Справа № 22ц-6725
Головуючий в 1 інстанції - Реутова В.І.
Доповідач - Бабенко П.М.
РІШЕННЯ

іменем України

11 вересня 2007
року   Апеляційний суд Донецької області
в складі:

Головуючого -
судді Пономарьовій О.М..

суддів - Бабенка П.М. ,Бондаренко Л.І.

при секретарі -
Бєжині В.Ю.

за участю
позивачкиОСОБА_1, відповідачаОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Донецьку цивільну справу за апеляційною скаргою   ОСОБА_2 на рішення Центрально-Міського
районного суду м.Горлівки Донецької області від 04 липня 2007 року у справі за
позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на дитину,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2007 року
позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, на
обґрунтування якого зазначила ,що постановою Центрально-Міського районного суду
м. Горлівки Донецької області від 20 листопада 1997 року стягнуто з відповідача
на її користь аліменти в розмірі 14 частини його заробітку(доходів) на
утримання сина ОСОБА_3, але при виконанні рішення суду сума стягнутих аліментів
складає менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян і значно менше
розміру, встановленого ч.2 ст. 182 СК України.

Вважає, що така
ситуація ущемляє інтереси її дитини, просила ухвалити рішення, яким внести
зміни до вказаної постанови суду, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі
14 частини його заробітку(доходів) на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням
Центрально-Міського районного суду м.Горлівки Донецької області від 04 липня
2007 року позов задоволено. Внесено зміни до вказаної постанови суду, стягнуто
з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі 14 частини його
заробітку(доходів) на утримання сина ОСОБА_3,
але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та
судовий збір в сумі 51 грн. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення
справи в сумі 30 грн.

З вказаним рішення
не погодився відповідач, який в апеляційній скарзі просить рішення суду
скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачці в задоволенні
позову, пославшись на те, що рішення суду не відповідає вимогам матеріального
та процесуального права.

Зазначив, що суд
, ухвалюючи таке рішення, на навів відповідних мотивів , не врахував вимог
матеріального та процесуального закону , не звернув уваги на те ,що зміна
законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну
дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх
стягнення.

В судовому
засіданні відповідач доводи апеляційної скарги підтримав.

Позивачка
просила апеляцію відхилити, рішення суду залишити без змін , посилаючись на те
,що суд ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального
права.

Вислухавши
доповідь судді , пояснення сторін ,дослідивши матеріали справи, перевіривши
доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідним апеляційну
скаргу задовольнити , рішення суду скасувати
за таких підстав:

Судом встановлено, що дійсно за постановою Центрально-Міського
районного суду м. Горлівки Донецької області від 20 листопада 1997 року
стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі 14 частини його
заробітку(доходів) на утримання сина ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 ,але
при виконанні рішення суду сума стягнутих аліментів складає менше
неоподаткованого мінімуму доходів громадян і значно менше розміру,
встановленого ч.2 ст. 182 СК України,тобто 30% від прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

Ухвалюючи
рішення суд виходив з того, що відповідач сплачує аліменти в значно меншому
розмірі від передбаченого законом 30-відсоткового мінімуму від прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку, що ущемляє інтереси неповнолітнього сина
відповідача.При цьому суд керувався вимогами ст..ст. 181,182,192 СК України.

Проте з таким
висновком районного суду погодитись не можна.

Відповідно до
вимог ст..213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обгрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи
рішення про внесення змін до постанови суду про стягнення аліментів з
відповідача,   суд першої інстанції не
врахував ,що чинним законодавством не передбачено внесення змін до рішення суду
,яке набрало законної сили, тим же судом, який ухвалив це рішення.

Законом лише
передбачено ухвалення додаткового рішення відповідно до вимог ст..220 ЦПК України,
якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали
докази і давали пояснення, не ухвалено рішення, або не визначена точна сума
грошових коштів, які підлягають стягненню, суд не допустив негайного виконання
рішення та судом не вирішено питання про судові витрати.

Крім того, суд
не врахував, що відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України
від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного
Кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства та
стягнення аліментів" зміна законодавства в частині визначення мінімального
розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених
раніше судових рішень про їх стягнення.

Оскільки судом
при ухваленні рішення порушені норми матеріального та процесуального права,
рішення суду є незаконним та необгрунтованим , відповідно до п.4 ч. 1 ст. 309
ЦПК України ця обставина є безумовною підставою для скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення, яким слід відмовити в задоволенні позову з вище
наведених підстав.

Керуючись
ст.ст.303, п.2 ч.1 ст.307,   п.4 ч.1 ст.
309 , 313-316 ЦПК України,апеляційний суд,

ВИРІШИВ :

Апеляційну
скаргу   задовольнити.

Рішення
Центрально-Міського районного суду м.Горлівки Донецької області від 04 липня
2007 року скасувати та в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1відмовити. Рішення
набирає законної сили з дня його проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного суду України протягом двох
місяців з дня набрання ним законної сили.