Справа 22 ц- 2418                                       Головуючий
в суді 1 інстанції Циганій С.І.
Категорія 5                                                   Доповідач   Орловська Н.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

2007 року
жовтня місяця 23 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого    ПузановоїЛ.В.

Суддів                Орловської Н.В.

Закарян
К.Г. При секретарі Ґонтар Д.В.

Розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1

на рішення
Дніпровського районного суду м. Херсона від Об квітня 2007 р. у цивільній справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частку у спільній
сумісній власності

Встановила:

26 січня
2007 р. ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про визнання права на
частку у спільній сумісній власності, вказуючи, що перебував у шлюбі із
відповідачкою з ЗО листопада 1974 р., який розірвано за рішенням суду від 22
січня 1987 р. Під час шлюбу, у 1974 р., його прийнято у члени житлово -
будівельного кооперативу де надана квартираАДРЕСА_1

Пайовий внесок у розмірі 6560 грв. повністю сплачений в грудні 1991 p., із яких
початковий внесок в розмірі 3000 гр. сплачений за рахунок коштів отриманих ним
у дар від матері, що не є спільними коштами подружжя та внесок у розмірі 1497
грв. ним сплачений за рахунок особистих коштів після розірвання шлюбу. Таким
чином, вважає, що його особистий внесок у праві власності на квартиру становить
68% частки, а 32 % є спільним внеском подружжя, де йому належить 1/2 частина.
Просив визнати за ним право власності на 84/100 спірної квартири.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 06 квітня 2007 р.
позовні вимоги задоволені частково. Визнано за ОСОБА_2 право власності на
74/100, а за ОСОБА_1   26/100 частини
квартири АДРЕСА_1. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права просить судове рішення скасувати, і
постановити нове про відмову позивачу у задоволенні позову.

Письмових заперечень на доводи апеляційної скарги до суду
апеляційної інстанції не надходило.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність рішення суду в межах
визначених cm.
303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30.11.
1971р. У 1974 р. ОСОБА_2 прийнятий у члени житлового кооперативу. Тоді ж
позивачем сплачені внески, зокрема, 11.10.1974 р. в розмірі 1600 грв., отримані в дар від своєї матері, які
вона зберігала на особистому рахунку. Відповідачка підтвердила в судовому
засіданні вказаний факт. 800 грв. запозичені подружжям і сплачені 19 жовтня
1974 р. , кошти в розмірі 615 грв. за рахунок власних заощаджень подружжя
сплачені 01 квітня 1976 р.

Наведені обставини підтверджені матеріалами справи та
жодною із сторін не спростовані при розгляді справи, а тому колегія суддів
погоджується з висновком суду першої інстанції, що у відповідності до cm.
24 КЗпроШіС України внесок сплачений за рахунок отриманих позивачем у дар
коштів є його особистим внеском.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись із
висновком суду першої інстанції про визнання особистим внеском позивача кошти в
розмірі 1492 грв. сплачені ним в грудні 1991 р. після ухвалення судового
рішення від 22 січня 1987 р. про розірвання шлюбу.

Оскільки , згідно cm.44 КЗпроШіС
України ( в редакції від 20.06.1969р.) діючого на час виникнення спірних
правовідносин, шлюб визнається припиненим з часу реєстрації його розірвання в
органах запису актів громадянського стану.

З матеріалів справи вбачається, що у передбаченому
законом порядку сторони розірвали шлюб 16 серпня 1993р. отримавши свідоцтво про
його розірвання На підтвердження факту фактичного припинення сімейних відносин
з відповідачкою після розірвання шлюбу в судовому порядку станом на 1987 р.
позивач доказів не надав, а тому внесок в розмірі 4960 грв. слід визнати таким,
що сплачений подружжям і становить 76% у спільній власності на квартиру, де
частки сторін визнаються рівними.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду
змінити, визнавши за позивачем право власності на 62/100 частки спірної
квартири, а за ОСОБА_1. 38/100.

На підставі викладеного, ст. 22,28,44 КЗ про ЦПК України ( в редакції від
20.06.1968р), керуючись ст.
з0з0, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

Вирішила :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 06 квітня 2007 р.
змінити, визнавши часті у прав спільної власності на квартируАДРЕСА_1за ОСОБА_2
у розмірі 62/100 і ОСОБА_1в розмірі 38/100 .

В решті це ж
рішення залишити без зміни.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно з моменту
проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двох місяців
до Верховного Суду України шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.