Справа №2-1363 за
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2007 p.              Стахановський міський суд
Луганської області у складі:

головуючого:
судді         ШАРГАРОВСЬКОЇ В.І.

при
секретарі                    СКРИПНИК Г.С. ,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.  Стаханові цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.  Стаханові про перерахунок щомісячних
страхових виплат , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до Стахановського міського суду Луганської області із позовом до
відповідача про перерахунок щомісячних страхових виплат.

В
обгрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив,  що у зв'язку з професійним захворюванням йому
встановлена стійка втрата працездатності в розмірі 25% з 01.05.1996 р.
безстроково. З 2001 р. його регресна справа була передана до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м.  Стаханові ( далі відділення ВД Фонду СНС
України в м.  Стаханові ). Щомісячна
страхова сума,  на час передачі справи до
відповідача,  складала 96, 50 грн. В
березні 2002 р. втрачений заробіток позивача в розмірі 386 грн. був
відкоригований на коефіцієнт зросту реальної заробітної плати в галузях
національної економіки в 2001 p.,  який дорівнював
1, 193; в березні 2003 р. - на коефіцієнт-1, 182; в березні 2004 р. - на
коефіцієнт 1, 152; в березні 2005 р. - на коефіцієнт 1, 238; в березні 2006 р.
- на коефіцієнт 1, 203. Однак на час проведення коригування втраченої
заробітної плати відповідач повинен був брати коефіцієнти зросту не реальної
заробітної плати,  а коефіцієнт зросту номінальної
заробітної плати. Коефіцієнти зросту номінальної заробітної плати складали: у
2001 p.-
1, 352; у 2002 p.-
1, 210; у 2003 р.-1, 228; у 2004 р.-1, 275; у 2005 р.-1, 367,  у 2006 р. - 1, 292. Таким чином відповідач у
2002 р. повинен був втрачений заробіток позивача в розмірі 386 грн. відкорегувати
на коефіцієнт 1, 352,  і його втрачений
заробіток повинен був складати 521, 84 грн. ( із розрахунку : 386 грн. х 1, 352
= 521, 84 грн.). В період з 01.03.2002 р. по 01.03.2003 р. відповідач повинен
був виплачувати позивачу щомісячні страхові виплата в розмірі 130, 46 грн. ( із
розріхунку: 521, 84 грн. х 25% = 130, 46 грн.,
де 521, 84 грн. середній заробіток позивача відкоригований на
коефіцієнт),  а фактично за зазначений
період відповідач виплачував позивачу щомісячні страхові виплати в розмірі 115,
12 грн. Таким чином за період з 01.03.2002 р. по 01.03.2003 р. позивачу
щомісячно було не доплачено по 15, 34 грн.,
а взагалі 184, 12 грн. ( із розрахунку : 15, 34 грн. х 12 міс= 184, 12
грн.) В березні 2003 р. до середнього заробітку позивача відповідач повинен був
застосувати коефіцієнт 1, 210 і щомісячна страхова виплата позивача повинна
була складати 157, 87грн. ( із розрахунку : 130, 4ь грн.х 1, 210 - 157, 87
грн.,  де 130, 46 грн. щомісячна страхова
виплата за минулий рік). Фактично відповідач виплачував позивачу за зазначений
період щомісячні страхові виплати в сумі

2

136, 08грн.
Щомісячно йому було не доплачено по 21, 80 грн. (із розрахунку : 157, 87грн.
-136, 08грн. = 21, 80 грн.),  а за весь
зазначений період 261, 47 грн. (із розрахунку : 21, 80 грн. х 12 міс.  = 261, 47грн.). В березні 2004 р. до
середнього заробітку позивача відповідач повинен був застосувати коригуючий
коефіцієнт - 1, 228 і середній заробіток позивача повинен був складати 775, 44
грн. З 01.03.2004 р. по 01.03.2005 р. відповідач повинен був виплачувати
позивачу щомісячні страхові виплати в сумі 193, 86 грн. ( із розрахунку : 775,
44 грн.х 25% = 193, 86грн). Фактично відповідач виплачував позивачу щомісячні
страхові виплати в сумі 156, 76 грн. Щомісячно позивачу за зазначений період
було недоплачено по 37, 09 грн. (із розрахунку : 193, 86 грн. - 156, 76 грн.=
37, 09 грн.),  а за весь період було
недоплачено 445, 19грн. (із розрахунку : 37, 09 грн. х 12 міс. = 445, 19 грн.)
У березні 2005 р. до середнього заробітку позивача відповідач повинен був
застосувати коригуючий коефіцієнт 1, 275 і страхова виплата повинна була
складати 247, 17грн. ( із розрахунку : 193, 86 грн. х 1, 275 = 247, 17грн.).
Вдповідач з 01.03.2005 р. по 01.03.2006 р. був повинен виплачувати позивачу
щомісячні страхові виплати в сумі 247, 17 грн. ,  а фактично виплачував по 194, 07 грн. Таким
чином позивачу щомісячно було недоплачено по 53, 1 грн. ( із розрахунку : 247,
17грн. - 194, 07грн. = 53, 1 грн.),  а за
весь період з 01.03.2005 р. по 01.03.2006 р. було недоплачено 637, 22 грн. (із
розрахунку : 53,1 грн.х12= 637, 22 грн). У березні 2006 р. до середнього
заробітку позивача відповідач був повинен застосувати коригуючий коефіцієнт 1,
367 і відповідач з 01.03.2006 р. по 01.02.2007 р. повинен був виплачувати позивачу
щомісячні страхові виплати в розмірі 337, 88 грн. ( із розрахунку : 247, 17
грн. x 1,367 = 337, 88 грн.). Фактично відповідач виплачував
позивачу щомісячні страхові виплати в розмірі 233, 47 грн. недоплачуючи
щомісячно по 104, 42 грн. ( із розрахунку : 337, 88 грн. - 233, 47 грн.= 104,
42 грн.). Заборгованість за зазначений період склала 1148, 59грн. (із
розрахунку : 104, 42 грн. х 11 міс. = 1148, 59 грн). Загальна сума
заборгованості відповідача перед позивачем за період з 01.03.2002 р. по 01.02.2007
р. складає 2676, 58 грн. ( із розрахунку : 184, 12 грн. + 261, 47 грн. + 445,
19 грн. + 637, 21 грн.+ 1148, 59грн.= 2676, 58 грн). Просить суд стягнути з
відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 2676, 58 грн. за період з
01.03.2002 р. по 01.02.2007 p.,  зобов'язати
відповідача виплачувати позивачу щомісячні страхові виплати з 01.02.2007 р. в
розмірі 337, 88грн.

В
судовому засіданні позивач був відсутній,
надавши суду заяву про слухання справи за його відсутністю. На підставі
ч.2  ст. 158 ЦПК України заява судом
прийнята.

Представник
позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позивачем вимоги у повному
обсязі і надав суду пояснення,  які
повністю співпадають з доводами,
викладеними в позовній заяві.

Представник
відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала і суду
повідомила,  що перерахунок щомісячних
страхових виплат проводився позивачу у відповідності до вимог діючого
законодавства. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідно
до вимог ч. 1  ст. 11 ЦПК України,  суд розглядає цивільні справи на підставі
доказів,  наданих сторонами. В судовому
засіданні досліджені всі докази,  надані
сторонами. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не
надійшли. Суд постановляє рішеня на підставі доказів,  наданих сторонами і досліджених під час
судового розгляду справи.

Вислухавши
пояснення представників позивача та відповідача,  дослідивши письмові докази та оцінивши усі
докази по справі в їх сукупності суд приходить до наступних висновків:

відповідно
до вимог  ст.  ст.31,
32 частини VI Допомога в разі виробничої травми Європеського кодексу
соціального забезпечення ( Страсбург,
16.04.1964 р.) кожна договірна сторона забезпечує захищеним особам
надання допомоги в разі виробничої травми або професійного захворювання.

3

Згідно з
положеннями ч. 1  ст. 46 Конституції
України громадяни мають право на соціальний захист,  що включає право на забезпечення у разі
повної,  часткової або тимчасової втрати
працездатності...

У
відповідності до  ст. 1 розділу 1 Основ
законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування,  державне соціальне
страхування - це система прав,
обов'язків і гарантій,  яка
передбачає надання соціального захисту,
що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби,  повної,
часткової або тимчасової втрати працездатності...

Завданням
страхування від нещасного випадку на виробництві є,  відповідно до вимог п.2 ч. 1  ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання,  які
спричинили втрату працездатності» ( далі Закон ),  відновлення здоров'я та працездатності
потерпілого на виробництві від нещасних випадків або професійних захворювань.
Статтею 28 ч. 1 Закону передбачено,  що
страховими виплатами є грошові суми,  які
згідно із  ст. 21 цього Закону,  Фонд соціального страхування від нещасних
випадків виплачує застрахованому чи особам,
які мають на це право,  у разі
настання страхового випадку. У відповідності з пі ч2  ст.28 Закону одним із видів зазначених
страхових сум є страхова виплата втраченого заробітку ( або відповідної його
частини ) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (
далі щомісячна страхова виплата ).

В
судовому засіданні встановлено,  що
позивач у зв'язку з професійним захворюванням має стійку втрату працездатності
в розмірі 25%,  що підтверджено копією
довідки ( а.с.  9). У відповідності до
вимог п. 1 ч.2  ст.28 Закону позивач
отримував від відповідача щомісячні страхові виплати,  що підтверджено копіями постанов ( а.с.  10-14 ).

Відповідно
до вимог ч.2  ст. 29 Закону перерахування
сум щомісячних страхових виплат проводиться ... у разі зростання у попередньому
календарному році середньої заробітної плати в галузях національної економіки
за даними центрального органу виконавчої влади з питань статистики. Таке
перерахування проводиться з 1 березня наступного року. При цьому визначена
раніше сума щомісячної страхової виплати зменшенню не підлягає.

Під час
розгляду справи встановлено,  що
відповідач у відповідності до вимог ч.2
ст. 29 Закону проводив щорічно станом на 01 березня перерахунок
щомісячних страхових виплат позивачу,
але застосовував при цьому коефіцієнт зростання реальної заробітної
плати у відповідному періоді в галузях національної економіки,  що не відповідає вимогам Закону,  т.я. в зазначеній вище статті не йдеться мова
про підвищення саме реальної заробітної плати в галузях національної економіки.

Державний
комітет статистики України у своїх методологічних роз'яснення зазначає
наступне:

середньомісячна
( номінальна ) заробітна плата робітників визначається шляхом ділення
нарахованого фонду оплати праці за відповідний період на середньодобову
кількість робітників і на кількість місяців в періоді. Фонд оплати праці - це
нарахування робітникам в грошовій чи натуральній формі за відпрацьований час чи
виконану роботу,  премії,  доплати,
надбавки,  а також інші види
оплати за невідпрацьований час.  Фонд
оплати праці включає обов'язкові відрахування : податок на доход фізичних
осіб,  відрахування на
загальнообов'язкове державне соціальне страхування,  яке здійснюють працівники; - реальна
заробітна плата - це показник,  який
характеризує купівельну спроможність номінальної заробітної плати під впливом
змін споживчих цін на товари та послуги та рівня податків та обов'язкових
платежів. Індекс реальної заробітної плати характеризує купівельну спроможність
номінальної заробітної плати у звітному періоді порівняно з базовим.  Визначається він шляхом поділення індексу
нарахованої до виплати номінальної заробітної плати ( без урахування податків
на

4

доход
фізичних осіб та відрахувань у фонд соціального страхування ) на індекс
споживчих цін за той же період.

Таким
чином,  фактичне зростання середньої
заробітної плати у галузях національної економіки у попередньому календарному
році більш повно відображається саме коефіцієнтом зростання номінальної
заробітної плати,  а не коефіцієнтом
зростання реальної заробітної плати і для проведення перерахунку щомісячних
страхових виплат,  який передбачений
ч.2  ст. 29 Закону,  як це свідчить із змісту зазначеної частини
статті,  слід використовувати саме
коефіцієнт зростання номінальної заробітної плати у попередньому календарному
році у галузях національної економіки,
який зазначається за даними центрального органу виконавчої влади з
питань статистики.

Посилання
представника відповідача на ті доводи,
що перерахунок щомісячних страхових виплат проводився позивачу у
відповідності до Постанов Правління Фонду соціального страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання України «Про перерахування
сум щомісячних страхових виплат потерпілим ( членам їх сімей )» за відповідний
період не можуть бути прийняті судом до уваги,
т.я постановою Київського Апеляційного господарського суду від
14.06.2005 p.,  яка залишена в силі ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 06.03.2006 р. по справі за позовом громадської організації
«Товариства інвалідів праці» Державної холдінгової компанії «Павлоградвугілля»
до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України про визнання недійсними нормативних актів
Постанови Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України № 15 від 14.03.2002 р. «Про
перерахунок страхових виплат потерпілим ( членам їх сімей ) з 01.03.2002 p.»,  № 3 від 04.03.2003 р. «Про перерахунок
страхових виплат потерпілим ( членам їх сімей ) з 01.03.2003 р.» визнані
такими,  що не відповідають вимогам ч.2  ст. 29 Закону саме з тих підстав,  що в зазначених Постановах йшла мова про
застосування під час проведення перерахунку щомісячних страхових виплат
коефіцієнту зростання реальної заробітної плати в галузях національної
економіки,  а не коефіцієнту зростання
номінальної заробітної плати.

Посилання
представника відповідача на застосування до вимог позивача З річного
строку,  зазначеного в п. 22 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ
за позовом про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 р. ( далі Постанова )
також не можуть бути прийняті судом до уваги з тих підстав,  що відповідно до абзацу 2 п.23,  зазначеної вище Постанови,  якщо потерпілому або особам,  які мають право на відшкодування шкоди,  з вини власника чи відповідних органів
своєчасно не визначено або не виплачено сум такого відшкодування,  то ці суми,
обчислені у відповідності до нормативних актів,  виплачуються без обмеження будь яким строком.
..

Розрахунки
не донарахованих і невиплачених щомісячних страхових виплат позивачу,  наведені
в позовній заяві,  відповідають
вимогам діючого законодавства.

На
підставі викладеного,  суд приходить до
висновку,  що позовні вимоги позивача є
законними,  обгрунтованими і підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати
слід віднести за рахунок держави.

Керуючись  ст. ст. 31,
32 чистини VI Допомога в разі виробничої травми Європейського кодексу
соціального забезпечення ( Страсбург,
16.04.1964 р.);
ч.1 ст.46 Конституції України;
ст.1 розділу 1 Основ законодавства України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування; п.2 ч.1
ст.1,  ч.1 ,  п.2 ч.1
ст.28,  ч.2  ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання,  що спричинило
втрату працездатності»; абз.2 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «
Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування
шкоди» № 6 від 27.03.1992 p.;
ст. ст. 10, 11, 60,  212-215,
292, 294 ЦПК України суд , -

5

ВИРІШИВ:

Позовні
вимоги ОСОБА_1задовольнити у повному обсязі.

Стягнути
з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.  Стаханові на користь ОСОБА_12676, 58 грн. в
рахунок відшкодування не донарахованих сум щомісячних страхових виплат за
період з 01.03.2002 р. по 01.02.2007 р.

Зобов'язати
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.  Стаханові сплачувати ОСОБА_1з 01.02.2007 р.
щомісячні страхові виплати в розмірі 337, 88грн.

Рішення
може бути оскаржено протягом 10 днів,  з
дня його проголошення,  шляхом подання до
Стахановського міського суду Луганської області письмової заяви про апеляційне
оскарження та шляхом подання протягом 20 днів,
з дня подання заяви про апеляційне оскарження,  апеляційної скарги до Апеляційного суду
Луганської області через Стахановський міський суд Луганської області.