УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

2007 року листопада
місяця 19 дня                                      Колегія
суддів судової палати у

цивільних
справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у складі:

головуючого - судді    Синельщікової О.В.,
суддів -    Куриленко О.С. ,  Шаїїовалової О.А.,  при
секретарі -    Гончарук В.М. ,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі апеляційні скарги за­ступника
прокурора міста Ялта Геращенко
О.Б. та представника відповідачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Ялтинського міського суду від 04 травня 2007 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5,  ОСОБА_1,  комунального підприємства „Бюро технічної
інвентаризації міста Ялта",  третя
особа - виконком
Ялтинської міської Ради про визнання недійсним технічного паспорта на квартиру
та зобов'язання відновити попередній стан житла,

ВСТАНОВИЛА:

01.03.2007
року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4,  ОСОБА_5,
ОСОБА_1,  комунального
підприємства «Бюро технічної інвентаризації міста Ялта»,  в якому просив визнати неправомірними дії КП
БТІ міста Ялта по внесенню змін в технічний паспорт ква­ртири АДРЕСА_1; визнати
недійсним технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1,  виданий КП БТІ міста Ялта 30 листопада 2005
року ОСОБА_4,  ОСОБА_5  та ОСОБА_1 в частині ви­знання приміщення
літер 4-3 вітальнею,  а приміщення 4-6 -
кухнею; зобов'язати КП БТІ міста Ялта внести зміни в технічний паспорт
квартири,  вказавши ОСОБА_3 співвла­сником
14 її частки,  а також записати,  що приміщення 4-3 є кухнею,  а приміщення 4-6 - є верандою; зобов'язати
відповідачів за власні кошти відновити попередній стан квартири,  розмістивши кухню в приміщенні 4-3,  а веранду - в приміщенні 4-6. Свої вимоги
мотиву­вав тим,  що він нарівні з
відповідачами ОСОБА_4,  ОСОБА_5  та ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_1,  по­рядок користування якої до теперішнього
часу між ними не визначений. При придбанні ним квартири у 2004 році її
приміщення 4-3 було
кухнею,  а приміщення 4-6 - верандою. Разом
з тим,  у 2005 році відповідачами
самовільно,  без його участі та
згоди,  а також дозві­льної документації
приміщення кухні 4-3 було переобладнано у вітальню,  а приміщення веранди літер 4-6 - в
кухню,  з чим він категорично не згоден.
Після виконання переоблад­нання зміни були зафіксовані працівником БТІ міста
Ялта,  та виданий новий технічний па­спорт.
Разом з тим,  реєстрація змін була
виконана працівником БТІ без його участі і вказі­вки на нього в технічному
паспорті як на співвласника квартири,  а
також без вказівки в ньому на самовільно здійснене переобладнання.

Справа № 22-ц-4756/2007
р.

Головуючий у
першій інстанції - Переверзєва
Г.С.

Доповідач-  Шаповалова
О.А.

2

Рішенням
суду позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано дії КП БТІ міста Ялта по внесенню змін в
технічний паспорт квартири АДРЕСА_1,  вида­ний 30 листопада 2005 року,  неправомірними. Рішенням суду визнаний
недійсним техніч­ний паспорт на квартиру АДРЕСА_1,  виданий Кому­нальним підприємством „Бюро
технічної інвентаризації міста Ялта'' 30 листопада 2005 ро­ку ОСОБА_4,  ОСОБА_5 ,
ОСОБА_1 в частині визнання приміщення літер 4-3 - вітальнею,  а приміщення літер 4-6 - кухнею. Рішенням
суду ОСОБА_4,  ОСОБА_5 ,  ОСОБА_1 зобов'язані за власні кошти відновити
попередній стан квартири,  розмістивши
кухню в приміщенні літер 4-3,  а веранду
- в приміщенні літер 4-6. Комунальне підприємство Бюро технічної інвентаризації
міста Ялта зобов'язане внести відповідні зміни в технічний паспорт квартири
АДРЕСА_1,  вказавши у якості співвласника
14 її частки - ОСОБА_3.
а також те,  що при­міщення 4-3 є кухнею,  а приміщення 4-6 - верандою.

В
апеляційних скаргах заступник прокурора м.
Ялта Геращенко
О.Б. та представник відповідачки ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 просять рішення суду скасувати та ухвали­ти нове рішення про
відмову у задоволені позовних вимог ОСОБА_3 Доводи апелян­тів зводяться до
того,  що суд допустив неповноту
встановлення обставин,  які мають зна­чення
по справі,  неправильно застосував норми
матеріального та процесуального права. Судом порушені норми ч. 2  ст.  383 ЦК України,  згідно з якою власник квартири може на свій розсуд
здійснювати ремонт і зміни у квартирі за умови,
що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у
багатоквартирному житловому будинку. Також судом порушені положення  ст.  60 ЦПК
України,  згідно з якою кожна сторона
повинна до­вести ті обставини,  на які
вона посилається,  як на підставу своїх
вимог і заперечень. ОСОБА_3 в обґрунтування своїх вимог не навів жодного факту
порушення його права фак­том видання ОСОБА_4,
ОСОБА_5 ,  ОСОБА_1 технічного
паспорту від 30.11.2005 року.

Судова
колегія,  заслухавши
суддю-доповідача,  прокурора Туробову
Г.С. ,  відповідач­ку ОСОБА_4 та представника
відповідачки ОСОБА_1,  перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг,  вважає,
що вони задоволенню не підля­гають з наступних підстав.

Ухвалюючи
рішення про задоволення позову,  суд
першої інстанції виходив з того,  що
позивач ОСОБА_3 та відповідачі ОСОБА_4,  ОСОБА_5 ,  ОСОБА_1
є співвласниками квартири АДРЕСА_1
загальною площею 58, 8 кв.м.  Кожному з них належить 1/4 частка у спірній
квартирі. Підставами для набуття права власності для позивача був договір
дарування від 05.10.2004
р. (а.с.  13),
а для відповідачів -
приватизація квартири у лютому 1993
року (а.с.  14).

Під час
розгляду справи суд встановив,  що
відповідачами в порушення встановленого порядку було проведено зміну цільового
режиму використання приміщень,  в
результаті якого приміщення літер 4-3,  яке було визначено у технічному паспорті квартири АДРЕСА_1 як кухня,  стало вітальнею,  а приміщення літер 4-6 - веранда - стало кухнею.
Крім того,  суд встановив,  що КП БТІ міста Ялта порушило права позивача
ОСОБА_3 виданням відповідачам нового технічного паспорту на спірну квартиру,  у якому були відображені переобладнання та не
зазначений у якості співвласника позивач.

Висновки
суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду визнає правиль­ними,  оскільки вони зроблені на підставі
правильного застосування матеріального закону,
відповідають матеріалам справи та фактичним обставинам,  які були досліджені і оцінені судом
відповідно до вимог  ст.  ст.
10,  11. 60,  212 ЦПК України.

Як зазначалося,  суд першої інстанції
виходив з того,  що відповідачами без
згоди по­зивача було здійснено переобладнання приміщень у квартирі.

3

Відповідно
до п. 1.4.2. Правил
утримання жилих будинків та прибудинкових терито­рій (у подальшому - Правил)
переобладнання жилих будинків,  жилих і
нежилих у жилих будинках приміщень містить у собі - улаштування в
окремих жилих будинках,  жилих і нежилих
у жилих будинках приміщень індивідуального опалення та іншого інженерного
обладнання,  перенесення
нагрівальних,  сантехнічних і газових
приладів; влаштування і переобладнання туалетів,  ванних кімнат,  вентиляційних каналів. Таким чином,  зміна цільового режиму використання
приміщення,  встановлення газового
обладнення,  як убачається із наведеної
норми,  належить до переобладнання
приміщень у жилих будинках.

Згідно з
п. 1.4.5. зазначених
Правил для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих
будинків,  жилих і нежилих у жилих будинках
приміщень їх власник або уповноважена ним особа,  наймач (орендар) приміщення за згодою його
власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу
на переобладнання або перепланування. У разі необхідності до органу місцевого
самоврядування можуть подаватися такі документи,  як,
зокрема,  згода власників,  співвласників (наймачів) або уповноважених
ними осіб на переобладнання та перепланування приміщень,  що перебувають у їх спільній власності.

Судом
встановлено,  що на момент набуття
ОСОБА_3 права власності на долю у спірній квартирі перепланування приміщень у
порядку,  встановленому відповідними
нормативними актами,  зареєстровано не
було. Дозволу на переобладнення приміщень з боку органу місцевого
самоврядування та згоди на це співвласника -позивача ОСОБА_3 -
відповідачи не отримували.

За таких
обставин доводи відповідачів про те,  що
позивач не довів порушення його прав з їх боку,
судова колегія вважає необгрунтованими.

Апелянти
у своїх скаргах посилаються на те,  що
газове обладнення у спірній квартирі було встановлено ще у 1993 році,  а право власності на долю в квартирі ОСОБА_3
набув у 2004 році,  тому переобладнення приміщень,  яке були здійснено до набуття ним права
власності,  є для нього обов'язковим та
він не має права вимагати усунення порушень його прав. Такий довід,  на думку колегії суддів,  уваги не заслуговує,  оскільки на момент набуття позивачем права
власності у 2004 році
переобладнення,  які нібито відбулися у
спірній квартирі,  у встановленому
законом порядку зареєстровані не були та у технічному паспорті відображення не
отримали,  через що вважаються
самовільними і здійсненими всупереч встановленому порядку.

Відповідно
до п. 1.4.6. Правил
Власник,  наймач (орендар) жилого
будинку,  жилого чи нежилого у жилому
будинку приміщення,  що припустив
самовільне переобладнання або перепланування,
зобов'язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього
стану. Саме таке рішення прийняв суд першої інстанції,  зобов'язавши відповідачів відновити
попередній стан квартири.

Решта
доводів апеляційних скарг не містить у собі безумовних підстав для скасування
судового рішення і тому до уваги не приймається.

Згідно з
ч. 3  ст.
10 та ч. 1  ст.  60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже,  колегія суддів вважає,  що всупереч вимогам статті 60 ЦПК України
апелянта­ми не надано переконливих доказів,
що дають підстави для висновку про неправильне за­стосування судом
першої інстанції норм матеріального та процесуального права,  які при­звели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Зважаючи на це,  судова колегія
погоджується з рішенням суду,  яке
ухвалено з додер­жанням норм матеріального і процесуального права,  відповідає вимогам  ст.
213 ЦПК Укра­їни,  а апеляційні
скарги заступника прокурора міста Ялта Геращенко О.Б. та представника
відповідачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхиляє як безпідставну.

4

Відповідно
до  ст.  303
ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги.

Згідно
зі  ст.
308 ЦПК
України,  апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає,  що суд першої
інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального
права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Керуючись  ст.
ст.  303,
304,  307,  308,
313-315,  317,  319,
325 ЦПК України,
колегія суд­дів

УХВАЛИЛА:

Апеляційні
скарги заступника прокурора міста Ялта Геращенко О.Б. та представника
відповідачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхили­ти.

Рішення
Ялтинського міського суду АР Крим від 04
травня 2007 року - залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її
оголошення,  однак мо­же бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання законної
сили до суду касаційної інстанції.