№ 2-270/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

14
березня 2007 року Новомосковський міськрайоргани суд Дніпропетровської області
у складі:

головуючого              Лили
В.М.

секретаря                   Зурак
А.А.

за участю позивача   ОСОБА_1

представника позивача         ОСОБА_2

відповідачів               ОСОБА_3,
ОСОБА_4

представника відповідачів   ОСОБА_5

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи без
самостійних вимог Новомосковська державна нотаріальна контора, відділ
імміграції та реєстрації фізичних осіб Новомосковського міського відділу
управління міністерства внутрішніх справ України у Дніпропетровській області
про визнання недійсними свідоцтв про вступ в спадщину на себе та на ОСОБА_3,
визнання права власності на 1/3 частку квартири, вселення в квартиру та
визнання реєстрації недійсною та припинення реєстрації та виселення ОСОБА_4 -

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи без
самостійних вимог Новомосковська державна нотаріальна контора, відділ
імміграції та реєстрації фізичних осіб Новомосковського міського відділу
управління міністерства внутрішніх справ України у Дніпропетровській області
про визнання недійсними свідоцтв про вступ в спадщину на себе 06.04.1999р. та
на ОСОБА_3 від 11.02.1999р., визнання права власності на 1/3 частку квартири
АДРЕСА_1, вселення її в квартиру та визнання реєстрації недійсною та припинення
реєстрації та виселення ОСОБА_4 Позов мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1р. померла
її сестра ОСОБА_6 і вона по заповіту вступила в спадщину на частку спірної
квартири, де ОСОБА_6 жила з ОСОБА_3, який також вступив по закону в спадщину.
Вона отримала право власності на 1/6 частку, а ОСОБА_3 на 5/6 часток квартири.
Однак частка виділена не вірно так як після смерті сестри ОСОБА_6 була жива
мати ОСОБА_7, яка теж мала право на долю у спадщині після смерті дочки, та не
прийняла її. Мати також померла, тому її доля як спадкоємця повинна становити
1/3 частку спірної квартири. Крім того за час проживання в квартирі ОСОБА_3 без
її згоди як співвласника зареєстрував за вказаною адресою свою дружину ОСОБА_4,
яка й тепер живе в квартирі. Оскільки ОСОБА_4 не має права проживати в квартирі
то повинна бути виселена, а її реєстрація скасована. Також відповідачі перешкоджають
їй користуватися своєю часткою, не пускають її до квартири, тому її суд повинен
вселити в квартиру, як співвласника.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позов
підтримали.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_6, та їх представник ОСОБА_5 позов визнали
частково в праві власності на 1/6 частку квартири та вселення позивача в
квартиру, в іншій частині позову заперечують.

Новомосковська державна нотаріальна контора та відділ імміграції та
реєстрації фізичних осіб Новомосковського міського відділу управління
міністерства внутрішніх справ України у Дніпропетровській області надали суду
заяви про розгляд справ без їх участі (а.с.80, 101,106)

Суд, вислухавши сторони, їх представників, дослідивши докази в
підтвердження та заперечення позову вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню. Суд встановив, що при житті ОСОБА_6 склала заповіт на користь
ОСОБА_1 (а.с.4), 06 квітня 1999 р. ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на
спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6 на 1/6 частку

2

квартири
АДРЕСА_1 (а.с.5), відповідно до технічного паспорта
встановлено частки в праві власності на спірну квартиру між ОСОБА_1 та ОСОБА_3
(а.с.6,7), 11 лютого 1999 р. ОСОБА_3 отримав свідоцтво про право на спадщину за
заповітом після смерті ОСОБА_6 на 2/6 частки квартири АДРЕСА_1, а 1/6 частка
залишилася відкритою (а.с.72), ОСОБА_7 мати ОСОБА_6 (а.с.86) померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 р. (а.с.76) Квартира була приватизована ОСОБА_3 та ОСОБА_6
(а.с.90) ОСОБА_4 була зареєстрована за АДРЕСА_1 06.05.2004р. (а.с.96), але без
розділу на чиїй частині квартири ОСОБА_3 чи ОСОБА_1, тому суд вважає, що
ОСОБА_3 давши згоду на реєстрацію ОСОБА_4 розпорядився свою часткою власності
доля якої на той час для нього була визначена. При визначенні розміру часток на
спадщину ОСОБА_3 та ОСОБА_1 нотаріус не врахував вимог ст. ст. 534, 535 ЦК України
(1963р.), тому, що самі спадкоємці не заявили про наявність права на спадщину
після смерті ОСОБА_6 її матері ОСОБА_7 Таким чином частки у праві власності на
квартиру були визначені невірно, а суд при винесенні рішення позбавлений права
встановлювати такі частки для сторін, про що вони повинні звернутися до
нотаріальної контори.

ОСОБА_1 підлягає вселенню як власник частини квартири відповідно до ст. 48
Закону України «Про власність», з цих же підстав ОСОБА_4 виселенню не підлягає,
так як почала жити, та зареєструвалася з дозволу співвласника квартири ОСОБА_3

При розгляді справи ОСОБА_1 понесла судові витрати на оплату отриманої
правової допомоги (а.с.107), судового збору (а.с.8,79), які відповідно до ст.
88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_3

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 534, 535 ЦК України
(1963р.), ст. 48 Закону України «Про власність», ст. ст. 10, 60, 88, 212, 213,
214 ЦПК України, суд, -

вирішив:

позов ОСОБА_1 задовольнити часткового, визнати недійсним свідоцтво про
право на спадщину за заповітом від 06 квітня 1999 року виданого Новомосковською
державною нотаріальною конторою на ОСОБА_1 та свідоцтво про право на спадщину
за законом від 11 лютого 1999 року виданого Новомосковською державною
нотаріальною конторою на ОСОБА_3.

Вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу 200 грн.,
судовий збір 165 грн. 50 коп., а всього 365 грн. 50 коп.

В іншій частині позову ОСОБА_1 відмовити

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської обл. шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня
оголошення рішення, та на нього може бути подано апеляційну скаргу протягом
двадцяти днів з дня подання заяви про апеляційне оскарження.