Код суду 2702.
Справа №
№
Категор1я№ 32/
РІШЕННЯ

ІМ«ЯМ     УКРАЇНИ

16 березня 2007
року Гагарінський районный
суд м. Севастополя в складі:

головуючого-судді Лугвіщик A.M.

при секретарі                  Кравчук О.Е.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.
Севастополі справу за

позовом    ОСОБА_1 до Приватного підприємства

«Самерс» про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою та

встановлення земельного сервітуту,

встановив:

ОСОБА_1звернулася до суду з позовом до ПП «Самерс» про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою НОМЕР_1 в БВ «Каравела» по вул. Кріпосне шоссе, 1 в м.
Севастополі, визначивши порядок користування та встановити безстрокові земельні
сервітути на право проходу та проїзду транспорту через територію БВ «Каравела»
для власників земельної ділянки, мотивуючи тим, що 31.05.2002 року по вказаній
адресі вона придбала садовий будинок з надвірними будівлями. Разом з будівлею
на неї перейшло й право власності на спірну земельну ділянку. її права власника
унеможливлюється через відсутність згоди власника сусідньої ділянки - БВ
«Каравела» - щодо надання можливості проходу та проїзду транспортом. Фактичне
розміщення її ділянки та особливості місцевості виключають будь-який інший шлях
до неї.

В судове засідання позивач не з»явилася без поважних причин, хоча була
повідомлена про день та час слухання справи.

Представник відповідача з позовом не згоден 1 пояснив суду, що земельний
сервітут по домовленності встановлюється між власниками сусідніх земельних ділянок.
Власником земельної ділянки, на якій розташована база відпочинку «Каравела»,
являється територіальна громада м. Севастополя. Право земельного сервітуту
виникає після його державної реєстрації, в кадастровому плані земельної ділянки
повинні значитись межі земельних сервітутів. Позивач таких доказів суду не
надав. Прокуратурою Балаклавского
району проводилась перевірка, якою встановлено, що позивач

придбала
спірну земельну ділянку в СТ «Луч»,
а ІШ «Самерс» не вправі розглядати питання, які відносяться до діяльності
СТ «Луч».

Відповідно до ч.2 ст. 169 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути
справу за відсутністю позивача.

Вислухавши пояснення та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що в
задоволенні позову необхідно відмовити.

31.05.2002 року позивач ОСОБА_1придбала у ОСОБА_2 згідно договору
купівлі-продажу садовий будинок цілий 1 надвірні будівлі в СТ «Луч», ділянка НОМЕР_1
по вул. Кріпосне шоссе, 1 в м.
Севастополі. Згідно договору відчужуваний садовий будинок з надвірними
будівлями належить ОСОБА_2 на праві Свідоцтва про право власності на садовий
будинок в СТ «Луч» ділянка
№ 47. 24.02.2003 року позивачу був виданий Державний акт на право приватної
власності на земельну ділянку НОМЕР_1 в районі бази відпочинку «Каравела»,
площею 0,0404 га, для ведення Індивідуального садівництва.

Відповідно до ст. 100 ЗК України земельний сервітут може бути встановлений
домовленістю між землевласниками або за рішенням суду. В даному випадку ІШ
«Самерс» не являється власником земельної ділянки, на якій знаходиться БВ
«Каравела», дана земельна ділянка знаходиться в його тимчасовому користуванні
згідно договору оренди від 28.12.2001 року. Згідно Державного акту, виданого
15.03.2006 року Севастопольською міською держадміністрацією за № 378, вказана
земельна ділянка площею 6, 3637 га для розміщення бази відпочинку знаходиться в
постійному користуванні ВАТ «Севастопольський Маяк».

Таким чином, ІШ «Самерс» згідно договору майнового найму /оренди/ від
28.12.2001 року з ВАТ «Севастопольський Маяк» не наділено правом розпорядження
земельною ділянкою.

Крім цього, ІШ
«Самерс» не вправі втручатися в діяльність СТ «Луч».

На підставі наведеного та керуючись ст. 57, 60, 179, 213-218, 294-296 ЦПК
України, ст. 99-101,152 ЗК України, суд

РІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного

підприємства «Самерс» про усунення перешкод в
користуванні земельною

ділянкою та встановлення земельного сервітуту                     відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд м. Севастополя через Гагар
Інський районний суд м. Севастополя шляхом подання у 10-денний строк заяви про
апеляційне оскарження 1 поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України. Рішення складено власноручно в
єдиному екземплярі.