Справа №2-1044/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

м. Ковель                                                                                       02
серпня 2007 року

Ковельський
міськрайонний суд Волинської області під головуванням судді Луньової Т.М.  при секретарі - Абрамчук І.Ю. з участю
позивача - ОСОБА_1представника позивача - ОСОБА_2 відповідача - ОСОБА_3
представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.  Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_5,  ОСОБА_3,  ОСОБА_6,
ОСОБА_7,  ОСОБА_8,  Дубівської сільської ради,  третьої особи без самостійних вимог на
стороні відповідача Ковельського районного відділу земельних ресурсів про
визнання недійсними договорів дарування земельної ділянки,  про визнання недійсними державних актів на
право приватної власності на землю,
відновлення межових знаків,
усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою і стягнення
моральної шкоди,  -

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом,  у

якому прохає визнати недійсним договір дарування земельної ділянки серії АВ
№691483 від

28.02.2000 року укладений між відповідачами у справі ОСОБА_6 і ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 і

договір дарування земельної ділянки серії ВАА №428416 укладений між         відповідачами

ОСОБА_7,
ОСОБА_8  і ОСОБА_5
і ОСОБА_3; визнати недійсними державні акти на право приватної власності на
землю: серії ВЛ №00205 виданий 14.11.1996 року Дубівською сільською радою на
ім*я ОСОБА_6,  на земельну ділянку площею
0, 26 га в АДРЕСА_1 ; серії
ВЛ №00671,  виданий 06.03.2000 року
Дубівською сільською радою на ім*я ОСОБА_7 і ОСОБА_8 ,  на земельну ділянку площею 0, 26 га в АДРЕСА_1 ; серії ВЛ
№07181 виданий 08.08.2002 року Дубівською сільською радою на ім*я ОСОБА_3 і
ОСОБА_5,  на земельну ділянку площею 0,
26 га в АДРЕСА_1;
зобов*язати відповідачів ОСОБА_5  та
ОСОБА_3 відновити знищені ними межові знаки,
встановлені при перенесенні у 1996 році меж земельної АДРЕСА_1,  належної позивачці ОСОБА_1у натуру (на
місцевість),  по суміжній межі земельних
ділянок,  належних сторонам і перенести
самовільно встановлену відповідачами огорожу до визначенних меж згідно
державного акта на право приватної власності на землю серії ВЛ №00156,  виданого позивачці 07.06.1996 року Дубівською
сільською радою; стягнути на користь позивачки у справі моральну шкоду з
відповідачів ОСОБА_5  і ОСОБА_3 в розмірі
5000 грн. з кожного.

Позовні
вимоги позивачка обґрунтовує наступними обставинами. Рішенням Дубівської
сільської ради Ковельського району №3/1 від 22 березня 1995 року позивачці було
виділено у приватну власність земельну ділянку площею 0, 26 га в с Вербка

2

Ковельського
району,  по вул.  Партизанській, 26 для будівництва і
обслуговування житлового будинку та ведення підсобного господарства,  а 07.06.1996 року на ім*я позивачки було
видано державний акт на право приватної власності на землю серії ВІ №00156.

При
виділенні позивачці у приватну власність вказаної земельної ділянки були
встановлені її межі з винесенням в натуру,
за погодженням з суміжними землевласниками і землекористувачами,  з передачею позивачці на зберігання межових
знаків,  про що було складено
відповідного акта землевпорядником і працівниками земельного відділу. Ширина
земельної ділянки по межових знаках у фасадній частині ділянки,  згідно державного акта на право власності на
землю,  становила 24, 8 м.

14.11.1996
року відповідачу у справі ОСОБА_6 був виданий державний акт серії ВЛ №00205 на
право приватної власності на земельну ділянку площею 0, 26 га розміщену по
АДРЕСА_1. Однак,  зазачений державний акт
був виданий без дотримання процедури погодження меж земельної ділянки з
землекористувачами суміжних земельних ділянок. У тому числі з позивачкою у
справі.

28
лютого 2000 року ОСОБА_6,  як власник
суміжної земельної ділянки,  розташованої
по АДРЕСА_1,  подарував належну йому
земельну ділянку відповідачам у справі ОСОБА_7 і ОСОБА_8  і на підставі зазначеного договору дарування
серії АВ №691483 Дубівською сільською радою 06.03.2000 року на ім*я ОСОБА_7 і
ОСОБА_8  було видано державний акт на
право власності на землю. При виготовленні зазначеного державного акта
відновлення меж земельної АДРЕСА_1 в натурі (на місцевості) і закріплення їх
довгостроковими межовими знаками встановленого зразка не проводилось.

Згідно
договору дарування земельної ділянки серії ВАА№42841 від 07.08.2002 року
ОСОБА_7 і ОСОБА_8  подарували належну їм
земельну ділянку відповідачам у справі ОСОБА_9 та ОСОБА_5  і на підставі зазначеного договору 08.08.2002
року Дубівською сільською радою було видано державний акт про право власності
на землю серії ВЛ №07181 на ім*я відповідачів ОСОБА_9 та ОСОБА_5  При виготовленні зазначеного державного акта погодження
меж земельної ділянки також не проводилось,
оскільки відновлення меж земельної АДРЕСА_1 в натурі (на місцевості) і
закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка не
проводилось.

У
вересні 2006 року відповідачі у справі ОСОБА_5 та ОСОБА_3 розпочали будівництво
капітальної огорожі між належними позивачці та відповідачам земельними
ділянками з порушенням суміжної межі. Зокрема,
відповідачами ОСОБА_5  та ОСОБА_3
було самовільно знищено межові знаки,
капітальна огорожа була фактично побудована на земельній ділянці,  належній позивачці у справі,  внаслідок чого відбулось зменшення площі
належної позивачці земельної ділянки за рахунок зменешення її ширини,  що створило перешкоди позивачці в
користуванні частиною земельної ділянки,
а також завдало позивачці моральної шкоди..

Оскільки
земельно-кадастрова технічна документація для видачі позивачці державного акта
на право приватної власності на землю виготовлена відоповідно до вимог
чинного,  на час його оформлення,  земельного законодавства та нормативних
документів Державного Комітету України по земельних ресурсах,  зокрема земельна ділянка по вАДРЕСА_2 була
передана у власність позивачки 07 червня 1996 року після виносу в натурі і
погодження меж із суміжними землекористувачами,
у той же час ' земельна ділянка по АДРЕСА_1була передана її попередньому
власнику ОСОБА_6 лише 14 листопада 1996 року і ні при виготовленні державного
акта на право власності на землю на ім*я ОСОБА_6,  ні при виготовленні інших державних актів на
право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 межі земельної ділянки не
виносились в натуру і не погоджувались із

суміжними землекористувачами,
позивачка прохає суд постановити рішення,  яким визнати недійсними державні акти на
право власності на землю,  а саме на
земельну ділянку по АДРЕСА_1,  серії ВЛ
№00205 виданий 14.11.1996 року Дубівською сільською радою на ім*я ОСОБА_6,  серії ВЛ №00671,  на зазначену земельну ділянку,  виданий Дубівською сільською радою 06.03.2000
року на ім*я ОСОБА_7
і ОСОБА_8,  серії ВЛ №07181 на
зазначену земельну ділянку,  виданий
Дубівською сільською радою 08.08.2002 року на ім*я ОСОБА_3 і ОСОБА_5.

З цих же
підстав позивачка прохає визнати недійсним договір дарування земельної ділянки
серії АВ №691483 від 28.02.2000 року укладений між відповідачами у справі
ОСОБА_6 і ОСОБА_7 та ОСОБА_8
і договір дарування земельної ділянки серії ВАА №428416 укладений між
відповідачами ОСОБА_7,  ОСОБА_8  і ОСОБА_5 і ОСОБА_3.

Обґрунтовуючи
позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів ОСОБА_3 і ОСОБА_5  моральної шкоди в розмірі 10000 грн.
позивачка покликається на ті обставини,
що умисні протиправні дії відповідачів у справі позбавляють позивачку
можлй'вібсті безперешкодно користуватися належною їй земельною ділянкою,  розпочати роботи з .городництва і
будівництва,  використовувати її за
призначенням.  Позивачка вимушена
витрачати значну кількість часу для відновлення своїх порушених прав,  як землевласника,  крім цього,
поведінка відповідачів призводить до постійних психологічних
стресів,  страждань і вимагає в позивачки
додаткових зусиль для організації свого життя,
відновлення своїх прав,  що
призвело до погіршення стану здоров*я позивачки.

В
судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала з підстав,  зазначених у позовній заяві і прохає його
задовільнити. Пояснила,  що рішенням
Дубівської сільської ради Ковельського району №3/1 від 22 березня 1995 року
позивачці у справі було виділено земельну ділянку площею 0, 26 га в АДРЕСА_2 для будівництва
і обслуговування житлового будинка та ведення підсобного господарства.
07.06.1996 року Дубівською сільською радою позивачці у справі було видано
державний акт на право на землю ВЛ №00156,
який стверджує право власності позивачки на зазначену земельну ділянку.
При виділенні позивачці в приватну власність земельної ділянки були встановлені
її межі шляхом винесення їх в натуру,  з
передачею межових знаків на зберігання позивачці у справі. Межі земельної
ділянки були погоджені з суміжними землекористувачами та землевласниками. 14
листопада 1996 року було видано державний акт на право на землю,  а саме на земельну ділянку по АДРЕСА_1
ОСОБА_6 Хоча межі земельної ділянки,  на
час виготовлення технічної документації по складанню державного акта на право
приватної власності на земельну ділянку,
ОСОБА_6 з суміжними землекористувачами і землевласниками не
погоджувались,  спору,  щодо володіння та користування зазначеними
суміжними земельними ділянками не було,
оскільки кожен з власників користувався земельними ділянками в
межах,  встановлених на час виготовлення
позивачкою технічної документації по складанню державного акту на належну їй
земельну ділянку. У 2002 році ОСОБА_6 подарував земельну ділянку по АДРЕСА_1
відповідачам ОСОБА_7 і ОСОБА_10 які,
виготовляючи державний акт на право на землю не виносили межі зазначеної
земельної ділянки на місцевість. В серпні 2002 року власниками земельної
ділянки по АДРЕСА_1 в АДРЕСА_1,  на підставі договору дарування,  стали відповідачі у справі ОСОБА_5 і
ОСОБА_3,  які виготовляючи державний акт
на право на земельну ділянку також не виносили межі зазначеної земельної
ділянки у натурі. У вересні 2006 року відповідачі ОСОБА_5 і ОСОБА_3 розпочали
спорудження капітальної огорожі належної їм земельної ділянки з порушенням
межі,  яка існувала між земельними
ділянками належними відцовідачам та позивачці у справі. Внаслідок знищення

відповідачами межових знаків земельна ділянка,  належна позивачці у справі,  значно

зменшилась за рахунок звуження її ширини. Вважає,  що порушення її прав,  як власника

земельної АДРЕСА_1 Волинської

області,  має місце
з тих причин,  що теперішніми власниками
суміжної земельної ділянки

№28,  як і
попередніми власниками зазначеної земельної ділянки при складані державного

акту на право приватної власності на землю не було
дотримано вимог п.1.12  ст. 1 і п.1.13  ст. 1

Інструкції про порядок складання,  видачі,
реєстрації і зберігання державних актів на право

приватної власності на земельну ділянку і право
постійного користування земельною

ділянкою та договорів оренди землі,  зокрема вважає,  що межі земельної ділянки №28 ні при

складанні первісного державного акта на право приватної
власності на землю,  ні при

переоформленні правовстановлюючих документів у зв*язку із
зміною власників земельної

ділянки,  в натуру
не переносились і не відновлювались. Враховуючи наведене,  прохає

визнати недійсним договір дарування земельної ділянки
серії АВ №691483 від 28.02.2000

року укладений між відповідачами у справі ОСОБА_6 і

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 і договір дарування

земельної ділянки серії ВАА №428416 укладений      між відповідачами ОСОБА_7,

ОСОБА_8 і ОСОБА_5 і
ОСОБА_3; визнати недійсними державні акти про право приватної власності на
землю: серії ВЛ №00205 на земельну ділянку площею 0, 26 га в АДРЕСА_1,  виданий 14.11.1996 року Дубівською сільською
радою на ім*я ОСОБА_6,  серії В Л №00671,  на зазначену земельну ділянку,  виданий Дубівською сільською радою 06.03.2000
року на ім*я ОСОБА_7
і ОСОБА_8,  серії ВЛ №07181 на
зазначену земельну ділянку,  виданий
Дубівською сільською радою 08.08.2002 року на ім*я ОСОБА_3 і ОСОБА_5; зобов*язати
відповідачів ОСОБА_5  та ОСОБА_3
відновити знищені ними межові знаки на земельній ділянці позивачки у справі по
суміжній межі земельних ділянок,
належних сторонам,  перенести
самовільно встановлену відповідачами огорожу до визначенних меж згідно державного
акта на право приватної власності на землю серії ВЛ №00156,  виданого позивачці 07.06.1996 року Дубівською
сільською радою; стягнути на користь позивачки у справі з відповідачів ОСОБА_5  і ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 5000 грн.
з кожного та судові витрати у справі. З інших відповідачів стягувати судові
витрати у справі не бажає.

Представник
позивача,  ОСОБА_2,  позов підтримав з підстав,  зазначених у позовній заяві і прохає його
задовільнити.

В
судовому засіданні відповідачка ОСОБА_3 позову не визнала і заперечує проти
його задоволення. Пояснила,  що їй та
відповідачу ОСОБА_5  у серпні 2002 року
відповідачами ОСОБА_7 і ОСОБА_8 було подаровано земельну ділянку по АДРЕСА_1.
Ствердила той факт,  що при виготовленні
технічної документації по складанню державного акту на право приватної
власності на землю межі земельної ділянки в натуру не переносились,  оскільки земельна ділянка була відчужена з
приватної власності. З тієї ж причини межі земельної ділянки не відновлювались
на місцевості при переоформленні правоустановчих документів на зазначену
земельну ділянку. Не заперечила того факту,
що на початку будівництва огорожі між земельними ділянками № 26 і №28 по
вул.  Партизанській АДРЕСА_1,  відповідачами дійсно було порушено межі
земельної ділянки належної позивачці у справі,
разом з тим,  на час розгляду
справи в суді межі земельної ділянки відповідачки приведено у відповідність до
державного акта про право власності на землю.Вважає,  що зменшення розміру земельної ділянки,  належної позивачці у справі,  має місце з причини порушення меж земельної
ділянки іншими суміжними землевласниками,
зокрема власниками земельної ділянки №24. Прохає у позові відмовити.

Представник
відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_4 позову не визнала і прохає у позові відмовити.
Заперечуючи проти позову покликається на ті обставини,  що
відповідачі ОСОБА_5 і ОСОБА_3 набули право власності на земельну
ділянку,  розташовану по АДРЕСА_1 на
підставі договору дарування. Попередні власники земельної ділянки - відповідачі
ОСОБА_7 і ОСОБА_8, також набули права власності на земельну ділянку на підставі
договору дарування,  укладеного між ними
та відповідачем ОСОБА_6,  якому земельна
АДРЕСА_1 була виділена у приватну власність рішенням Дубівської сільської ради
Ковельського району у 1995 році. Не заперечує того факту,  що при складанні державних актів на право
приватної власності на землю відповідачам ОСОБА_7,  ОСОБА_8 і ОСОБА_5 ОСОБА_3 перенесення в
натуру меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками
чи відновлення меж земельної ділянки в натурі та закріплення їх довгостроковими
межовими знаками не відбувалось. Вважає,
що зазначені обставини не є підставою для задоволення позову,  оскільки Інструкція про порядок
складання,  видачі,  реєстрації і зберігання державних актів на
право приватної власності на земельну .... передбачає спрощений порядок видачі
державного акту на право приватної власності на землю особам,  які придбали землю,  що перебувала у приватній власності. Крім
цього вважає, що права позивачки у справі,
як власника земельної АДРЕСА_2 власники земельної ділянки №28 не
порушили,  оскільки збудували капітальну
огорожу відповідно до меж,  зазначених у
державному акті на право приватної власності на їх земельну ділянку. Виходячи з
розташування капітальних споруджень на планах земельних ділянок ОСОБА_6 і
ОСОБА_1,  що містяться в технічній
документації по складанню державного акту на право приватної власності на землю
припускає,  що зменшення розміру
земельної ділянки' належної позивачці у справі відбулось у зв*язку з
захопленням частини зазначеної земельної ділянки власником земельної ділянки
№24.

В
судовому засіданні 25 липня 2007 року відповідач ОСОБА_6 позову не визнав.
Заперечує проти його задоволення. Ствердив той факт,  що на час виготовлення технічної документації
по складанню державного акту на право приватної власності на землю позивачка
ОСОБА_1,  як суміжний
землекористувач,  погоджувала з
відповідачем у справі межі своєї земельної ділянки і після перенесення в натуру
меж земельної АДРЕСА_2,  зазначені межі
були закріплені на місцевості довгостроковими межовими знаками,  а саме було вбито металеві штирі. Крім цього
пояснив,  що при виготовленні технічної
документації по складанню державного акту на його земельну ділянку,  розташовану по АДРЕСА_1в АДРЕСА_1 межі зазначеної
земельної ділянки також переносились на місцевість. Разом з тим свідок не
пам*ятає з ким саме узгоджувалась межа його земельної ділянки зі сторони
земельної ділянки позивачки у справі. Припускає,  що підпис у акті узгодження меж земельної
ділянки могли поставити батько чи мати позивачки у справі.

Відповідачка
ОСОБА_8 в судове засідання не з*явилась,
про час і місце розгляду справи була повідомлена у передбаченому законом
порядку,  звернулась до суду з письмовою
заявою у якій не визнала позову і прохає розглядати справу у її відсутності.
Враховуючи наведене,  суд приходить до
висновку,  що неявка відповідачки не
перешкоджає розгляду справи по суті.

В
судовому засіданні 25 липня 2007 року відповідач ОСОБА_7 позову не
визнав,  разом з тим,  ствердив той факт,  що на підставі договору дарування він та його
дружина,  ОСОБА_8 ,  стали власниками земельної ділянки по
АДРЕСА_1 в АДРЕСА_1.
Впевнений у тому,  що при оформленні
державного акта на право приватної власності на зазначену землю межі зазначеної
земельної ділянки в натурі,  тобто на
місцевості,  не відновлювались,  з суміжними землевласниками не узгоджувались.
Щодо порушень прав позивачки,  як
власника суміжної земельної ділянки нічого не знає.

В судовому засіданні
31 липня представник відповідача,
Дубівської сільської ради,
ОСОБА_11 прохає постановити рішення у даній справі на розсуд суду,  оскільки щодо підставності заявлених
позивачною вимог нічого сказати не може. Ствердив ті обставини,  що дійсно Дубівською сільською радою власникам
земельних ділянок видавались оспорювані в судовому засіданні державні акти на
право приватної власності на землю,
зокрема на земельну ділянку по АДРЕСА_1. Ствердив той факт,  що як при видачі державних актів на право
приватної власності на землю попереднім власникам земельної ділянки
ОСОБА_7,  так і теперешнім власникам
земельної ділянки ОСОБА_3 і ОСОБА_5
відновлення меж земельної ділянки в натурі не проводилось,  оскільки відповідачі набули право власності
на зазначену земельну ділянку на підставі договорів дарувань.

Представник
третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача,  Ковельського районного відділу земельних
ресурсів,  ОСОБА_12 у судовому засіданні
31 липня 2007 року пояснив,  що при
вирішенні позову покладається на розсуд суду,
вважає вимоги позивачки підставними,
оскільки при видачі державних актів на право приватної власності на
земельну ділянку по АДРЕСА_1 в АДРЕСА_1 було
порушено вимоги п.1.12  ст. 1 і
п.1.13  ст. 1 Інструкції про порядок
складання,  видачі,  реєстрації і зберігання державних актів на
право приватної власності на земельну ділянку і право постійного користування
земельною ділянкою та договорів оренди землі,
зокрема межі земельної ділянки №28 при складанні державних актів на
право приватної власності на землю в натуру не переносились і не
відновлювались,  що могло призвести до
порушення прав позивачки у справі,  як
суміжного землекористувача. Разом з тим,
вважає за доцільне вирішити спір у позасудовому порядку.

Заслухавши
пояснення сторін і дослідивши письмові докази у справі суд приходить до
висновку,  що позов підставний і підлягає
задоволенню.

Згідно  ст.
373 ЦК України
власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд
відповідно до її цільового призначення...

Державним
актом на право приватної власності на землю серії ВЛ №00156 виданим Дубівською
сільською радою та технічною документацією по складанню державного акту на
право приватної власності на землю ОСОБА_1 доводиться той факт,  що позивачка у справі є власником земельної
ділянки площею 0, 26 га
в АДРЕСА_1 і при складанні державного акта на право приватної
власності на землю при передачі зазначеної земельної ділянки у власність
позивачці у справі межі зазначеної земельної ділянки були перенесені в натуру
(на місцевість) і закріплені довгостроковими межовими знаками.

Зазначений
факт ствердив у судовому засідані 25 липня 2007 року відповідач ОСОБА_6.

Топографічно-геодезичними
зйомками відповідної частини вулиці Партизанської в АДРЕСА_1 доводиться та
обставина,  що площа земельної ділянки належної
позивачці у справі зменшена,  порівняно з
площею,  зазначеною у державному
акті,  за рахунок зменшення її ширини. У
той же час площа земельної ділянки №28,
належної відповідачам у справі збільшена.

Порушення
прав позивачки,  як власника земельної
АДРЕСА_2,  доводиться виготовленою за
дорученням суду ліцензованим підприємством «Центр Ковельгеодезія» схемою
накладення земельних ділянок,
розташованих по АДРЕСА_2,
відображених в технічній документації по складанню державних актів на
право приватної власності на землю в умовній системі координат на
топографічно-геодезичну зйомку відповідної частини вулиці Партизанської в
АДРЕСА_1.

Зокрема,  з зазначеної вище схеми накладення
вбачається,  що власники земельної
АДРЕСА_1 будуючи капітальну огорожу

порушили межі
земельної ділянки,  належної позивачці у
справі і побудували огорожу на земельній ділянці останньої,  що призвело до зменшення розміру земельної
ділянки позивачки у справі (зі сторони фасадної частини власниками земельної
ділянки №28 захоплено 20 см.  земельної
ділянки №26,  належної позивачці у
справі,  з тильної сторони -66 см.  зазначеної земельної ділянки).

У той же
час,  як вбачається із зазначеної
схеми,  власники суміжної з земельною
ділянкою відповідачів,  земельної ділянки
№30 при будівництві власної огорожі вийшли за межі своєї земельної ділянки і
захопили частину земельної ділянки,
належної відповідачам ОСОБА_3 і ОСОБА_5
зменшивши її ширину з фасадної частини на 21 см.  і ширину з тильної сторони на 79 см.

Зазначена
обставина пояснює той факт,  що при
виготовленні топографічної з*ємки земельних ділянок по АДРЕСА_1 ширина
земельної ділянки належної відповідачам у справі у фасадній частині відповідала
розміру,  зазначеному у державному акті.

Крім
цього,  в судовому засіданні відповідачка
ОСОБА_3 ствердила ту обставину,  що
визначаючи розміри своєї земельної ділянки при будівництві огорожі відповідачі
виходили з розташування суміжної огорожі встановленої власником земельної
АДРЕСА_3,  і ствердила той факт,  що на місцевість межі належної їм земельної
ділянки при виготовленні державного акту не виносились ,  не відновлювались і не закріплювались
довгостроковими межовими знаками.

Таким
чином в судовому засіданні знайшов ствердження той факт,  відповідачами у справі ОСОБА_5  і ОСОБА_3 під час будівництва огорожі було
порушено межі земельної ділянки,
належної позивачці у справі,  у
зв*язку з чим площа земельної ділянки №26 зменшилась.

Причиною,  яка призвела до порушення прав
позивачки,  як власника земельної ділянки
№26,  позивачка вважає порушення
власниками земельної ділянки №28 вимог чинного законодавства,  а також Інструкції про порядок
складання,  видачі,  реєстрації і зберігання державних актів на
право приватної власності на землю... при складанні державних актів на право
приватної власності на землю.

Відповідно
до вимог  ст.  22 Земельного Кодексу України в редакції 1992
року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою
виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки
в натурі (на місцевості) і одержання документа,
що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки...
до встановлення меж цієї ділянки в натурі і одержання документа,  що посвідчує право власності або право
користування землею,  забороняється.

Згідно
п.1.12  ст. 1 Інструкції про порядок
складання,  видачі,  реєстрації і зберігання державних актів на
право приватної власності на земельну ділянку і право постійного користування
земельною ділянкою та договорів оренди землі (далі Інструкція) складання державного
акта на право приватної власності на землю при передачі або наданні земельних
ділянок громадянам проводиться після перенесення в натуру (на місцевість) меж
земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками за
затвердженим в установленому порядку проектом відведення цієї земельної
ділянки.

Заперечуючи
проти позову відповідач ОСОБА_6 у судовому засіданні 25 липня 2007 року не
заперечив того факту,  що підпис поруч з
прізвищем ОСОБА_1,  що міститься у акті
встановлення та узгодження меж між землекористувачами суміжних земельних
ділянок в матеріалах технічної документації по складанню державного акту на
право приватної власності на земельну ділянку,
власником якої був відповідач у справі,
не належить позивачці у справі і може належите матері чи батькові
позивачки, з якими відповідач і узгоджував межі земельної ділянки. Разом з
тим,  в судовому засіданні встановлена і
не заперечується сторонами у справі та обставина,  що на момент виготовлення технічної
документації по складенню державного акту на право приватної власності на землю
громадянину ОСОБА_6,  суміжна земельна
ділянка №26

вже перебувала у приватній власності позивачки ОСОБА_1,  тож саме з нею слід було погоджувати межі
земельної ділянки при винесенні їх на місцевість.

Копіями
договорів дарування доводиться та обставина,
що 28.02.2000 року між відповідачами у справі ОСОБА_6 і ОСОБА_7 та ОСОБА_8 укладено
договір дарування земельної ділянки по АДРЕСА_1,  серії АВ №691483; 07.08.2002 року між
відповідачами ОСОБА_7,  ОСОБА_8  і ОСОБА_5 і ОСОБА_3 укладений договір
дарування земельної ділянки по АДРЕСА_1 серії ВАА №428416 .

Відповідачі
ОСОБА_7,  ОСОБА_3 і представник
відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_4 визнали той факт,
що придбавши на підставі договорів дарування земельну ділянку №28 при
переоформленні правоустановчих документів на цю земельну ділянку,  відновлення меж земельної ділянки в натурі
(на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками не
проводили.

Разом з
тим,  згідно п.1. 13  ст. 1 Інструкції.,  складання державного акта на право приватної
власності на землю при переоформленні правоустановчих документів на земельні
ділянки,  проводиться після відновлення
меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх довгостроковими
межовими знаками встановленого зразка за затвердженою відповідною технічною
документацією.

Зазначені
вимоги Інструкції відповідають вимогам
ст.  125 ЗК України згідно якої
право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає
після одержання її власником або користувачем документа,  що посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною ділянкою,
та його державної реєстрації.... Приступати до використання земельної ділянки
до встановлення її меж у натурі (на місцевості),  одержання документа,  що посвідчує право на неї,  та державної реєстрації забороняється.

Таким
чином в судовому засіданні встановлено,
що державні акти на право приватної власності на землю ВЛ0205,  ВЛ 0067, ВЛ07181 (земельну ділянку №28 в
АДРЕСА_1) видані відповідачам ОСОБА_6,
ОСОБА_7 і ОСОБА_8,  ОСОБА_3і
ОСОБА_5  в порушення вимог чинного
законодавства.

Згідно  ст.
393 ЦК України
правовий акт органу державної влади....або органу місцевого
самоврядування,  який не відповідає
законові і порушує права власника,  за
позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник
майна,  права якого порушені внаслідок
видання правового акта органом державної влади, ...або органу місцевого
самоврядування,  має право вимагати
відновлення того становища,  яке існувало
до видання цього акту.

Крім
цього,  відповідно до вимог  ст. 210-212 ЗК України угоди,  укладені із порушенням встановленого законом
порядку купівлі-продажу,  дарування,  застави,
обміну земельних ділянок,
визнаються недійсними за рішенням суду. Самовільно зайняті земельні
ділянки підлягають поверненню власникам або землекористувачам без відшкодування
затрат,  понесених за час незаконного
користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан,  включаючи знесення будинків,  будівель і споруд,  здійснюється за рахунок громадян або
юридичних осіб,  які самовільно зайняли
земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться
за рішенням суду.

Таким
чином суд приходить до висновку,  що
вимоги позивачки,  щодо визнання
недійсними державних актів В Л
0205,  В Л 0067, ВЛ07181 на право
приватної власності на земельну АДРЕСА_1,
в також визнання недійсними договорів дарування зазначеної земельної
ділянки є підставними і підлягають задоволенню.

Згідно  ст.
106, 107 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від
власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж,  а також відновлення межових знаків у
випадках,  коли вони зникли,  перемістились або стали невиразними. Основою
для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.

В
судовому засіданні 25 липня 2007 року відповідач у справі ОСОБА_6 ствердив ту
обставину,  що при складанні державного
акту на право приватної власності на землю (земельну ділянку №26),  власник зазначеної земельної ділянки
ОСОБА_1під час перенесення в натуру меж земельної ділянки узгоджувала межі з
землекористувачами суміжних земельних ділянок і межі її земельної ділянки були
закріплені довгостроковими межовими знаками,
а саме металевими штирями.

В судовому
засіданні встановлено і стверджується поясненнями відповідача ОСОБА_3 та
обставина,  що під час будівництва
огорожі відповідачами ОСОБА_3 і ОСОБА_5 ,
останні порушили межі земельної ділянки позивачки у справі і побудували
огорожу на її земельній ділянці. Таким чином факт знищення межових знаків
відповідачами ОСОБА_3 і ОСОБА_5  доведено
в судовому засіданні. Тож вимоги позивачки у справі в частині покладеня на
відповідачів ОСОБА_5  і ОСОБА_3 обов*язку
відновити знищені ними межові знаки на земельній ділянці позивачки у справі
підлягають задоволенню.

Згідно  ст.
391 ЦК України
власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права
користування і розпорядження своїм майном.

Оскільки
відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_5 спорудили на земельній ділянці,  належній позивачці у справі огорожу,  обмеживши таким чином право позивачки на
користування земельною ділянкою,  вимоги
позивачки у справі в частині покладення на відповідачів обов*язку перенести
самовільно встановлену ними огорожу до визначених меж згідно державного акту на
право приватної власності на землю,
виданого позивачці 07.06.1996 року Дубівською сільською радою підлягають
задоволенню.

Згідно  ст. 386, 2267, 1168 ЦК України
...власник,  права якого порушені,  має право на відшкодування завданої йому
майнової та моральної шкоди.

В
судовому засіданні знайшов своє ствердження той факт,  що протягом тривалого періоду часу
відповідачі у справі ОСОБА_5 і ОСОБА_3 порушували права позивачки,  як власника земельної ділянки. Неправомірні
дії відповідачів у справі призвели до порушення нормальних життєвих зв*язків
відповідачки у справі,  яка вимушена була
у зв*язку з необхідністю відновлення своїх порушених прав прикладати додаткові
зусилля для організації свого життя,
ліквідації наслідків завданих їй відповідачами психологічних страждань.

Разом з
тим,  враховуючи характер і розмір
моральної шкоди,  заподіяної позивачці у
справі неправомірними діями відповідачців ОСОБА_5 і ОСОБА_3,  зусилля,
які вимушена була прикласти позивачка для відновлення нормальних
життєвих зв*язків,  суд приходить до
висновку,  що розмір моральної шкоди
підлягає частковому задоволенню,  зокрема
розмір моральної шкоди слід зменшити до 300 грн. з кожного з відповідачів.

В
судовому засіданні позивачка у справі заявила про своє небажання стягувати
судові витрати у справі з відповідачів ОСОБА_6,
ОСОБА_7,  ОСОБА_8  Виходячи з наведеного в користь позивачки у
справі слід стягнути судові витрати з відповідачів ОСОБА_5  і ОСОБА_3 у відповідній частині.

На
підставі  ст.  15, 30,
61, 62,  85,  212,
213,  215,  218 ЦПК України,  керуючись
ст.  103, 106, 124, 126, 211, 212
Земельного Кодексу України,   ст.  22, 23 Земельного Кодексу України в редакції
1992 року,   ст.  73,
268,  228,  386, 391, 393, 1167, 1168 ЦК України,  суд,  -

вирішив:

Позов
задовільнити частково.

Визнати
недійсними державні акти на право приватної власності на землю: серії ВЛ №00205
виданий 14.11.1996 року Дубівською сільською радою на ім*я ОСОБА_6,  на земельну ділянку площею 0, 26 га в АДРЕСА_1 ; серії ВЛ №00671,  виданий 06.03.2000 року Дубівською сільською
радою на ім*я ОСОБА_7
і ОСОБА_8 ,  на земельну ділянку
площею 0, 26 га в
АДРЕСА_1 ; серії ВЛ №07181 виданий 08.08.2002 року Дубівською
сільською радою на ім*я ОСОБА_3 і ОСОБА_5,
на земельну ділянку площею 0, 26 га
в АДРЕСА_1.

Визнати
недійсним договір дарування земельної ділянки по АДРЕСА_1,  серії АВ №691483 від 28.02.2000 року
укладений між відповідачами у справі ОСОБА_6 і ОСОБА_7 та ОСОБА_8 і
договір дарування земельної ділянки по АДРЕСА_1 серії ВАА №428416 від
07.08.2002 року укладений між відповідачами ОСОБА_7,  ОСОБА_8
і ОСОБА_5 і ОСОБА_3;

Зобов*язати
відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_3 Катерину Олексіївну усунути перешкоди в
користуванні позивачкою ОСОБА_1належною їй земельною ділянкою,  розташованою поАДРЕСА_2,  зобов*язавши відповідачів ОСОБА_3 і
ОСОБА_5  відновити знищені ними межові
знаки,  встановлені при перенесенні у
1996 році меж земельної АДРЕСА_2,
належної позивачці ОСОБА_1у натуру (на місцевість),  по суміжній межі земельних ділянок,  належних сторонам і перенести самовільно
встановлену відповідачами огорожу до визначенних меж згідно державного акта на
право приватної власності на землю серії ВЛ №00156,  виданого позивачці 07.06.1996 року Дубівською
сільською радою.

Стягнути
з ОСОБА_5 і ОСОБА_3 на користь позивачки ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 300
грн. з кожного.

Стягнути
з ОСОБА_5 і ОСОБА_3 на користь позивачки ОСОБА_1 судові витрати у справі в
розмірі 32 грн. (тридцять дві) грн. з кожного.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Ковельський
міськрайсуд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів
з дня його проголошення та поданням апеляційної скарги протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження або шляхом подачі апеляційної
скарги без попереднього подання заяви протягом строку,  встановленого для подання заяви про
апеляційне оскарження.