Справа-22ц-6908-2007 р.
Головуючий у 1 інстанції : Шипович В.В.
Доповідач : Кіянова С.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2007
року Судова палата у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в
складі : головуючого - судді                          Новодворської О.І.

суддів
Кіянової С.В., Сукманової Н.В.

при секретарі                                      Бєжині
В.Ю.

за участю
позивача                    ОСОБА_1

та
відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2на
рішення Калінінського районного суду м.Горлівки від 22 червня 2007 року за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2про
стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулася до суду у квітні 2007 року з позовом доОСОБА_2 про стягнення аліментів
на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що вона з відповідачем
знаходилася у зареєстрованому шлюбі з 1993 року до 2003 року, від якого мають
двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3 таОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, які проживають з нею.
Добровільно матеріальної допомоги відповідач на утримання дітей не надає, але
має таку можливість, оскільки утриманців не має, її середньомісячний заробіток
не дозволяє нормально утримувати дітей, тому просила стягнути з відповідача на
свою користь аліменти на утримання двох дітей в розмірі 12 частини його
доходів щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням
Калінінського районного суду м.Горлівки від 22 червня 2007 року позов ОСОБА_1.
доОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задоволено, з
відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання двох
неповнолітніх дітей в розмірі 12 частини його заробітку щомісячно, а також на
користь держави судовий збір в розмірі 51 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн.

В апеляційній
скарзі відповідач просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким
зменшити розмір аліментів до 13 частини його заробітку, оскільки судом першої
інстанції не було враховано, що його доходи і доходи позивачки майже однакові,
не з"ясовано середній заробіток чоловіка позивачки, який також працює, не
враховано, що у позивачки мається дача і відповідно додатковий доход, а він
виховує двох неповнолітніх дітей жінки з якою проживає в теперішній час.

В судовому засіданні
апеляційного суду відповідач підтримав доводи апеляційної скарги і просив її
задовольнити.

Позивачка
заперечувала проти доводів апеляційної скарги і просила рішення суду залишити
без змін.

Заслухавши
доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу відповідача слід задовольнити
частково, рішення суду змінити в частині стягнення витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи з наступних підстав.

Розглядаючи
справу, суд першої інстанції правильно встановив правовідносини що склалися між
сторонами і визначив закон, який їх регулює.

При розгляді
справи суд першої інстанції встановив, що сторони знаходилися у зареєстрованому
шлюбі з 1993 року до 2003 року, від якого мають двох неповнолітніх дітей
ОСОБА_3 таОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, які проживають з позивачкою. З урахуванням
середньомісячного заробітку позивачки, який складає 1195 грн, і відповідача в
розмірі 1598 грн., який не має утриманців і є працездатним, а також стану
здоров'я дитини ОСОБА_4, яка знаходиться на диспансерному обліку у лікаря за
станом здоров'я, суд визначив саме таку частку для стягнення аліментів, при
цьому зазначив, що прожитковий мінімум-сторін не порушується.

При таких
обставинах, висновки суду законі і обґрунтовані, відповідають положенням ч.3
ст.181, ст.ст.182-183 СК України, рішення суду ухвалено з додержанням вимог
матеріального та процесуального права в наведеній частині і підстав для його
скасування або зміні немає.

Так, відповідно
до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде
стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

З матеріалів
справи вбачається, що середній заробіток позивача складає 1195 грн. і вона має
на утриманні двох неповнолітніх дітей 1994 року народження, тобто віком 12
років, інших доходів вона не має, відповідач утриманців не має, є працездатним,
має середньомісячний заробіток в розмірі 1598 грн.

Відповідно до
ст.62 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік"
встановлено з 1 квітня прожитковий мінімум на місяць на одну дитину віком від 6
до 18 років в розмірі 595 грн., на працездатних осіб - 561 грн.

При визначені
саме 12 частини доходів відповідача для стягнення аліментів на утримання двох
неповнолітніх дітей, суд не порушив права сторін.

Відповідно до
ч.2 ст.88 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору та витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, суд першої інстанції
правильно стягнув на користь держави, однак, помилково визначив розмір витрат
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн.

Так, відповідно
до Постанови Кабінету Міністрів України №1258 від 21.12.2005 року "Про
затвердження Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення
розгляду цивільних справ та їх розмірів" справа з розгляду позовної заяви,
що випливає з сімейних відносин підлягає оплаті в розмірі 7 грн.50 коп., тому
саме таку суму слід було стягнути з відповідача на користь держави.

При таких
обставинах, рішення суду першої інстанції в наведеній частині ухвалено з
порушенням норм процесуального та матеріального права, тому воно підлягає
зміні.

Доводи
апеляційної скарги відповідача не спростовують правильність висновків суду
першої інстанції в частині стягнення аліментів в розмірі 12 частини доходів відповідача.

Відповідно до
п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або
неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись
ст.ст.307 ч.1 п.3, 309 п.4, 313-314, 316 ЦПК України, апеляційний суд

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2задовольнити
частково.

Рішення
Калінінського районного суду м.Горлівки від 22 червня 2007 року змінити в
частині стягнення витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи
і стягнути з ОСОБА_2на
користь держави витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в
розмірі 7,50 грн., в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено безпосередньо
до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.