України
в редакції 1963р.. недійсність окремих частин заповіту не тягне за  собою недійсності його в цілому.

На
підставі викладеного,  суд вважає,  що частки ОСОБА_3. та ОСОБА_2 повинні бути
зменшені на Уг частку,  та відповідно
будуть складати ОСОБА_3. -
1/6 частку,  а ОСОБА_2 - 1/3 частку.

Відповідно        до
висновків                         судової
будівельно-технічної експертизи

№ 11524/11525/11526 від
22.01.2007р. виконати розділ домоволодіння з виділом ідеальної частки кожному
спадкоємцю у виді ізольованої частині технічно неможливо.

Таким
чином,  суд вважає,  що позовні вимоги ОСОБА_3. та ОСОБА_1 про
виділ їх частки у спадщині в натурі не підлягають задоволенню. Крім того,  в судовому засіданні співвласники не просили
стягнути на їх користь грошовому компенсацію за їх частку майна.

Суд
також вважає,  що визнання факту
прийняття спадщини як позовна вимога є зайва,
оскільки сторони своєчасно звернулись до нотаріальної контори.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.  545 ЦК України в
редакції 1963р.,   ст.  22
КпШС України,   ст.  ст.
ст.  1218 -1225,  1226,
1233,  1248,  11268 ЦК України в
редакції 2003р.,  суд,  -

ВИРІШИВ:

1.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання частково недійсним заповіту,  визнання права власності на Уг частину жилого
будинку - задовольнити
частково.

Визнати
частково недійсним заповіт ОСОБА_4,
посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 у реєстрі №
409 від 11.02.2000р.

3.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на ХА частку
домоволодінняАДРЕСА_1

4.
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частку
домоволодіння АДРЕСА_1 у порядку спадкування за заповітом,  після померлого ОСОБА_4.

5.
Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/6 частку
домоволодіння АДРЕСА_1 у порядку спадкування за заповітом,  після померлого ОСОБА_4.

6.
У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1,  ОСОБА_2 про визнання права власності на
частину домоволодіння,  поділ спадкового
майна,  визначення порядку користування
земельною ділянкою - відмовити.

7.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про поділ спадкового
майна в натурі - відмовити.

8.
Стягнути з ОСОБА_3 державне мито в доход держави у
розмірі 283 (двісті
вісімдесят три) гривні 33
(тридцять три) копійки,  з ОСОБА_2
державне мито в доход держави у розмірі 566
(п'ятсот шістдесят шість) гривень (шістдесят шість) копійок,  ОСОБА_1 від стягнення державного мита - звільнити.

9.
Стягнути з ОСОБА_3,
ОСОБА_2 витрати за інформаційне-технічне забезпечення процесу у розмірі
ЗО (гривень).

Рішення
суду може бути оскаржено в апеляційному порядку через Суворовський районний суд
м.  Одеси шляхом подачі в 10-ти денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження рішення суду і
поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги,  або в порядку п. 4  ст.  295 ЦПК України.