Справа № 2-751 2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ         УКРАЇНИ

23
травня 2007 року Ленінський районний суд м.
Донецька в складі:

головуючого
судді:                Олещенко Л.Б.

при
секретарі:                         Настоящої М. С.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Донецьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2про визначення
порядку користування квартирою,  суд
,  -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі
ОСОБА_1 і ОСОБА_3
звернулись до суду з позовом до своєї онуки -ОСОБА_2 про визначення порядку
користування належної їм трьом по 1/3 частини на праві власності квартири
АДРЕСА_1. Просили надати їм у користування дві сміжні комнати,  площею 17, 20 кв.м та 13, 80 кв.м,  а відповідачці з ії неповнолітньою донькою
1994 року народження - ізольовану кімнату,
площею 13 кв.м.

Ухвалою
Ленінського районного суду м.  Донецька
від 08.05.2007 року провадження у справі за позовом ОСОБА_3 закрито,  у зв"язку з відмовою останньої від своїх
вимог.

В
судовому заіданні позивач ОСОБА_1 змінив свої вимоги,  просив визначити порядок користування спірною
квартирою,  надавши йому у користування
ізольовану кімнату,  площею 13 кв.м,  а відповідачці з ії неповнолітньою донькою -
дві інші сміжні,  площею 17, 20 кв.м и 13, 80
кв.м,  оскільки його дружина - ОСОБА_3 відмовилась від
позову. При цьому зазначив,  що у спірній
квартирі ніколи не жив і не збирається,
оскільки має свій будинок,  в
якому 7 жилих кімнат. В спірній квартирі йому і його дружині належить по 1/3
частині на праві власності в порядку спадкування після смерті їх сина - батька
відповідачки.

З
вказаним позовом він звернувся до суду,
з тих міркувань,  що онука -
ОСОБА_2 не сплачує належним чином комунальні послуги за квартиру,  в зв"язку з чим склалася
заборгованість,  і у них з цього приводу
виникають суперечки. Тому він хоче визначити порядок користування квартирою і ту
кімнату,  що буде йому надана у
користування буде здавати квартирантам.

Відповідачка
ОСОБА_2 позов не визнала. Пояснила суду,
що за спірну квартиру вимушена сплачувати сама,  дійсно є заборгованість по комунальним
платежам,  оскільки вона має невелику
зарплатню,  та сама виховує неповнолітню
дитину.

Дід
ОСОБА_1 не платить за квартиру,  оскільки
в ній не проживають. На теперішній час,
вона оформлює ссуду
для погашення боргу. При цьому вказала,
що дід не має наміру залишати свій будинок і вселитися в спірну
квартиру. Порядок користування нею,  йому
треба визначити,  щоб заселити
квартирантів і отримувати гроші. Вона не заперечує проти проживання діда з
бабою,  але не погоджується,  щоб чужі люди мешкали в ії квартирі,  коли ії неповнолітня донька сама залишається
дома,  а вона в цей час на роботі.

Суд
заслухавши сторони,  дослідивши матеріали
справи,  вважає,  що вимоги ОСОБА_1 не грунтуються на законі і
в їх задоволені треба відмовити.

Судом
встановлено,  що квартира АДРЕСА_1
належить на праві приватної спільної власності,
по 1/3 частки - ОСОБА_1,  ОСОБА_3,
ОСОБА_4,  право
власності на яку зареєстровано за ними 19.05.2006 року КП БТІ м.  Донецька.

2

Вказана
квартира має три житлові кімнати ; одну ізольовану,  площею 13 кв.м і дві суміжні,  площею 17, 20 кв.м і 13, 80 кв.м.

Відповідно
до  ст.
358 ЦК У країни
встановлено порядок здійснення права спільної часткової власності,  згідно з якою це право співвласниками
здійснюється за їх згодою,  вони можуть
домовитися про порядок володіння і користування належним їм майном.

Із
пояснень відповідачки встановлено,  що
вона не перешкоджає позивачу в його праві користуватися належним йому
майном,  тобто спірною квартирою,  але останній сам не має наміру вселятися в цю
квартиру,  оскільки має в приватній
власності великий будинок,  в якому
машкає вдвох з дружиною. Ці обставини не заперечував в судовому засіданні і сам
позивач,  зазначивши,  що з відповідачкоюне обговорював питання їх
спільного користування квартирою,  бо
жити в ній не буде,  а має тільки намір вселити
квартирантів.

Таким
чином,  судом достовірно
встановлено,  що права позивача
відповідачкою не порушуються,  він має
можливість користуватися належним йому майном,
бо відповідачка проти цього не заперечує. В той же час,  встановлено,
що позивач ніколи не жив в спірній квартирі,  перешкоди йому не чиняться,  тому не має підстав для визначення порядку
користування нею. Варто зазначити,  що
позивачем заявлено позов,  тільки з метою
послідуючеї здачі в аренду
частини житлової площі,  що в свою
чергу може порушити права відповідачки,
як співвласниці квартири,  бо вона
не згодна таким чином здійснювати спільне користування квартирою.

Враховуючи
наведене,  в позові ОСОБА_1 треба
відмовити,  оскільки він не грунтується
на вимогах закону.

На
підставі  ст.  с 356,  358 ЦК
України,  та керуючись  ст.
ст.  10,  60,
212-215 ЦПК України,  суд ,  -

ВИРІШИВ:

В позові
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою АДРЕСА_1
-відмовити.

Рішення
може бути оскаржено до Апеляційного Суду Донецької області через Ленінський
районний суд м.  Донецька шляхом подачі в
10-денний строк з дня його проголошення,
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20-ти днів
апеляційної скарги,  з подачею ії копії
до апеляційної інстанції,  або в порядку
ч.4  ст.
295 ЦПК Україні