Справа № 22ц-2398/2007 р.                        Головуючий
у 1 інстанції Міхієнкова Т.
05                                                           Доповідач
у 2 інстанції Даценко Л.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22   жовтня
2007   року   колегія
суддів   судової   палати
в   цивільних   справах Апеляційного суду Київської області
в складі: головуючого судді Приходька К.П. суддів Даценко Л.М., Коцюрби О.П.
при секретарі Бобку
О.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними
скаргамиОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду
Київської області від 15 травня 2007 року в справі за позовомОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності, за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_1 про визнання права власності,
та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,ОСОБА_1, ОСОБА_2 про зміну договору
купівлі-продажу житлового будинку та визнання недійсними окремих частин
правочинів, -

встановила:

15
листопада 2006 р. позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2. звернулися до суду з позовом про
визнання права власності з підстав, передбачених ст. 392 ЦК України.

Посилалися
на те, що згідно договору купівлі-продажу частини житлового будинку від
21.06.2003 р. ОСОБА_3, якому належав на праві власності будинок АДРЕСА_1 продав
частину цього будинку своїм дітям, а саме: ОСОБА_4 2/5 частини, ОСОБА_11/10
частину, ОСОБА_2. 1/5 частину житлового будинку без надвірних будівель.

В цьому
ж договорі сторони визначили конкретне користування, а саме: в конкретне
користування ОСОБА_4 переходять приміщення, означені на плані цифрами 1-1
тамбур корисною площею 5,3 кв. м, 1-2 вітальня корисною площею 18,0 кв. м, 1-3
кухня корисною площею 8,7 кв. м, 1-4 санвузол корисною площею 5,5 кв. м, 1-9
сходова корисною площею 2,2 кв. м, 1-10 житловою площею 27,2 кв. м.

В
конкретне користування ОСОБА_1переходять приміщення, означені на плані цифрами
1-11 житловою площею 23,1 кв. м.

В
конкретне користування ОСОБА_2. переходять приміщення, означені на плані
цифрами 1-7 житловою площею 16,8 кв. м, 1-8 житловою площею 10,9 кв. м. (а. с
4)

Згідно
договору дарування від 20.09.2003 р. ОСОБА_4. подарував ОСОБА_1належні йому на
підставі договору купівлі-продажу від 21.06.2003 р. 2/5 частини зазначеного
житлового будинку без надвірних будівель.

Відчужуються:
приміщення житловою площею 27,2 кв. м, 1-1 тамбур розміром 5,3 кв. м, 1-2
вітальня розміром 18,0 кв. м, 1-3 кухня розміром 8,7 кв. м, 1-4 санвузол
розміром 5,5 кв. м, 1-9 сходова розміром 2,2 кв. м, 1-10 житлова кімната
розміром 27,2 кв. м. (а. с 5)

Згідно
договору дарування від 20.09.2003 р. ОСОБА_1подарувала ОСОБА_2. належну їй на
підставі договору купівлі-продажу від 21.06.2003 р. 1/10 частину зазначеного
житлового будинку без надвірних будівель.

Відчужується
житлова кімната розміром 23,1 кв. м, зазначена на плані, як 1-11. (а. с. 6)

Згідно
договору дарування частини житлового будинку від 17.11.2003 р.
ОСОБА_1подарувала ОСОБА_2. належну їй на підставі договору купівлі-продажу від
21.06.2003 р. та договору дарування від 20.09.2003 р. 3/100 частин зазначеного
житлового будинку без надвірних будівель.

В
конкретне користування обдарованої переходить 1/4 частина приміщення 1-10 жилою
площею 6,8 кв. м. (а. с 15)

Позивачі
ОСОБА_1та ОСОБА_2. вважають, що в підсумку вищевказаних договорів
купівлі-продажу від 21.06.2003 p., дарування від 20.09.2003 р. та від 17.11.2003 р. на
праві власності ОСОБА_1належить 41/100 частину зазначеного будинку, ОСОБА_2. -
39/100 частин будинку, а ОСОБА_3 - 30/100 частин будинку.

Тому
ОСОБА_1просила визнати за нею право власності на 41/100 частин будинку АДРЕСА_1
а ОСОБА_1просила визнати за нею право власності на 39/100 частин зазначеного
будинку (а. с. 2-3,19-20)

ОСОБА_3
звернувся в суд із зустрічним позовом про зміну договору купівлі-продажу
житлового будинку та визнання недійсними окремих частин правочинів з підстав,
передбачених ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215, 217, ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст. 358, ч. 2
ст. 651 ЦК України.

Просив
внести зміни в договір купівлі-продажу частин житлового будинку від 21.06.2003 р. в частині, що
стосується конкретного користування, а саме: абзац четвертий пункту 1 договору
викласти в такій редакції: в конкретне користування ОСОБА_4 переходять
приміщення, означені на плані цифрами 1-1 тамбур корисною площею 5,3 кв. м, 1-2
вітальня корисною площею 18,0 кв. м, 1-9 сходова корисною площею 2,2 кв. м,
1-10 житловою площею 27,2 кв. м.

Пункт 1
договору доповнити абзацом сьомим такого змісту: в конкретному користуванні
ОСОБА_3 залишаються приміщення, означені на плані цифрами 1-3 кухня корисною
площею 8,7 кв. м, 1-4 санвузол корисною площею 5,5 кв. м, 1-5 кімната житловою
площею 15,1 кв. м, 1-6 кімната житловою площею 13,7 кв. м.

Визнати
недійсним останній абзац пункту 1 договору дарування від 20.09.2003 p., укладеного між
ОСОБА_4 та ОСОБА_1

Визнати
недійсним останній абзац пункту 1 договору дарування від 20.09.2003 p., укладеного між
ОСОБА_1та ОСОБА_2. Зобов'язати ОСОБА_1звільнити займану нею кухню площею 8,7 кв. м та санвузол
площею 5,5 кв. м.

Посилався
на те, що відповідачі ОСОБА_4. та ОСОБА_1істотно порушили умови конкретного
користування будинком, визначені в договорі купівлі-продажу від 21.06.2003 p., скориставшись
зазначеним договором і перекрутивши його зміст, укладаючи договори дарування
частин будинку від 20.09.2003 p.,
подарували конкретні приміщення, право власності на які не мали. (а. с.
44-49)

Рішенням
Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 травня 2007 р. у
задоволенні позовів ОСОБА_1та ОСОБА_2. відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_3.
задоволено в повному обсязі.

В
апеляційних скаргах позивачі ОСОБА_1та ОСОБА_2. просили скасувати рішення суду
першої інстанції і ухвалити нове про задоволення їхніх позовних вимог та про
відмову в зустрічному позові, посилаючись на невідповідність висновків суду
обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які
суд вважав встановленими, порушення та неправильне застосування судом норм
матеріального і процесуального права.

Апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції
скасуванню в частині задоволення зустрічного позову з ухваленням нового рішення
в цій частині з таких підстав.

Встановлено,
що згідно договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 21.06.2003 р.
ОСОБА_3, якому належав на праві власності будинок АДРЕСА_1 продав ОСОБА_4 2/5
частин, ОСОБА_11/10 частину, ОСОБА_2. 1/5 частину зазначеного житлового будинку
без надвірних будівель.

В цьому
ж договорі сторони визначили конкретне користування, а саме: в конкретне
користування ОСОБА_4 переходять приміщення, означені на плані цифрами 1-1
тамбур корисною площею 5,3 кв. м, 1-2 вітальня корисною площею 18,0 кв. м, 1-3
кухня корисною площею 8,7 кв. м, 1-4 санвузол корисною площею 5,5 кв. м, 1-9
сходова корисною площею 2,2 кв. м, 1-10 житловою площею 27,2 кв. м.

В
конкретне користування ОСОБА_1переходять приміщення, означені на плані цифрами 1-11
житловою площею 23,1 кв. м.

В
конкретне користування ОСОБА_2. переходять приміщення, означені на плані
цифрами 1-7 житловою площею 16,8 кв. м, 1-8 житловою площею 10,9 кв. м. (а. с
4)

Встановлено,
що згідно договору дарування від 20.09.2003 р. ОСОБА_4. подарував
ОСОБА_1належні йому на підставі договору купівлі-продажу від 21.06.2003 р. 2/5
частини зазначеного житлового будинку без надвірних будівель.

Відчужуються:
приміщення житловою площею 27,2 кв. м, 1-1 тамбур розміром 5,3 кв. м, 1-2
вітальня розміром 18,0 кв. м, 1-3 кухня розміром 8,7 кв. м, 1-4 санвузол
розміром 5,5 кв. м, 1-9 сходова розміром 2,2 кв. м, 1-Ю житлова кімната
розміром 27,2 кв. м. (а. с 5)

Встановлено,
що згідно договору дарування від 20.09.2003 р. ОСОБА_1подарувала ОСОБА_2.
належну їй на підставі договору купівлі-продажу від 21.06.2003 р. 1/10 частину
зазначеного житлового будинку без надвірних будівель.

Відчужується
житлова кімната розміром 23,1 кв. м, зазначена на плані, як 1-11. (а. с 6)

Встановлено,
що згідно договору дарування частини житлового будинку від 17.11.2003 р.
ОСОБА_1подарувала ОСОБА_2. належну їй на підставі договору купівлі-продажу від
21.06.2003 р. та договору дарування від 20.09.2003 р. 3/100 частини зазначеного
житлового будинку без надвірних будівель.

В
конкретне користування обдарованої переходить 1/4 частина приміщення 1-10 жилою
площею 6,8 кв. м. (а. с. 15)

Встановлено,
що згідно довідки Броварського МБТІ від 01.12.2006 р. № 2244 право власності на
частини житлового будинку АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3 на 3/10 частини
відповідно до договору купівлі-продажу від 21.06.2003 р., за ОСОБА_2. на 33/100
частини і за ОСОБА_1на 37/100 частин відповідно до договорів купівлі-продажу
від 21.06.2003 р. та дарування від 20.09.2003 р. і від 17.11.2003 р. (а. с
17-18)

Оскільки
право власності за сторонами на відповідні частини зазначеного житлового
будинку встановлено зазначеними правовстановлюючими документами, то правових
підстав для визнання за ОСОБА_1права власності на 41/100 частин будинку та за
ОСОБА_1на 39/100 частин даного будинку не вбачається.

Посилання
позивачів в позовних заявах на те, що вони відповідно до договору
купівлі-продажу від 21.06.2003 р. придбали конкретні житлові і не житлові
приміщення не відповідають змісту даного договору, оскільки відповідно до його
умов, позивачка ОСОБА_1купила 1/10 частину, а ОСОБА_2. - 1/5 частину житлового
будинку без надвірних будівель.

Дані
обставини також спростовуються доводами апеляційних скарг самих же позивачок
ОСОБА_1та ОСОБА_2., в яких вони посилаються на те, що купили у ОСОБА_3 відповідно по
1/10 та 1/5 частині зазначеного будинку.

Таким
чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного
висновку про відмову в позовах ОСОБА_1та ОСОБА_2.

Як
вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 звернувся в суд із зустрічним позовом
про зміну договору купівлі-продажу житлового будинку та визнання недійсними
окремих частин правочинів з підстав, передбачених ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215,
217, ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст. 358, ч. 2 ст. 651 ЦК України.

Згідно
ст. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК
України від 16.01.2003 р. Цивільний кодекс України застосовується до
цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо
цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом
України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що
виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Задовольняючи
зустрічний позов в частині внесення змін та доповнень в договір купівлі-продажу
частини житлового будинку від 21.06.2003 р.,
суд керувався ст. ст. 358, 651
ЦК України 2003 р., не звернувши уваги
на те, що правовідносини між сторонами виникли під час дії ЦК України 1963
року, яким регулюються зазначені правовідносини і який не передбачав зміни
договору.

Також,
вносячи доповнення в зазначений договір, суд не звернув уваги на те, що ст. 651
ЦК України 2003 р.
регулює підстави зміни або розірвання договору і не передбачає внесення
доповнень до договору.

Згідно
ст. ст.3, 10, 60, 119, 212-213 ЦПК України позивач сам визначає зміст позовних
вимог, викладає обставини, якими обґрунтовуються вимоги, а суд, зберігаючи
об"єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і
повного дослідження обставин справи. Право визначення підстав та предмету
позову належить виключно позивачу і суд сам за власною ініціативою їх змінити
не може.

Проте
суд належним чином не з"ясував характер та зміст заявлених зустрічних
позовних вимог і застосував норми матеріального права на власний розсуд.

Так,
вирішуючи даний спір, суд керувався ст. 86 ЦК України 1963 року та ст. 4 Закону України „Про
власність", не звернувши уваги на те, що сторони не визначали таких
підстав своїх позовів.

Крім
того, задовольняючи зустрічний позов в частині вимог про визнання недійсними
останнього абзацу пункту 1 договорів дарування від 20.09.2003 р., суд керувався ст. 48
ЦК України 1963 p., однак всупереч
вимогам зазначеної норми закону, не вказав в рішенні якому ж саме закону не
відповідають останні абзаци пункту 1 даних договорів дарування.

З
урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що вирішуючи спір в частині
зустрічного позову, судом неправильно застосовані норми матеріального права,
тому рішення суду першої інстанції в частині задоволення зустрічного позову
підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні
зустрічного позову з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 та ч. 2 ст. 309 ЦПК
України.

Керуючись
ст. ст. 303, 307, 308, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів,

Вирішила:

Апеляційні
скаргиОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення
Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 травня 2007 року
скасувати в частині задоволення зустрічного позову і в цій частині ухвалити
нове рішення, яким відмовити в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до
ОСОБА_4,ОСОБА_1, ОСОБА_2 про зміну договору купівлі-продажу житлового будинку
та визнання недійсними окремих частин правочинів.

В решті
рішення залишити без змін. Рішення набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.