Справа № 2-191/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2007
року                                                                        Фрунзівський
районний суд

Одеської
області у складі: головуючого - судді ГОНЧАР І.В. при секретарі КОРОЙ І.М. розглянувши
у попередньому судовому засіданні в с
Фрунзівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до

ОСОБА_2
про визнання дійсним договору купівлі - продажу та права власності на квартиру

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3
належало на праві власності домоволодіння по АДРЕСА_1 на праві свідоцтва про
право особистої власності на будівлю, виданого 21 липня 1965 року на підставі
рішення виконкому Фрунзівської селищної ради № 3 від 2 лютого 1965 року,
зареєстрованого 21 липня 1965 року Котовським МБТІ і записане у реєстрову книгу
під НОМЕР_1

ОСОБА_3
померІНФОРМАЦІЯ_1 вАДРЕСА_1 і після його смерті відкрилася спадщина у вигляді
вказаного вище домоволодіння.

Відповідач,
як його онук, прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та
володіння спадковим майном, здійснював дії щодо його продажу.

Своє
право на спадщину після смерті діда відповідач належним чином не оформив, але
відповідно до положень ст.ст. 548, 549 п.1 УК УРСР, прийнята ним спадщина у
вигляді вказаного домоволодінняч визнається належною йому з моменту відкриття
спадщини. 21 квітня 2002 року сторони уклали договір про купівлю цього домоволодіння
за 1500 гривень і на виконання цього договору позивач сплатила відповідачу 1500
гривень, про що відповідач видав відповідну розписку.

Відповідач  пропустив
встановлений законом строк для оформлення спадщини, що позбавляє
можливості документально заключите
договір купівлі - продажу, в зв"язку з чим позивач просить визнати
дійсним договір  купівлі - продажу
домоволодіння, укладений між нею та відповідачем.

В судовому
засіданні позивач підтримує свої вимоги.

Відповідач
позов визнав і пояснив, що дійсно він продав позивачеві житловий будинок,
розташований в смт. Фрунзівка, за що отримав 1500  гривень.

Виходячи
з наведеного, суд вважає,що рішення у справі можливо постановити при проведенні
попереднього судового засідання.

Відповідно
до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в
порядку встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст, 174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріалами
справи встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на домоволодіння №
2 від 21 липня 1965 року  ОСОБА_3.
належав житловий будинок вАДРЕСА_1

згідно
розписки ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 1500 гривень за продаж вказаного
домоволодіння.

Відповідно
до положень ст.ст. 548 та 549 п.1 ЦК
УРСР прийнята відповідачем спадщина у вигляді домоволодіння визнається належною
йому з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ч.
2 ст. 220 ЦК України
якщо сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але
одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати
такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору
не вимагається.

Укладений
з відповідачами договір був повністю виконаний, тому що позивач сплатив покупну
ціну за домоволодіння, прийняв його і поселився в ньому, а відповідач передав
позивачеві домоволодіння.

Таким
чином, визнання відповідачем пред"явленого позову не суперечить закону, не
порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.
220 ЦК України,
ст. ст. 130,174 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву
ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати
дійсним договір купівлі - продажу домоволодіння по пров. АДРЕСА_1, укладений 21
квітня 2002  року за ціною 1500 гривень
між продавцемОСОБА_2 який діяв як спадкоємець померлого власника ОСОБА_3та
покупцем ОСОБА_1

Рішення
може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10- денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційнох скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч. 4 ст.295 ЦПК України.