АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

2007
року листопада місяця 27 дня у м.
Полтаві колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Полтавської області в складі:

головуючого  -
МАРТЄВА  СЮ.

суддів  -
АКОПЯНВ.І., ЧІЧІЛЯВ.А.

при
секретарі - КОЛОДЮКО.П. розглянула провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 18
вересня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування
матеріальної і моральної шкоди,  що
заподіяна залиттям квартири.

Колегія
судців,  заслухавши доповідь судді -
доповідача, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 18 вересня 2007 року
зазначений позов задоволено частково.

Стягнуто
із ОСОБА_1 на користь позивача 3 763 грн. у відшкодування матеріальної
шкоди,  що заподіяна залиттям
квартири,  750 грн. у відшкодування
моральної шкоди і судові витрати,  а
усього 5 297, 37 грн.

У
апеляційній скарзі порушено питання про скасування рішення з підстав
невідповідності висновків суду обставинам справи і неправильного застосування
норм матеріального та процесуального права.

Справа №
22ц-2709 2007 року Головуючий у першій інстанції: КУЦИН В.М.  Суддя - доповідач: МАРТЄВ СЮ.

2

Відповідно
до ч.1  ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального
і процесуального права.

Апеляційний
суд,  перевіривши законність і обґрунтованість
рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог,  заявлених у суді першої інстанції,  підстав для задоволення скарги не вбачає.

На підставі ч.1
ст.  1166 ЦК України,  майнова шкода,  що

заподіяна                          неправомірними                                  діями                               чи

бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи,  а також шкода,  завдана майну фізичної або юридичної
особи,  відшкодовується     в
повному     обсязі     особою,      яка
її     завдала.

Виходячи
із  ст. 1167 ЦК України,  моральна шкода,  завдана фізичній особі неправомірними діями
чи бездіяльністю,  відшкодовується особою
лише за наявності її вини,  крім
випадків,  встановлених частиною другою
цієї статті.

Місцевим
судом вірно встановлені фактичні обставини і причини залиття квартири
ОСОБА_2,  дана належна оцінка
доказам,  а висновок суду про виникнення
аварії з вини відповідача,  який недбало
ставився до установки і утримання сантехнічного обладнання відповідає
матеріалам справи і вимогам  ст.  ст.
1166,  1167 ЦК України і
матеріалам справи.

Апеляційна
скарга не містить у собі нових фактів чи засобів доведення,  які б спростовували висновок суду першої
інстанції.

Доводи
апеляційної скарги не дають підстав для висновку про таке порушення норм
процесуального права,  яке призвело до
неправильного вирішення справи.

Посилання
апелянта на необхідність відшкодування шкоди за рахунок ДЕУ,  слюсар якого встановлював шланг холодного
водопостачання є безпідставними.

Згідно
до ч.4  ст. 319 ЦК України,  власність зобов'язує,  тобто кожен із власників не лише має
суб'єктивні права,  але й несе
відповідальність за належне утримання і використання своєї власності.

Апелянтом не
враховані вимоги  ст. 10 ЗУ «Про приватизацію
державного житлового фонду»,  п.35 Правил
користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями,  затверджених Постановою Кабінету Міністрів
України від 8.10.92 року №572,
відповідно до яких утримання та ремонт приватизованих квартир
провадиться за рахунок їх власників,  а
також вимоги Постанови Кабінету

3

Міністрів України від 22.06.98 року №939 «Про
вдосконалення системи державного регулювання розміру квартирної плати та плати
за утримання будинків і при будинкових територій»,  якою затверджено склад витрат підприємств
житлового господарства,  пов'язаних з
утриманням будинків і при будинкових територій,
що входять до квартирної плати (плати за утримання житла).

Крім
того,  свідок ОСОБА_3 - слюсар ДЕУ,  суду пояснив,
що попереджав відповідача,  що
придбані власником ОСОБА_1 шланги є ненадійними,  проте відповідач наполягав на їх залишенні у
роботі(а.с. 99).

З
урахуванням викладеного суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про
наявність вини саме відповідача у недбалому утриманні сантехнічного обладнання
і залитті квартири позивача.

Решта доводів
апелянтів є несуттєвими і не спростовує висновку місцевого суду.

За таких
обставин,  рішення суду першої інстанції
постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права,  тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись  ст.
ст.  303, 307, 308, 315 ЦПК
України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити,  рішення
Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 18 вересня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання нею чинності.