РІШЕННЯ

16
травня 2007 року Голосіївський районний суд м.
Києва

В складі
головуючого судді
Чередніченко Н.П.

При
секретарі                                     Гайді
В.В.

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за позовомОСОБА_1до ТОВ « КПО Гарант» про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

Встановив :

В грудні
2006 року Позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з
позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю „КПО Гарант"
про відшкодування моральної та матеріальної шкоди,  а саме стягнення з відповідача матеріальної
шкоди в розмірі 1274 грн. 45 коп. та моральної шкоди в розмірі 3000 грн. 00
коп.,  мотивуючи свої вимоги тим ,  що вона працювала у відповідача з 25.09.2006
року по 20.11.2006 року інженером-кошторисником за сумісництвом . Оскільки
роботи було багато вона часто працювала в надурочний час ,  однак з роботою справлялася . Однак ,  коли їй необхідно було відлучитися з роботи
її керівник не відпустив ,  а навпаки
почав принижувати ,  ображати тому вона
написала заяву про звільнення і залишила роботу . Коли вона не дочекавшись
ніякого повідомлення про вирішення її заяви про звільнення ,  приїхала до відповідача ,  то виявили ,
що її звільнили за прогули . Після ознайомлення з Наказом про звільнення
їй виплатили суму в розмірі 316, 45 грн. ,
а згідно відомостей вона отримала заробітну плату в розмірі 1316, 45
грн. Вважає ,  що такі дії відповідача принижують
її честь та гідність ,  а тому спричинили
і моральну шкоду в розмірі 3000 грн.

В
судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала за вищевикладеними
обставинами та просить про їх задоволення,
а саме стягнути з відповідача на її користь в рахунок відшкодування
моральної шкоди 3000 грн. та в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1247,
45 грн.- сума яку їй відповідач не доплатив за листопад 2006 рік .

Відповідач
в судовому засіданні пред'явлені до нього позовні вимоги не визнав,  посилаючись на їх безпідставність та
необґрунтованість та просив в задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

Вислухавши
пояснення сторін по справі,  дослідивши
наявні в матеріалах справи докази,  суд в
судовому засіданні встановив наступне.

„25"
вересня 2006 року наказом № 194 (а.с. 21) «По особовому складу» за
заявоюОСОБА_1 (а.с. 28) її було прийнято в Товариство з обмеженою
відповідальністю „КПО Гарант" за сумісництвом на посаду
інженера-економіста по кошторисно-договірній роботі (інженера-кошторисника) з
випробувальним терміном три місяці та оплатою праці згідно штатного розкладу. З
наказом позивач про прийняття його на роботу та правилами внутрішнього
розпорядку був ознайомлений,  про що
свідчать його підписи на заяві та наказі.

Відповідно
до штатного розкладу,  затвердженого
позивачем 01.09.2004 року,  посадовий
оклад інженера-економіста по кошторисно-договірній роботі
(інженера-кошторисника) становить 2 250, 00 грн.

Із
наявних в матеріалах справи документів,
заробітна плата нараховувалася Позивачу в таких розмірах:

·
за вересень 2006 року - 449, 75 грн.

·
за жовтень 2006 року - 2 524, 00 грн. (з додатково
нарахованою премією - 274, 00 грн.,
підстава - наказ № 224-6 від 31.10.2006 року).

·
за листопад 2006 року - 1579, 50 грн. (платіжна відомість
по виплаті ЗП за листопад 2006 року додається).

Таким
чином,  твердження Позивача,  про те,
що «керівник ... узгодив заробітну плату,  яка становила 2500, 00 грн.» є невірним та
таким,  що не відповідає дійсності.

2

«20» листопада 2006 року за вх.
№ 742 було зареєстровано заяву позивача про звільнення за власним бажанням з
«20» листопада 2006 року. Відповідно до п.1
ст. 38 КЗпП України «працівник має право розірвати трудовий
договір,  укладений на невизначений
строк,  попередивши про це власника або
уповноважений ним орган письмово за два тижні». Позивачем не було надано
доказів неможливості продовжувати роботу протягом наступних двох тижнів після
попередження про звільнення,  тобто він
повинен буви виконувати свої трудові обов'язки протягом наступних двох тижнів.
Відповідач у своєму запереченні стверджує,
що після того,  як Позивач зареєстрував
заяву про звільнення,  він залишив робоче
місце і не з'являвся протягом наступних двох тижнів. Про відсутність позивача
на робочому місці складено відповідачем відповідні акти від 20.11.2006 p.,  24.11.2006 p.,  01.12.2006 p.,  04.12.2006 р.

«04»
грудня 2006 року позивача Наказом № 249 «по особовому складу» було звільнено
відповідачем з роботи з 20.11.2006 року за прогул без поважної причини згідно
п.4  ст. 40 КЗпП України (а.с. 6).

«05»
грудня 2006 року позивач був ознайомлений з Наказом № 249 від 04.12.2006
року,  про що свідчить його підпис на
наказі та отримав заробітну плату за фактично відпрацьований в листопаді час та
невикористану відпустку у розмірі 1 316, 00 грн. Отримання даної суми
підтверджується підписом позивача на платіжній відомості за видачу заробітної
плати за листопад 2006 року (а.с. 36)

Таким
чином,  відповідач в повному обсязі
розрахувався з позивачем в частині заробітної плати.

Відповідно
до ч.2  ст. 23 ЦК України моральна
шкода полягає,  зокрема,  у приниженні честі,  гідності а також ділової репутації фізичної
або юридичної особи.

Частиною
1  ст. 1167 ЦК України
передбачено,  що морльна шкода,  завдана фізичній чи юридичній особі
неправомірними рішеннями,  діями чи
бездіяльністю відшкодовується особою,
яка її завдала за наявності вини.

Вимоги
позивача щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди є безпідставними,  нічим не підтвердженими та носять характер
збагачення за рахунок відповідача.

Разом з
тим,  будь-яких конкретних правових
доказів про наявні душевні та психологічні страждання,  які б могли вплинути на спосіб життя чи на
здоров'я позивача суду не надано і судом таких доказів не встановлено.

Керуючись  ст..212-215 ЦПК України, -

Вирішив :

В
задоволенні позовних вимогОСОБА_1до ТОВ «КПО Гарант» про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди - відмовити .

На
рішення може бути подана заява про апеляційне оскарження рішення суду протягом
десяти днів з дня проголошення рішення та подана апеляційна скарга протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження ,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано . Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження ,  але апеляційна скарга не була подана в строк
,  встановлений  ст.. 294 ЦПК України ,  рішення суду набирає законної сили після
закінчення цього строку . У разі подання апеляційної скарги рішення ,  якщо його не скасовано ,  набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом .