Справа № 2-1503/2007p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

17 липня
2007 року                                 Луцький
міськрайонний суд Волинської області

в
складі: головуючого - судді -       Костюкевича
O.K.

при
секретарі -                                Олексюк Т.В.,

з участю
позивача - ОСОБА_1,  представника
позивача - ОСОБА_2. ,  представника

відповідача -
Токарчука В.М. ,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу

за позовом
ОСОБА_1 до Приватного підприємства „СБФ-СВ" про

стягнення  заробітної плати,   середнього заробітку за час  затримки розрахунку  при

звільненні та
моральної шкоди,  -

встановив:

ОСОБА_1
звернувся в суд з позовом до Приватного підприємства „СБФ-СВ" про
стягнення заробітної плати,  середнього
заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди.

Позивач
свої вимоги обґрунтовує тим,  що з
03.07.2005 року по 19.05.2006 року працював у приватному підприємстві „С.
Б.Ф.-С. В." При отриманні розрахункових коштів та трудової книжки
виявилося,  що в трудовй книжці запис про
прийняття на роботу охоронником не 03.07.2005 року,  а 10.10.2005 року. Факт прийняття на роботу
підтверджується копією журналів прийому-здачі чергувань та здачі та прийому
центрального складу під охорону ТзОВ „Волинська електротехнічна компанія",  яка з 04.07.2006 року перебувала на
обслуговуванні відповідача.

Зазначає,  що за період роботи з 03.07.2005 року по
10.10.2005 року заробітну плату йому не виплатили. Крім того,  останній виконував також роботу по охороні
приватного будинку в с.  Гаразджа,
заробітна плата за яку видавалась частково,  а також по охороні ТзОВ „Волинська
енергетична компанія. За понаднормову роботу в нічний час,  а також за роботу у святкові і не робочі дні,  передбачені трудовим законодавством доплат не
отримував.

Покликається
на те,  що на усні та письмові вимоги
власник ПП „С. Б.Ф.-С. В." відмовляється виплатити належні йому кошти.

Просить
суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по невиплаченій
заробітній платі на суму 5744, 09 грн.,
виплату заробітної плати під час перебування на лікарняному на суму 596,
07 грн.,  компенсацію за невикористану
відпустку на суму 558, 04 грн.,
компенсацію за затримку розрахунку при звільненні на суму 9362 грн.,  моральну шкоду на суму 3000 грн.,  оплату витрат на інформаційно - технічне
забезпечення судового процесу на суму 30 грн.,
оплату банківських послуг на суму 2 грн.,  витрати на правову допомогу на суму 500 грн.
та витрати за послуги ПФ „Пандора"
по проведенню розрахунків на суму 200 грн. на загальну суму - 19993, 66 грн.

Позивач
ОСОБА_1. та його представник ОСОБА_2.  в
судовому засіданні позовну заяву підтримали з підстав в ній зазначених. Просили
суд її задовольнити.

Представник
відповідача Токарчук В.М.  в судовому
засіданні позов визнав частково,
підтримав подані в суд заперечення,
і крім того суду пояснив,  що
позивачу по

2

справі
були нараховано і вилачено усі належні кошти,
окрім 379,  62 грн. компенсації за
затримку розрахунку при звільненні. В іншій чатині позову просив суд відмовити.

Заслухавши
пояснення сторін,  дослідивши докази в
справі,  суд прийшов до висновку,  що позов підлягає до часткового задоволення з
наступних підстав.

Як
вбачається з трудової книжки (а.с. 27) позивач 03.10.2005 року був прийнятий
охоронником в ПП „СБФ-СВ" згідно наказу № 44 від 03.10.2005 року,  а 19.05.2006 року звільнений згідно наказу №
16 від 19.05.2006 року.

З
пояснень позивача ОСОБА_1 судом встановлено,
що при отриманні розрахункових коштів та трудової книжки виявилося,  що в трудовй книжці запис про прийняття на
роботу охоронником зазначений не 03.07.2005 року,  а 10.10.2005 року. Факт прийняття на роботу
він підтверджує копією журналів прийому-здачі чергувань та здачі та прийому
центрального складу під охорону ТзОВ „Волинська електротехнічна компанія"
(а.с. 28-45).

Проте
судом до уваги дані копії журналів як докази не приймаються,  оскільки це є копії,  а їх оригінали позивач забезпечити в судове
засідання не зміг всупереч  ст.  60 ЦПК України.

Позивач
суду також пояснив,  що виконував роботу
по охороні приватного будинку в с.  Гаразджа та об'єктів ТзОВ
„Волинська енергетична компанія". Дані обставини також спростовуються
тим,  що жодних договорів щодо охорони
об'єктів ТзОВ „Волинська енергетична компанія" та будинку в с Гаразджа з ПП
„СБФ-СВ" не укладалось.

З
пояснень представника відповідача Токарчука В.М.  судом встановлено,  що з позивачем було проведено всі розрахунки
по заробітній платі,  компенсації за
невикористану відпустку,  допомоги з
тимчасової втрати працездатності,  крім
розрахунку компенсації за затримку розрахунку при звільненні,  яка становить 379, 62 грн. проти якої
відповідач в судовому засіданні не заперечував.

Таким
чином в судовому засіданні встановлено,
що позивачем не представлено належних та достатніх доказів,  які б свідчили про невиконання відповідачем
своїх зобов'язань по виплаті заробітної плати та інших обов'язкових виплат на
отримання яких має право позивач,  суд
приходить до висновку,  що позов в цій
частині слід задовольнити частково.

4.1  ст.  23
ЦК України
зазначає,  що особа має право на
відшкодування моральної шкоди,  завданої
внаслідок порушення її прав.

Відповідно
до п. 2 ч. 2  ст.  23 ЦК України моральна шкода полягає у
душевних страждання,  яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої,  членів її сім'ї чи близьких родичів.

На
підставі ч.1  ст. 1167 ЦК України
моральна шкода,  завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою,  яка її
завдала,  за наявності вини,  крім випадків,  встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно
п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 "Про
судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової)
шкоди",  під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань,  або інших негативних явищ,  заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Судом
також встановлено,  що позивачу ОСОБА_1.
заподіяна моральна шкода,  яка полягала в
тому,  що внаслідок невчасної виплати в
частині затримки розрахунку при звільненні,
він пережив душевне хвилювання,
що також призвело до погіршення стосунків в сім'ї. Крім того,  останній змушений був позичати гроші на
утримання та забезпечення сім'ї,  а тому
суд моральну шкоду завдану позивачу оцінює в 200 грн.

Також
підлягають до задоволення вимоги позивача про відшкодування відповідачем
судових витрат по справі та витрат на правову допомогу.

3

В,  іншій частині позовних вимог суд вважає за
правильне відмовити за безпідставністю.

Керуючись
ст.   ст.  10,  11,  58,
60,  213-215 ЦПК України,   ст.
ст.  233,  234 КЗпП України,  Постановою Пленуму Верховного суду України
"Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" від 31.03.1995 року за № 4,
суд,  -

вирішив:

Позов
задовольнити частково.

Стягнути
з Приватного підприємства „СБФ-СВ" на користь ОСОБА_1 379 грн. (триста
сімдесят дев"ять гривень) 69 коп. (шістдесят дев'ять копійок) компенсації
за затримку при звільненні,  200 грн.
(двісті гривень) моральної шкоди та 530 грн. (п'ятсот тридцять гривень) судових
витрат по справі.

В іншій частині
позову відмовити.

Рішення
може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області шляхом подачі заяви
про апеляційне оскарження протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення та
подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом 20 (двадцяти) днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження,  але апеляційна скарга не
була подана у строк,  встановлений  ст.
294 ЦПК України,  рішення суду
набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної
скарги рішення,  якщо його не
скасовано,  набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.