Справа № 2-755/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 липня
2007 року                                                                             м.
Коломия

Коломийський
міськрайонний суд Івано-Франківскої області

в
складі: головуючого судді        Ілюка
Б.В.

секретаря                                     У грак В.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Коломиї справу за позовною заявою
ОСОБА_1до відкритого акціонерного товариства «Коломийський деревооб­робний
завод» про стягнення середньої заробітної плати за затримку розрахунку при
звільненні та моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1  звернувся до суду із зазначеною позовною
заявою про стягнення серед­нього заробітку за затримку розрахунку при
звільненні та моральної шкоди. Позовні вимоги по­зивач мотивує тим,  що згідно наказу № 8-к від 20.02.2003 року
його було звільнено з роботи на підставі
ст. 36 КЗпП України. Однак всупереч вимогам  ст. 116 КЗпП України відповідач не про­вів з
ним розрахунок по заробітній платі в день звільнення. Судовим рішенням від
31.07.2006 року з відповідача стягнуто заборгованість з нарахованої заробітної
плати в сумі 2248, 18 гри­вень. Однак відповідач заборгованість по заробітній
платі не сплатив. В зв»язку із зазначеним вважає,  що відповідач згідно  ст. 117 КЗпП України,  повинен сплатити йому середній заробіток за
затримку розрахунку при звільненні за період з 01.06.2006 року по 01.03.2007
року,  в розмірі 5768, 40 гривень та 5000
моральної шкоди заподіяної йому відповідачем невиплатою заробітної плати,  які виражаються витраченого ним часу на
тривалий судовий розгляд справи,
викликів до правоохоронних органів,
його хвилювання.

В судовому
засіданні позивач збільшив позовні вимоги щодо стягнення розміру середнь­ої
заробітної плати за затримку розрахунку станом на 31.05.2007 року в розмірі
6946, 40 гривень. Представник відповідача позов не визнав та пояснив,  що питання про стягнення середнього за­робітку
за затримку розрахунку при звільненні було предметом розгляду суду. Рішенням
суду від 31.07.2006 року в користь позивача було стягнуто 2248, 18 гривень
боргу по заробітній платі та 7879 гривень компенсації за затримку розрахунку
при звільненні. Підприємство не мало змо­ги виконати рішення суду так як на
його рахунок 5.01.2006 року накладено арешт і кошти,  які поступають на підприємство проходять
через Державну виконавчу службу. Згідно довідки дер­жавної виконавчої служби
борг по заробітній платі позивачу погашено. Вини відповідача у не­своєчасній
виплаті боргу по заробітній платі після винесеного судом рішення,  немає. Крім того,  їх правовідносини зі сфери вирішення спору
перенесені у виконавчу сферу. Просить в позові відмовити.

Заслухавши
пояснення осіб,  які беруть участь у
справі та дослідивши інші докази,  суд
приходить до висновку,  що позовна заява
задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом
встановлено,  що позивач звернувся до
суду з позовною заявою повторно після прийнятого Коломийським міськрайонним
судом 31 липня 2006 року рішення про стягнення з відповідача боргу по
заробітній платі та компенсації за затримку розрахунку при звільненні з роботи.
Підставою для повторного звернення позивача з позовом до суду є те,  що відповідач,  після прийнятого 31.07.2006 року судом
рішення про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього
заробітку за затримку розрахунку при звільненні,  не погасив борг по заробі­тній платі.

Із пояснення
представника відповідача,  державного
виконавця Бордуланюк Г.Ю.,  даних довідок
міського відділу державної виконавчої служби Коломийського міжміського
управління юстиції № 582/3 від 26.06.2007 року,
Коломийського відділення №2 ІФФ ПриватБанку № Р/19.00.07.0.0.0/424 від
14.06.2007 р. вбачається,  що
відповідач,  із-за накладення арешту на
його розрахункові рахунки,  не
розпоряджався коштами,  які поступали на
його рахунки. Цими кош­тами розпоряджався MB ДВС і
згідно даних згаданої довідки MB ДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції,  вбачається,
що рішення суду від 31.07.2006 року,
виконано. Від ре­алізації майна відповідача та поступлених коштів,  борг по заробітній платі,  погашено.

Згідно ч.1  ст. 1167 ЦК України,  моральна
шкода,  завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями,  діями чи
бездіяльністю,  відшкодовується
особою,  яка її завдала,  за наявності її вини,  крім випадків,  встановлених частиною другою цієї статті.

Доказів про
заподіяння відповідачем позивачу моральної шкоди,  позивач суду не пред­ставив. За встановленого
вбачається,  що відповідач не мав
коштів,  щоб розрахуватися з позива­чем і
вини його у невиплаті позивачу боргу по заробітній платі після винесення судом
рішення 31.07.2006 року судом не встановлено,
а тому в позові ОСОБА_1  до
відкритого акціонер­ного товариства «Коломийський деревообробний завод» про
стягнення середньої заробітної плати за затримку розрахунку при звільненні та
моральної шкоди,  слід відмовити.

На підставі  ст.
ст. 116, 117, 221 КзпУкраїни,
ст. 1167 ЦК України
та керуючись  ст.  ст. 10, 11, 209, 212,  214-215 ЦПК України

ВИРІШИВ:

В позові
ОСОБА_1до відкритого акціонерного товариства «Коло­мийський деревообробний
завод» про стягнення середньої заробітної плати за затримку розра­хунку при
звільненні та моральної шкоди,
відмовити.

Рішення може
бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського Апеля­ційного суду
через Коломийський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги,  або
в порядку ч.4  ст. 295 ЦПК України.

Рішення
набирає законної сили після закінчення строків апеляційного оскарження,  ви­значених у
ст.  ст. 223, 294 ЦПК України.

Суддя                                           підпис                                     Ілюк Б.В.

З оригіналом
вірно: Суддя  Ілюк Б.В.