Справа № 22-ц-
5516/2007р.     Головуючий 1-ї ін-т.:
стягнення суми         Доповідач: Яцина
2007 року м.  Харків.
Судова колегія
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:
судді Луспеника Д.Д.,
суддів: Яцини
В.Б. і Даниленка В.М. ,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні  цивільну  справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
Ізюмського міськрайсуду Харківської області від 06 вересня 2007 року
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2про стягнення понесених витрат,   пов'язаних з утриманням житла та за ремонт
квартири,   комунальних платежів,   -
2003 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом,   в якому після уточнення просив стягнути з
відповідачки на його користь половину сплачених ним комунальних платежів та
витрат на утримання спільної приватизованої квартири та за ремонт квартири на
загальну суму 8503,  58 грн.
Рішенням
Ізюмського міськрайсуду Харківської області від 06 вересня 2007 року позовні
вимоги задоволені частково.

Стягнуто
з ОСОБА_2. на користь ОСОБА_1 450 грн. за обслуговування житла,   175 грн. за виготовлення кошторису на ремонт
житла,   51 грн. сплаченого судового збору.

В решті позовних
вимог позивачеві відмовлено.

При
апеляційному перегляді справи було встановлено недотримання судом першої
інстанції розумних строків її розгляду,
передбачених  ст.  157 ЦПК України,   на що кожен при розгляді його цивільної
справи у суді має право згідно положень п.1
ст.  6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод від 04.11.1950р.,   ратифікованою законом України від 17 липня
1997 року N 475/97-ВР,   яка відповідно
до  ст.
9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Так,   позовна заява надійшла до суду першої
інстанції 16 грудня 2003 року,   не
вчиняючи ніяких дій щодо дотримання форми і змісту позовної заяви,   суддя постановив ухвалу про прийняття позову
лише 7 квітня 2004 року,   тобто майже
через п'ять місяців,   призначивши
судовий розгляд на 27 квітня того ж року.

27
квітня 2004 року в судове засідання з'явилися сторони,   розгляд справи по суті не розпочався та був
відкладений на 19 травня 2004 року для витребування доказів: довідки про

2

розмір пенсії
позивача,   про його місце роботи та про
утримання із заробітної плати,   які не
мають відношення до предмету позову (а.с.
13).

19
травня 2004 року розгляд справи після продовження відкладений для ознайомлення
відповідачки з уточненою позовною заявою,
без зазначення дати наступного судового засідання

(а.с.  23).

Наступне
судове засідання по справі відбулося через дев'ять місяців,   18 лютого 2005 року,   розгляд справи після продовження був
відкладений з посиланням на хворобу позивача,
без зазначення дати наступного судового засідання та витребування
доказів причини відсутності позивача (а.с.
24).

Після
цього розгляд справи був продовжений лише через рік,   13 березня 2006 року,   сторони з'явилися і дали пояснення по суті
позовних вимог,   були задані
питання,   після чого суд за своєї
ініціативою,   без наведення жодних
мотивів знову відклав розгляд справи та не зазначив дату наступного судового
засідання (а.с.  38-40).

Через
рік,   23 березня 2007 року,   після продовження розгляду справи головуючий
доповів матеріали справи і розгляд справи був відкладений на 24 квітня 2007
року,   оскільки відповідачка не
з'явилася до суду з невідомих причин ( а.с.
83).

23
березня 2007 року розгляд справи не відбувся за відсутності відповідачки з
причин,   які суд не встановив,   та черговий раз відклав розгляд справи без
зазначення дати наступного судового засідання (а.с,   85).

Наступним
разом суд першої інстанції продовжив судове засідання по справі через чотири
місяці,   8 серпня 2007 року,   з'явилися сторони,   але розгляд справи не відбувся,   з посиланням на відсутність вільного залу
судового засідання та засобів технічного забезпечення для фіксування судового
процесу,   розгляд відкладений до 5
вересня 2007року (а.с.  83). В цей день
знову розгляд справи не відбувся з посиланням на ті ж причини і був відкладений
на наступний день (а.с.  97).

6
березня 2007 року за один день відбувся розгляд справи і було ухвалено рішення
суду по суті позовних вимог,   за
відсутності заперечень сторін,   технічні
засоби для запису судового засідання судом не застосовувалися (а.с.  98-104).

Таким
чином,   позовна заява була прийнята до
розгляду судом лише через п'ять місяців після її надходження та була розглянута
по суті за один день лише через три роки і повні вісім місяців. При цьому
судом,   головуючим по справі суддею
Винниченко П.П.,   безпідставно
оголошувалися тривалі перерви в розгляді справи,   без визначення дати наступного засідання і
здійснення процесуальних дій суду по розгляду справи,   нескладної за своїм характером спору,   та яка не викликала труднощів для
організації її розгляду.

Виходячи
з наведеного,   судова колегія відповідно
до  ст.
320 ЦПК України зазначає про вказані порушення норм процесуального права
і помилки,   допущені судом першої
інстанції під головуванням судді Винниченко П.П.,   які хоча і не є підставою для скасування
рішення суду першої інстанції,   але
оскільки вони мають значення для забезпечення права особи на судовий захист
своїх прав і свобод судом,
гарантованого  ст.  55 Конституції України,   п. 1 статті 6 вказаної Конвенції,   - потребують вивчення питання про
дисциплінарну відповідальність судді Винниченка П.П. органом суддівського
самоврядування відповідно до положень
ст.  97 Закону України «Про
судоустрій України».

Керуючись  ст.
ст.  221,   320 ЦПК України,   судова колегія,   -

3

УХВАЛИЛА:

Про
зазначене в ухвалі судової колегії довести до відома Ради суддів Харківської
області для належного реагування та повідомлення про вжиті заходи у
встановлений законом строк.