РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2007 року. м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого: Артеменка І.А.,

суддів: Градовського Ю.М. ,

Суворова В.О.,

при секретарі Велич О.М. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 14 вересня 2007 року, ухваленого за позовом ОСОБА_1 до Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, Фінансового управління Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання в порядку спадкування за законом права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, визначення додаткового строку для прийняття спадщини та виселення,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом до Фінансового управління Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області, ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в якому просив визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та виселити з цього будинку ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

В подальшому позивач декілька разів доповнював та змінював позовні вимоги у зв'язку з чим просив визнати за ОСОБА_5 право власності на вказаний будинок, визначити ОСОБА_1 додатковий строк для прийняття спадщини після тітки ОСОБА_5, визнати право власності за ОСОБА_1 та виселити відповідачів з будинку.

Під час розгляду справи Комінтернівський районний суд Одеської області залучив до участі у справі як співвідповідача Крижанівську сільську раду Комінтернівського районну Одеської області (надалі - Крижанівська сільська рада).

Обґрунтовуючи позов ОСОБА_1 вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його рідна тітка ОСОБА_5. Після смерті залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок з надвірними господарськими будівлями, який розташований на земельній ділянці площею 0, 0512 га АДРЕСА_1.

Справа №22ц-5173/07 Категорія ЦП: 26

Головуючий у першій інстанції Добров П.В. Доповідач Артеменко І. А.

За свого життя ОСОБА_5 не оформила належним чином правовстановлювальні документи на будинок, однак про належне їй право власності свідчать технічний паспорт від 10.09.1991р., де вона вказана в якості власника, дозвіл НОМЕР_3 від 09.11.1964р. на будівництво спірного будинку, докази про проведення нею будівництва та інші матеріали справи.

Єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 став батько позивача ОСОБА_6. ІНФОРМАЦІЯ_2 він також помер та після його смерті спадкоємцем першої черги є позивач, який з поважних причин пропустив строк для прийняття спадщини, у зв'язку з чим звернувся до суду з вказаним позовом. Однак в спірному будинку без всяких на те підстав проживають відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у зв'язку з чим позивач просив виселити їх.

Відповідач Фінансове управління Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області надало лист, в якому просив розглядати справу у його відсутність.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позов не визнали посилаючись на те, що власником спірного будинку був чоловік ОСОБА_5 -ОСОБА_7, про що свідчать записи в земельно-шнуровій та погосподарській книгах. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 його дружина не звернулася в належний строк до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, а тому є такою, що відмовилася від неї.

Перед смертю ОСОБА_5 відповідачі домовились з нею про придбання спірного будинку та на виконання домовленостей передали ОСОБА_5 10 000 доларів США, однак письмові докази про це відсутні, оскільки ОСОБА_5 проживала на той час в Російській Федерації та пообіцяла, що під час наступного свого приїзду оформить належним чином правовстановлювальні документи та підпише договір купівлі-продажу. Але ОСОБА_5 не виконала вказаних зобов'язань. Під час домовленостей про продаж будинку ОСОБА_5 дозволила проживати в ньому ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Крижанівська сільська рада надала відзив на позов ОСОБА_1, в якому вказала на те, що не заперечує проти задоволення позову, а ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 самовільно займають житловий будинок.

14 вересня 2007р. рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області в позові ОСОБА_1 було відмовлено.

ОСОБА_1, не погодившись з ухваленим рішенням, оскаржив його посилаючись на те, що воно прийняте при неповному з'ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими та при порушенні і неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, та просив рішення Комінтернівського районного суду Одеської області скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити частково, а в подальшому уточнив апеляційні вимоги та просив визначити ОСОБА_1 додатковий строк один місяць для подання заяви про прийняття спадщини, яка складається з житлового будинку АДРЕСА_1, та складається з: житловий будинок «А»; прибудова «а»; прибудова «аі»; підвал «пдаї»; сарай «В»; сарай «Г»; вбиральня «Д»; огорожа «№1 - 2»; цистерна «І»; брукування «II», перебіг якого починається з моменту набуття рішенням суду законної сили та припинити дії, які порушують його право на проживання в спірному житловому будинку, шляхом виселення з вказаного будинку ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заперечували проти задоволення апеляційної скарги та вказали на те, що ухвалене Комінтернівським районним судом Одеської області рішення є законним та обґрунтованим.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що приймали участь під час апеляційного провадження, перевіривши матеріали справи, дослідивши оригінали письмових доказів, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 309 Цивільного процесуального кодексу (надалі - ЦПК) України, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і зміни чи ухвалення нового рішення.

Відмовляючи у задоволенні позову Комінтернівський районний суд Одеської області виходив з того, що вважав доведеним належність житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться АДРЕСА_1, на праві власності ОСОБА_7. До такого висновку суд першої інстанції дійшов, виходячи з запису №1897 земельно-шнурової книги та запису №3 погосподарської книги Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області.

Однак, з таким висновком неможливо погодитись оскільки досліджуючи оригінали письмових доказів апеляційний суд встановив, що 24.02.1962р. Фонтанською сільською радою Комінтернівського району Одеської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_5, яка після шлюбу стала носити прізвище ОСОБА_5, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний запис за номером 16.

Згідно виписки з наказу №82 директора радгоспу №4 ім. 50 річчя Великого Жовтня від 9 жовтня 1964 року, ОСОБА_5 виділено земельну ділянку в с Крижанівка площею 0, 06 га.

9 листопада 1964 року рішенням НОМЕР_3 виконавчого комітету Комінтернівської

районної ради депутатів трудящихся Одеської області, ОСОБА_5 надано дозвіл на

будівництво жилого будинку в с Крижанівка, на виконання якого складено проект

забудови будинку АДРЕСА_2 та план земельної ділянки,

на якій відбуватиметься таке будівництво. Вказані документи складені на ім'я

забудовника ОСОБА_5.

Відповідно до виписки з наказу №35 радгоспу №4 ім. 50 річчя Великого Жовтня від 10 квітня 1965 року, виділена ОСОБА_5 для житлового будівництва земельна ділянка площею 0, 06 га знаходиться АДРЕСА_2. В довідці №ср-14-757 Крижанівської сільської ради від 05.10.2007р., вказано, що АДРЕСА_1 в 1970 році перейменовано у АДРЕСА_1 та у зв'язку із забудовою цієї вулиці, змінилася і нумерація житлових будинків, через що будинок АДРЕСА_1, тепер має АДРЕСА_1.

У вказаній вище виписці з наказу №35, зазначено, що ОСОБА_5 надається земельна ділянка, яка раніше належала ОСОБА_10.

На виконання цього наказу 18 квітня 1965 року між ОСОБА_10, його дружиною ОСОБА_11, з однієї сторони, та ОСОБА_5 і її чоловіком ОСОБА_7 , з другої сторони, укладено акт-угоду, відповідно до якого ОСОБА_10 та ОСОБА_11 продали, а ОСОБА_5 та ОСОБА_7 купили будівельні матеріали, що знаходяться на вказаній земельній ділянці. Згідно розписки, виданої ОСОБА_10, та відповідно до вказаного акту-угоди, він отримав від ОСОБА_5 450 рублів.

Згідно страхового свідоцтва №638 від 13 квітня 1971р., відповідно до Закону «Про обов'язкове окладне страхування» від 04.04.1940р., був застрахований належний ОСОБА_5 на праві приватної власності спірний будинок.

Окрім цього, 20 вересня 1984 року комісією у складі районного архітектора Юрко А.Г., головного лікаря районної санстанції Степанок B.C., державного пожежного інспектора Величко Н.П., голови виконкому Фонтанської сільської ради Шиплецова Ю.Н. та виконуючого обов'язки голови Крижанівської сільської ради Кирнас В.І. був проведений огляд, належних ОСОБА_5 господарський споруд за адресою АДРЕСА_1.

10 вересня 1991 року на ОСОБА_5, був оформлений та виданий

технічний паспорт на спірний будинок, в якому власницею вказано ОСОБА_5.

ОСОБА_5 отримала абонементні книжки для оплати за електричну енергію та відповідно до листа №59 Комінтернівського району електричних мережх ВАТ «ЕК Одесаобленерго» від 16.01.2007р., особовий рахунок за адресою: АДРЕСА_1, відкритий та зареєстрований за ОСОБА_5.

Оригінали вказаних вище доказів були дослідженні апеляційним судом.

Відповідно до ч.1 ст. 304 ЦПК України, справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими для апеляційного провадження.

Частиною третьою ст. 212 цього Кодексу встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, апеляційний суд доходить до висновку, що житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться АДРЕСА_1, був збудований подружжям ОСОБА_7 та ОСОБА_5, та відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю Української РСР, який діяв під час будівництва спірного будинку, є їх спільною сумісною власністю. Про спільне будівництво подружжям ОСОБА_7 та ОСОБА_5 житлового будинку вказує й відповідач ОСОБА_2 у своїх запереченнях на апеляційну скаргу.

Апеляційний суд вважає необгрунтованим посилання Комінтернівського районного суду Одеської області в оскаржуваному рішенні як на доказ права власності ОСОБА_7 на спірний будинок на записи в земельно-шнуровій та погосподарській книгах, оскільки оригінали цих книг не були досліджені судом першої інстанції. В свою чергу довідки Крижанівської сільської ради про наявність записів в цих книгах не можуть свідчити про право власності одного з подружжя через те, що відповідно до довідки з погосподарської книги (а.с. 30) спірний будинок записано на ім'я ОСОБА_7 , а відповідно до іншої довідки Крижанівської сільської ради №310 від 18.05.2006р., цей будинок записано на ім'я ОСОБА_5 Таким чином вказані довідки, без їх спільної правової оцінки разом з іншими доказами, не можуть вказувати на належність лише ОСОБА_7 на праві власності спірного будинку.

Виконуючи обов'язок щодо всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, відхиляючи одні та приймаючи інші докази, суд має вказати про це у своєму рішенні. Однак Комінтернівський районний суд Одеської області в оскаржуваному рішенні не вказав виходячи з чого він не оцінив наявних в матеріалах справи письмових доказів, в яких йдеться про виділення земельної ділянки, надання дозволу на будівництво, придбання будівельних матеріалів.

Відповідно до повторно виданого свідоцтва про смерть ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3. про що в книзі реєстрації смертей зроблено запис за №51. Виходячи з цієї обставини суд першої інстанції визнав ОСОБА_5 такою, що відмовилася від спадщини, оскільки вона у 1993 році, тобто після смерті свого чоловіка ОСОБА_7 , не звернувшись із заявою до Комінтернівської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину та не звернувшись до суду з заявою про визнання її такою, що фактично прийняла спадщину, виїхала на постійне місце проживання до Російської Федерації.

В матеріалах справи містяться заповіти, видані 05 січня 1984 року ОСОБА_7 та ОСОБА_5. Згідно вказаних заповітів, які засвідчені секретарем виконавчого комітету Крижанівської сільської ради та зареєстровані в реєстрі під номерами 2 та 3 відповідно, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 заповідали, що на випадок їх смерті спірний будинок, який належить кожному з них на праві власності, та інше належне їм майно, залишається за тим з подружжя, хто пережив померлого.

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4, про що складено запис акта про смерть №795.

Згідно ст. 534 Цивільного Кодексу Української РСР 1963р. (надалі - ЦК Української РСР), який діяв на час укладення вказаних заповітів, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Разом з тим, відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 цього Кодексу визнано, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до довідки № 11780 муніципального унітарного підприємства «Касимівжитлосервіс» від 20.09.2006р., ОСОБА_5 з 13 грудня 1991 року була зареєстрована за місцем проживання АДРЕСА_3. Таким чином, враховуючи те, що її чоловік ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, а також що докази про інше ніж місцезнаходження спірного будинку, місце проживання ОСОБА_5 після смерті чоловіка в справі відсутні, апеляційний суд доходить до висновку, що ОСОБА_5 вступила у фактичне володіння та управління спірним будинком, а отже прийняла спадщину та з 28 серпня 1991року стала єдиним власником житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться АДРЕСА_1.

При цьому апеляційний суд приймає до уваги, що як і при спадкоємстві за законом, так і при спадкоємстві за заповітом, ОСОБА_5 є спадкоємицею майна свого чоловіка ОСОБА_7

Через неповне з'ясування всіх обставин справи суд першої інстанції дійшов до невірного висновку, що ОСОБА_5 не успадковувала належним чином після смерті ОСОБА_7 спірний будинок, та що ОСОБА_6 та його син ОСОБА_1 не можуть бути спадкоємцями спірного будинку.

Відповідно до свідоцтва про смерть, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Касимові, Рязанської області Російської Федерації. Згідно повторно виданого 20.09.2006р. свідоцтва про народження НОМЕР_1 позивач ОСОБА_1 являється сином ОСОБА_6, який у свою чергу є рідним братом ОСОБА_7 - чоловіка ОСОБА_5.

Згідно довідок муніципального унітарного підприємства «Касимівжитлосервіс» №11780 та №11779 від 20.09.2006р., ОСОБА_5 до дня своєї смерті та ОСОБА_6 проживали за однією адресою АДРЕСА_3. Таким чином, ОСОБА_5 з 13.12.1991 року по день своєї смерті, ІНФОРМАЦІЯ_4, тобто більше тринадцяти років, проживала разом з рідним братом свого чоловіка, ОСОБА_6.

Відповідно до ст. 1264 Цивільного кодексу (надалі - ЦК) України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Часом відкриття спадщини, згідно ч.2 ст. 1220 ЦК України, є день смерті особи.

Відповідно до ч.3 СТ. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

В матеріалах справи відсутні докази відмови ОСОБА_6 від спірного будинку, який залишився йому після смерті ОСОБА_5, у зв'язку з чим ОСОБА_6 є таким, що прийняв спадщину, в тому числі і вказаний будинок.

Згідно з частинами першою та третьою ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до свідоцтва про смерть, НОМЕР_2, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, про що зроблено запис за №2069, не отримавши свідоцтва про право на спадщину. Однак ст. 1296 ЦК України передбачено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Таким чином, апеляційний суд визнає, що ОСОБА_6 став власником спірного будинку.

Колегія суддів не погоджується з твердженням відповідача ОСОБА_2, яке викладене ним в запереченнях на апеляційну скаргу, про те, що для встановлення факту проживання однією сім'єю ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , позивачеві необхідно було звернутися до суду, оскільки для встановлення такого факту можуть звернутися чоловік або жінка для встановлення їх шлюбних відносин. Однак ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не були подружжям.

Разом з тим, сім'єю є не тільки подружжя. Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Необхідними умовами для створення сім'ї є спільне проживання осіб, спільне ведення ними господарства, наявність взаємних прав та обов'язків. Тобто такі ознаки сім'ї повністю відповідають обставинам, які склалися між ОСОБА_6 та ОСОБА_5.

Оскільки на день смерті ОСОБА_6 єдиним спадкоємцем за законом першої черги є його дитина ОСОБА_1, то останній, виконуючи вимоги ч.1 СТ. 1269 та ч.1 ст. 1270 ЦК України, зобов'язаний був на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини, тобто з ІНФОРМАЦІЯ_2, подати до нотаріальної контори за місцем її відкриття заяву про прийняття спадщини. Однак ОСОБА_1 пропустив строки подання відповідної заяви. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до довідки генерального директора товариства з обмеженою відповідальністю «Наір», ОСОБА_1 з 01.01.2001р. працює в цьому підприємстві на посаді скульптора-реставратора. З квітня 2004р. по липень 2006р. він знаходився в службовому відрядженні в місті Певек в Чукотському Автономному окрузі, на реставрації об'єкта за договором з Патріархією Руської Православної Церкви.

Таким чином, апеляційний суд визнає знаходження ОСОБА_1 у тривалому відрядженні поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, у зв'язку з чим визначає йому додатковий строк в один місяць для подання заяви про прийняття спадщини.

Визнаючи причини пропуску ОСОБА_1 строку для прийняття спадщини поважними, судова колегія бере також до уваги те, що він проживає та працює в Російській Федерації, а спадкове майно знаходиться в Україні, та для прийняття спадщини необхідно затратити значний час.

Виходячи з оскаржуваного рішення, Комінтернівський районний суд Одеської області, відмовляючи у задоволені позову, керувався нормами законодавства Російської Федерації, з чим не погоджується апеляційна інстанція.

Відповідно до ст. 1 ЦК України, особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини) регулюються цивільним законодавством. Частиною 1 ст. 10 цього Кодексу встановлено, що чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, є частиною національного цивільного законодавства України.

Так, згідно з ч.2 ст. 45 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993р., яка ратифікована Україною 10.11.1994р. та вступила в силу 14.04.1995р., спадкоємство нерухомого майна здійснюється за законодавством тієї країни, на території якої таке майно знаходиться.

Окрім іншого, відповідно до СТ. 71 Закону України «Про міжнародне приватне право», який набрав чинності з 1 вересня 2005 року, та почав регулювати відносини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України.

Таким чином, суд першої інстанції застосував до спірних відносин закон, який на них не поширюється, чим порушив норми матеріального права

Комінтернівський районний суд Одеської області дійшов невірного висновку про те, що ОСОБА_1 не мав права звертатися з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про їх виселення, оскільки з таким позовом має право звертатися лише власник житла.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_5, а після неї - ОСОБА_6 , мали право проживати та користуватися спірним будинком, то до ОСОБА_1, у зв'язку із спадкуванням, також переходять ці права. Однак через те, що реалізувати своє право на проживання в спірному будинку ОСОБА_1 не може, оскільки йому перешкоджають в цьому ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 займаючи будинок, він мав право звернутися з вказаним позовом,

Безпідставність проживання ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у спірному будинку виплаває також з того, що відповідно до чинного законодавства користуватись майном можливо лише на підставі закону або правочину. Однак відповідачі не надали суду жодного доказу про те, що вони мають право проживати у спірному будинку.

Апеляційний суд не бере до уваги посилання ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на те, що вони починаючи з 1994 року відкрито, безперервно володіють спірним будинком, та те, що між ними та ОСОБА_5 укладено правочин купівлі-продажу спірного будинку, оскільки вони є недоведеними належними та допустимими доказами.

Виходячи з відзиву Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області на позов ОСОБА_1, апеляційний суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживають в спірному будинку без відома на це законних власників будинку. Так, під час встановлення 22.05.2006р. представниками органу місцевого самоврядування, дільничним інспектором, підстав проживання ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в спірному будинку, визначено, що ОСОБА_5 не залишала цим відповідачам будинку, не довіряла їм доглядати за ним та проживати в ньому, а ОСОБА_2 проживає в спірному будинку починаючи з 2004р., що також підтверджується довідкою ОСОБА_12, який проживає безпосередньо біля спірного будинку.

Встановленим апеляційний суд вважає й факти, що між ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 відсутній правочин купівлі-продажу вказаного будинку та що між ними та ОСОБА_5 не відбувався розрахунок за придбання спірного будинку, оскільки ці відомості не підтверджені належними та достатніми доказами.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п. 2, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 14 вересня 2007 року, ухваленого за позовом ОСОБА_1 до Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, Фінансового управління Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання в порядку спадкування за законом права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться АДРЕСА_1, виселення та визначення додаткового строку для прийняття спадщини, скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_1 - спадкоємцеві ОСОБА_6, який є спадкоємцем ОСОБА_5, додатковий строк - один місяць для подання заяви про прийняття спадщини, яка складається з житлового будинку АДРЕСА_1, та складається з: житловий будинок «А»; прибудова «а»; прибудова «аі»; підвал «пдаї»; сарай «В»; сарай «Г»; вбиральня «Д»; огорожа «№1 - 2»; цистерна «І»; брукування «II», перебіг якого починається з 12 грудня 2007 року.

Припинити дії, які порушують право ОСОБА_1 на проживання в житловому будинку АДРЕСА_1, шляхом виселення з вказаного будинку ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.