Справа № 2-1020/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

6 серпня
2007 р.                                                                            м.  Димитров

Димитровський
міський суд Донецької області у складі: головуючого - судді Халаджи О.В. при
секретарі Рибкіній Г.В. з участю позивача ОСОБА_1. представника відповідача
Коробського А.В. третьої особи ОСОБА_2.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.  Димитров справу за
позовом ОСОБА_1до Димитровської міської Ради про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Відповідач позов
визнав.

Позивач
в судовому засіданні,  в обгрунтування
позову пояснив,  що ІНФОРМАЦІЯ_1року
помер її чоловік ОСОБА_3,  який постійно
мешкав на день смерті у АДРЕСА_1.

Після
смерті чоловіка відкрилася спадщина,  що
складається із частки у праві спільної сумісної власності на квартиру
АДРЕСА_1,  належної їй по праву спільної
сумісної власності,  згідно свідоцтва про
право власності на житло від 23.02.1999 року № 4/23-764.

Інша
частина квартири належить по праву спільної сумісної власності позивачці,  згідно свідоцтва про право власності на житло
від 23.02.1999.

Виходячи
із змісту статті 1261 Цивільного кодексу України,  спадкоємцями першої черги за законом є діти
спадкодавця та той з подружжя,  який його
пережив.

На
спадкування за законом першої черги післі смерті ОСОБА_3. має право
позивачка,  та її донька ОСОБА_2. Інших
спадкоємців,  окрім них,  на спадкове майно після смерті її чоловіка не
має.

Відповідно
до статей 1268,  1269 Цивільного кодексу
України,  як спадкоємець першої черги за
законом,  в установлений законом
шестимісячний строк позивач прийняв спадщину шляхом подання заяви про прийняття
спадщини до Димитровської державної нотаріальної контори за місцем відкриття
спадщини,  що підтверджується витягом про
реєстрацію в Спадковому реєстрі.

За таких
обставин позивач вважає,  що вона
прийняла спадщину.

Не
зважаючи на факт прийняття спадщини,
свідоцтва про право на спадщину за законом у встановленому законом
порядку позивачка не може отримати з причин відсутності виділу в натурі частки
спадкодавця із майна спільної сумісної власності.

Тому
просить визнати за нею права власності на 1/2 частини квартири,  розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Третя особа
позов визнала,  та надала суду заяву про
задоволення вимог позивача.

Судом
установлено,  що ІНФОРМАЦІЯ_1року помер
чоловік позивачки ОСОБА_3,  який постійно
мешкав на день смерті у АДРЕСА_1. (а.с.
7)

Після
смерті чоловіка позивачки відкрилася спадщина,
що складається із частки у праві спільної сумісної власності на квартиру
АДРЕСА_1,  належної їй по праву спільної
сумісної власності,  згідно свідоцтва про
право власності на житло від 23.02.1999 року № 4/23-764,  та зареєстрованого в БТІ міста Димитрова
26.02.1999 року за реєстраційним номером 17рг 4 стр. 34 (а.с.  10, 11)

Інші
частини квартири належать по праву спільної сумісної власності позивачці,  ,  що
підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно,  виданого БТІ міста Димитрова 24.03.2007
року.(а.с.  10)

Відповідно
до статей 1268,  1269 Цивільного кодексу
України,  як спадкоємець першої черги за
законом,  в установлений законом шестимісячний
строк позивач прийняв спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини до
Димитровської державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини,  що підтверджується витягом про реєстрацію в
Спадковому реєстрі,  а третя особа від
спадщіни відмовилась (а.с.  9, 19)

ОСОБА_1
доводиться дружиною померлому,  що
підтверджується свідоцтвом про одруження ( а.с.
5)

Відповідно
до приписів  ст.  З Закону України «Про власність»,  майно може належите на праві спільної
(часткової або сумісної) власності громадянам.

За
змістом чинної на той час статті 112 Цивільного кодексу Української РСР,  розрізнялася спільна власність з визначенням
часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність).
Згідно статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»
передача займаних квартир здійснюється в спільному сумісну або часткову
власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї.

За таких
правових підстав позивачці та її чоловіку було передано в спільну сумісну
власніть квартиру АДРЕСА_1

За
змістом статті 369 Цивільного кодексу України,
у разі виділу частки із майна,  що
є у спільній сумісній власності,
вважається,  що частки кожного із
співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Відповідно до
приписів статі 372 Цивільного кодексу України,
у разі пододілу майна,  що є у
спільній сумісній власності,  вважається,  що частки співласників у праві спільної
сумісної власності є рівними.

Таким
чином суд вважає,  що ОСОБА_3 володів 1/2
частиною квартири АДРЕСА_1 на правах спільної сумісної власності і тому вимога
позивачки підлягають задоволенню,  та за
нею слід визнати право власності на 1/2 частину квартири,  розташованої за адресою: АДРЕСА_1 після
смерті її чоловіка ОСОБА_3.

На
підставі  ст.  ст.
1161,  1168,  1169 Цивільного кодексу України,   ст.
ст.  112,  369 Цивільного кодексу Української РСР та
керуючисть  ст.  ст. 10,
11,  57,  209,
213,  214,  215 ЦПК України,  суд

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1до Димитровської міської Ради про визнання права власності задовольнити
повністю.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на 1/2 квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може
бути оскаржено до Апеляційного суду.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення до Апеляційного суду Донецької області через
Димитровський міський суд.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через
Димитровський міський суд протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.