УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

21
грудня 2007 року                                                                                                          їй.
Одеса

Колегія
суддів з касаційного розгляду справ судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого:
Бабія А. П.,

суддів:
Гайворонського С.  П.,
Станкевича В. А.,  Ступакова О.
А.,  Суворова В. О.

розглянувши
в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення
розміру стягування аліментів,  за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Запорізької області від
15 червня 2006 року,

встановила:

У грудні
2005 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру
стягуваних аліментів на неповнолітніх дітей.

Рішенням
Оріхівського районного суду Запорізької області від 10. 05. 2006 року даний
позов задоволено і зменшено розмір аліментів на користь ОСОБА_2 на
неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 300 грн. солідарно до розміру 75 грн.
на кожну дитину щомісяця,  починаючи з
12.12.2005 р.

Рішенням
апеляційного суду Запорізької області від 15. 06. 2006 р. вказане рішення
місцевого суду скасовано і постановлено нове рішення,  яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про зменшення розміру стягуваних аліментів на неповнолітніх дітей відмовлено.

ОСОБА_1
на рішення апеляційного суду звернувся з касаційною скаргою,  в обґрунтування якої посилається на порушення
судом норм матеріального та процесуального права,  в зв'язку з чим ставиться питання про
скасування вказаного рішення і залишення без змін рішення суду першої
інстанції.

Колегія
суддів дійшла висновку,  що касаційна скарга
піддягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи
позов,  місцевий суд виходив з того,  що відповідно до вимог  ст.
192 СК України розмір аліментів визначений за рішенням суду,  може бути згодом зменшено за рішенням суду за
позов платника аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану,  погіршення або поліпшення здоров'я когось із
них.

Скасовуючи
рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення,  апеляційний суд виходив з того,  що суд першої інстанції,  вирішуючи питання щодо зменшення розміру
стягуваних аліментів на неповнолітніх дітей,
неправильно застосував норму матеріального

Справа №
33ц-1631/2007                                                                                  Категорія
ЦП: 7

Головуючий у
першій інстанції Швайковський А. А. Доповідач Бабій А. П.

права,  оскільки відповідно до  ст.  182 ч. 2
СК України  мінімальний  розмір
аліментів не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

Проте з таким
висновком суду апеляційної інстанції погодитися не можна.

ст.  192
ч. 1 СК України передбачає можливість,
що розмір аліментів,  визначений
за рішенням суду або домовленістю між батьками,
може бути згодом зменшено за позовом платника аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення здоров'я.

Відповідно
до  ст.
ст.  182 ч. 2 СК України
мінімальний розмір аліментів не може бути меншим 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку за винятком випадків,  передбачених статтею 184 СК України,  якою передбачено визначення розміру аліментів
у твердій грошовій сумі. При цьому,  ч.3
статті 184 СК України передбачає,  що
дитині призначається державна допомога у випадку,  якщо визначений судом розмір аліментів у твердій
грошовій сумі є меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Вказаним
правовим положенням апеляційний суд ніякої оцінки не дав,  обмежившись посиланням на ч. 2  ст.
182 СК України.

При
цьому,  розглядаючи справу,  суди першої і апеляційної інстанції не
дослідили належним чином обставини,  які
підлягають доказуванню,  внаслідок чого
не встановили належним чином фактичні обставини справи.

Так,  питання про зменшення розміру аліментів може
мати місце за наявності рішення суду,
яким визначено їх розмір,  або
оформленої належним чином домовленості між батьками,  але у справі відсутні належним чином
оформлені документи (рішення суду або документ про домовленість між батьками)
або їх засвідчені копії.

Вказане
упущення колегія усунути не може,
оскільки відповідно до  ст.  335 ЦПК України суд касаційної інстанції не
може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини справи,  що не були встановлені в рішенні чи відкинуті
ним,  вирішувати питання про
достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,  про перевагу одних доказів над іншими.

Таким
чином,  судами при вирішенні справи допущені
порушення норм матеріального і процесуального права,  що не можуть бути усунуті касаційним
судом,  а тому рішення судів першої та
апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з підстав,  передбачених
ст.  338 ч. 2 ЦПК України

Керуючись  ст.
ст.  336 ч. 1 п. 2.,  338 ЦПК України,  колегія суддів з касаційного розгляду справ
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 частково задовольнити.

Рішення
Оріхівського районного суду Запорізької області від 10. 05. 2006 року і рішення
апеляційного суду Запорізької області від 15. 06. 2006 р. скасувати,  а справу направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала
оскарженню не підлягає.