Справа  №  2-9
РІШЕННЯ

і м я м  України

24 травня 2007
року  Уманський міськрайонний суд
Черкаської області

в складі:      головуючого - судді    Очеретяного В.А.

при
секретарі   Юхименко Г.В. з участю
адвоката    ОСОБА_4

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умань справу за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2,  ОСОБА_3та Уманської
міської ради про визнання рішення Уманської міської Ради № 4-22/24 від 19 червня 2003 року,  державного акту на право приватної власності
на землю 111-ЧР № 022235
від 14 липня 2003 року та
державного акту на право приватної власності на земельну ділянку Серії ЯА № 210991 від 22 грудня 2004 року не дійсними
та розподіл земельної ділянки,

встановив:

ОСОБА_1  звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2
,  ОСОБА_3 та Уманської міської ради про
визнання недійсними рішення Уманської міської ради № 4-22/24 від 19 червня 2003 року про
передачу у приватну власність ОСОБА_2
земельної ділянки по АДРЕСА_1площею 3 67 кв.м. ,  державного
акту на право приватної власності на вказану земельну ділянку на ім' я
ОСОБА_2  № 111-ЧР 022235
від 14 липня 2003 року,  державного акту на право приватної власності
на вказану земельну ділянку на ім'я ОСОБА_3 Серії ЯА № 210991 від 22 грудня 2004 року та розподіл
земельної ділянки по АДРЕСА_1,
посилаючись на те,  що їй та
відповідачці ОСОБА_2  на праві особистої
власності належить по 1/2
частині АДРЕСА_1,  за яким закріплена
земельна ділянка розміром 0,
0612 га.,  на яку вони також мають право
на 1/2 частину
кожна. В 2003 році
відповідачка без її згоди,  обманним
шляхом,  поставивши за неї підпис в акті
узгодження меж та вказавши надумані серію та номер її паспорта,  приватизувала частину земельної ділянки в
розмірі 0, 0367 га.,
захопивши більше,
ніж має право по долях в будинку,
тому вона була вимушена 27
липня 2004 року
звернутись з позовом до суду про визнання недійсними рішення Уманської міської
ради про передачу у приватну власність ОСОБА_2
земельної ділянки по АДРЕСА_1,
державного акту на право приватної власності на землю на ім'я
ОСОБА_2  та розділ вказаної земельної
ділянки.

Відповідачка
ОСОБА_2  систематично не з'являлась в
судові засідання,  в зв'язку з чим 13 грудня 2004 року у
відповідності до  ст. 172 ЦПК України (в
редакції 1963 року)
було постановлено рі імення за наявними матеріалами,  без участі відповідачки,  яким позов був задоволений.

2

Систематично не з'являючись в
судові засідання,  відповідачка
ОСОБА_2  знаючи,  що з приводу земельної ділянки виник судовий
спір,  25 жовтня 2004
року дарує належну їй 1/2
частину АДРЕСА_1співвідповідачці ОСОБА_3,
а окремим договором в цей же день дарує їй же земельну ділянку по
АДРЕСА_1,  м. Умані площею 367
кв.м.  На підставі договору дарування
земельної ділянки від 2
5 жовтня 2004 року
Уманська міська рада 22 грудня 2004 року,  після постановления
судом рішення про скасування рішення Уманської міської ради від 19 червня 2 003 року про
передачу у приватну власність ОСОБА_2
земельної ділянки по АДРЕСА_1 м.  Умані площею 367 кв.м. ,  державного акту на право приватної власності
на вказану земельну ділянку на ім'я ОСОБА_2
№ 111-ЧР 022235 від 14 липня 2003 року,  видає ОСОБА_3 Державний акт на право
приватної власності на земельну ділянку по вул.
Космонавтів м. Умані розміром 367
кв.м.  Серії ЯА № 210991.

Дізнавшись
про Державний акт на право власності на земельну ділянку ОСОБА_3 вона б липня 2005 року звернулась
до суду з позовом про визнання його недійсним.
А у відповідь на її позов ОСОБА_2
звернулась до суду з заявою про перегляд рішення Уманського
міськрайонного суду від 13
грудня 2 004 року за
ново виявленими обставинами,  мотивуючи
тим,  що вона не була повідомлена
належним чином про розгляд справи її на момент винесення рішення власником 1/2 частини
АДРЕСА_1була вже ОСОБА_3,  яка не була
притягнута до участі в справі.

Позивачка
в судовому засіданні позов підтримала і пояснила,  що в 1974
році вона придбала 1/2
частину АДРЕСА_1у ОСОБА_5  колишнього чоловіка відповідачки ОСОБА_2 ,  який показав земельну ділянку,  якою він користувався. Реально земельна
ділянка ніколи і ніким не розділялась. Як на момент купівлі частини
будинку,  так і до 2004 року вона
вважала,  що користується земельною
ділянкою в рівних долях із співвласником будинку ОСОБА_2  27
років вона сплачувала земельний податок за 0, 0306 га.,  тобто за 1/2 частину земельної
ділянки. Лише у 2004 році,  звернувшись до Уманську міську раду з заявою
про передачу їй у приватну власність земельної ділянки розміром 0, 0306 га.,  при обмірі,
було виявлено,  що вони
користувались земельною ділянкою не в рівних долях і відповідачкою було
приватизовано 367 кв.м,  замість 306
кв.м. ,  а їй залишено лише 0, 0251 га. Вона не
давала згоди на приватизацію земельної ділянки відповідачкою ОСОБА_2  і не підписувала акт узгодження меж
землекористування,  інакше довідалась би
про нерівність користування земельною ділянкою і звернулась би до суду з
позовом раніше,  ще до приватизації
відповідачкою ОСОБА_2  своєї земельної
ділянки. Як з'ясувалось пізніше відповідачка ОСОБА_2  приватизувала земельну ділянку по
підробленому акту узгодження меж землекористування,  в якому був підроблений її (позивачки) підпис
та неправильно вказаний номер її паспорта: НОМЕР_1 замість НОМЕР_2. Таким
чином,  на підставі сфальсифікованого
акту узгодження меж землекористування Уманська міська рада винесла рішення про
передачу у приватну власність ОСОБА_2
земельної ділянки по АДРЕСА_1 у розмірі 3 67 кв.м. ,  а потім
видала державний акт на право приватної власності на вказану земельну ділянку.
Після відчуження відповідачкою ОСОБА_2
земельної ділянки
співвідповідачці  ОСОБА_3.  Уманською
міською  радою

з

останній
також був виданий державний акт на право приватної власності на вказану
земельну ділянку. Просила задоволити позов в повному об'ємі: визнати рішення
Уманської міської ради №
4-22/24 від 19
червня 2003 року,  державний акт на право приватної власності на
землю № 111-ЧР 022235 від 14 липня 2003 року та
державний акт на право приватної власності на земельну ділянку Серії ЯА № 210991 від 22 грудня 2004 року не
дійсними,  а також просила розділити
земельну ділянку по АДРЕСА_1
м.  Умані між нею та відповідачкою
ОСОБА_33гідно другого варіанту висновку судово-технічної експертизи.

Відповідачка
ОСОБА_2  в судовому засіданні позов не
визнала і пояснила,  що їй та її
колишньому чоловікові ОСОБА_5 належав АДРЕСА_1який в 1968 році був
розділений судом між ними по 1/2
частині кожному. Коли ОСОБА_5 продав свою частину ОСОБА_1,  то вона показала Пшеничній де її колишній
чоловік садив картоплю,  а чоловік
позивачки відбив межу і поставив огорожу на межі земельних ділянок. З тих пір
вони і користувались цими земельними ділянками і ніяких спорів між ними не
виникало. При приватизації нею земельної ділянки її син звертався до сусідів з
актом узгодження меж землекористування. Хто підписував акт і які вносив дані в
нього вона не знає. Фактично вона приватизувала ту земельну ділянку,  ^якою користувалась історично. Вважає,  що позов безпідставний і просила відмовити в
його задоволенні.

В
судовому засіданні відповідачка ОСОБА_3позов не визнала і пояснила,  що вона належним чином,  через договори дарування,  придбала у ОСОБА_1  1/2
частину АДРЕСА_1та відповідну частину земельної ділянки. Земельна ділянка
була відмежована огорожею,  яку побудував
чоловік ОСОБА_1  Просила відмовити в
задоволенні позову.

До
судового засідання Уманська міська рада звернулась до суду з листом,  в якому просить розглядати справу без участі
її представника.

Вислухавши
пояснення позивачки ОСОБА_1 ,
відповідачки ОСОБА_2 ,
відповідачки ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_6
вивчивши матеріали справи,  суд вважає,
що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з
рішенням Уманського міського суду від 27
вересня 1968 року  визнано
право  власності  за
ОСОБА_5  та  ОСОБА_2
по 1/2 частині
АДРЕСА_1кожному.  Земельна  ділянка
не  розділялась  і
порядок користування нею не встановлювався.

Із
договору купівлі-продажу від 29
травня 1974 року
вбачається,  що ОСОБА_5продав,  а ОСОБА_1
купила 1/2 частину
будинку з надвірними АДРЕСА_1

У
відповідності до  ст. 120 ЗК України при
переході права власності на будівлю або споруду до кількох осіб право на
земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та
споруди. Таким чином,  після постановления рішення
Уманського міського суду від 27
вересня 1968 року
ОСОБА_5 та ОСОБА_2  мали право на 1/2 частину земельної
ділянки кожен.

В
судовому засіданні достовірно встановлено,
що спірне земельна ділянка не розділялась і порядок користування нею не
встановлювався.

4

При переході права власності на 1/2 частину
АДРЕСА_1до ОСОБА_1   у 1974 році,   до неї перейшло  і
право  користування  1/2  частиною
земельної  ділянки,  оскільки на той час земельні ділянки не
відчужувались.

В
судовому засіданні встановлено,  що і
після цього земельна ділянка не розділялась і порядок користування нею не
встановлювався,  ніяких угод між
співвласниками з цього приводу не укладалось.

Згідно з
довідкою Уманської ОДПІ Черкаської області за ОСОБА_1  рахується 0, 0306 га. за адресою проживання: АДРЕСА_1,
за які вона сплачувала земельний податок,  а останні три роки його не сплачувала,  оскільки є пенсіонеркою та користується
пільгою згідно чинного законодавства.

В
судовому засіданні встановлено,  що в
акті узгодження меж землекористування від 5
травня 2 003 року в
графі "ОСОБА_1  0, 0251 га підпис ... № паспорту"
зазначено НОМЕР_1,  в той час,  як із
копії паспорту ОСОБА_1  вбачається,  що він має серію НОМЕР_2,
що підтверджує пояснення позивачки про те,  що вона вказаний акт узгодження меж
землекористування ніколи не підписувала і даних свого паспорта в ньому не
зазначала.

Згідно з
висновком судово-почеркознавчої експертизи від 15 травня 2007
року № 72 - підпис в
акті узгодження меж землекористування від 5
травня 2 003 року у
графі "АДРЕСА_1. 0,
0251 га підпис" ймовірно виконаний не ОСОБА_1 ,  а іншою особою.

Відповідачка
ОСОБА_2  в судовому засіданні
пояснила,  що вона акт узгодження меж
земельної ділянки за АДРЕСА_1  не
підписувала і даних паспорта не зазначала,
що підписанням акту займався її син,
але на вимогу суду повідомити місце проживання чи знаходження її
сина,  для допиту його в судовому
засіданні,  відмовилась.

Таким
чином,  в судовому засіданні
встановлено,  що рішення Уманської
міської ради № 4-22/24 від 19 червня 2003 року про
передачу у приватну власність ОСОБА_2
земельної ділянки по АДРЕСА_1 м.  Умані площею 367 кв.м,  та державний акт на право приватної власності
на землю № 111-ЧР 022235 від 14 липня 2003 року на ім'я
ОСОБА_2 ,  постановлені на підставі
підробленого Акту узгодження меж землекористування від 5 травня 2003 року,  що є основним документом при вирішенні питань
приватизації земельних ділянок,  а тому
підлягають визнанню недійсними.

Позивачкою
не ставилась позовна вимога про визнання договору дарування земельної ділянки
від 25 жовтня 2004 року,  посвідченого приватним нотаріусом Уманського
міського нотаріального округу ОСОБА_6 реєстровий № 4662,  недійсним
і суд не може вийти за межі пред'явленого позову. Але враховуючи,  що даний договір посвідчений нотаріусом в
результаті обману ОСОБА_2 ,  яка
запевнила нотаріуса,  що щодо даної
земельної ділянки не ведуться судові спори,
що державний акт на право приватної власності на землю № 111-ЧР 022235 від 14 липня 2003 року на ім'я
ОСОБА_2  підлягає визнанню
недійсним,  суд вважає,  на підставі
ст. 215 ЦК України
суд вважає його нікчемним.

В
зв'язку з визнанням недійсними рішення Уманської міської ради № 4-22/24 від 19 червня 2003 року про
передачу у приватну власність ОСОБА_2
земельної ділянки по АДРЕСА_1 м.  Умані площею 367 кв.м,  та державного акту на право приватної
власності на

землю № 111-ЧР 022235 від 14 липня 2003 року на ім'я
ОСОБА_2 ,  а також нікчемністю договору
дарування земельної ділянки від 2
5 жовтня 2 004 року,  посвідченого приватним нотаріусом Уманського
міського нотаріального округу ОСОБА_6 реєстровий № 4 6 62,  підлягає
визнанню недійсним і Державний акт на право приватної власності ОСОБА_3 на
земельну ділянку по АДРЕСА_1 розміром 0,
0367 га. Серії ЯА №
210991 від 22
грудня 2004 року.

13 вересня 2004 року згідно
ухвали Уманського міськрайонного суду було проведено судово-технічну
експертизу,  висновком якої запропоновано
три варіанти розподілу земельної ділянки.

Суд
вважає доцільним розділити спірну земельну ділянку по другому варіанту висновку
експертизи (ар.с. Зб),  оскільки він
відповідає долям сторін в домоволодінні,
найбільш рівно розділяє земельні ділянки сторін та запобігає виникненню
спорів між сторонами в подальшому.

Керуючись  ст.
ст.  10, 59, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК
України,  на підставі  ст.
ст.  215, 216 ЦК України,   ст.
ст.  38, 81, 88, 89, 95, 96, 103,  106, 120, 152 ЗК України,

ВИРІШИВ:

Позов
задоволити.

Визнати
недійсним рішення Уманської міської ради за № 4-22/24 від 19
червня 2003 року в
частині передачі в приватну власність ОСОБА_2земельної АДРЕСА_1площею 3 67 кв.м.

Визнати
недійсним Державний акт на право приватної власності ОСОБА_2 на земельну
ділянку площею 0, 0367 га по
АДРЕСА_1 м.  Умані серія 111-ЧР № 022235 від 14 липня 2 00 3 року.

Визнати
недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку Серії ЯА № 210991 від 22 грудня 2004 року.

Провести
розподіл земельної ділянки по АДРЕСА_1 згідно другого варіанта судово-технічної
експертизи та виділити в користування :

·
ОСОБА_1земельну ділянку площею 306 кв.м. ,  що відповідає ідеальній частці 1/2 частина
земельної ділянки,  зазначену в другому
варіанті експертизи зеленим кольором;

·
ОСОБА_2земельну ділянку площею 306 кв.м. ,  що відповідає ідеальній частці 1/2 частина
земельної ділянки,  зазначену в другому
варіанті експертизи жовтим кольором.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської
області через Уманський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 2 0 днів
апеляційної скарги,  з подачею її копії
до апеляційного суду Черкаської області або в порядку ч.4  ст. 295 ЦПК України.