Справа № 22 ц - 3523/2007 р.                                         Головуючий
у 1 інстанції Голуб А.В.
32                                                                    Доповідач
у 2 інстанції Даценко Л.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19   листопада
2007   року   колегія
суддів   судової   палати
в   цивільних   справах Апеляційного суду Київської області
в складі: головуючого судді Приходька К.П. суддів Даценко Л.М. ,  Олійника В.І. при секретарі Зозулі Н.С. ,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 вересня 2007 року
в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою,  що втратила право користування жилим
приміщенням,  -

встановила:

В жовтні 2006 р. ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1,
в якій просила визнати його таким,  що втратив право користування жилою площею в
будинку АДРЕСА_1,  який належить їй на
праві власності згідно договору дарування,
укладеного між нею та відповідачем 05.07.2005 p.,
з підстав,
передбачених  ст.   ст.  71, 163
ЖК України.

В ході
судового розгляду позивачка змінила правові підстави свого позову і просила
визнати ОСОБА_1 таким,  що втратив право
на користування житлом,  яке належить їй
на праві власності,  з підстав,  передбачених ч. 2  ст.
405 ЦК України,  оскільки він відсутній без поважних причин
понад один рік.

Рішенням
Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.09.2007 р. позов
задоволено,  визнано ОСОБА_1 таким,  що втратив право на користування житловим
приміщенням в будинку АДРЕСА_1 з підстав,
передбачених ч. 2  ст.  405 ЦК
України.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати і направити справу на
новий розгляд,  посилаючись на неповне
з"ясування судом обставин,  що мають
значення для справи,  невідповідність висновків
суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального
права.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача,  пояснення
сторін,  дослідивши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги колегія суддів прийшла до висновку,  що апеляційна скарга підлягає
задоволенню,  а рішення суду скасуванню з
направленням справи на новий розгляд з таких підстав.

Вирішуючи
спір,  суд не вжив жодних заходів,  передбачених законом,  для належного з"ясування обставин
справи,  не сприяв сторонам у здійсненні
ними своїх прав,  порушив вимоги  ст.
ст.  10,  57-60,
212-214 ЦПК України.

Відповідно
до ч. 4  ст.  10 ЦПК України суд сприяє всебічному і
повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам,  які беруть участь у справі,  їх права та обов'язки,  попереджує про наслідки вчинення або не
вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав,  у випадках,
встановлених цим Кодексом.

Згідно  ст.
213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним
є рішення,  яким суд,  виконавши всі вимоги цивільного
судочинства,  вирішив справу згідно із
законом.

Обгрунтованим
є рішення,  ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин,  на які
сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,  підтверджених тими доказами,  які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно
ч. 2  ст.
405 ЦК України
член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік,  якщо інше не встановлено домовленістю між ним
і власником житла або законом.

Встановлено,  що сторони перебували в шлюбі,  який розірвали 13.06.2006 р.

Встановлено,  що згідно договору дарування житлового
будинку,  укладеного 05.07.2005 р. між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2,  останній належить на праві власності житловий будинок з
погосподарськими та побутовими будівлями та спорудами,  розташований в АДРЕСА_1.

Задовольняючи
позовні вимоги,  суд обґрунтовував свої
висновки тим,  що позивач відсутній у
спірному будинку без поважних причин понад один рік.

Однак такі
висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Суд в
своєму рішенні посилається на те,  що
відповідач 31.07.2007 р. звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до
ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні спірним житловим приміщенням.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те,  що судом 21.09.2007 р. відкрито провадження в
зазначеній справі,  що підтверджується
копією ухвали суду від 21.09.2007 р.

Також в
судовому засіданні із пояснень сторін встановлено,  що провадження в цій справі зупинено до
вирішення даної цивільної справи.

З
урахуванням наведеного,  колегія суддів
вважає,  що суд передчасно прийшов до
висновку про те,  що відповідач відсутній
в спірному будинку понад один рік без поважних причин,  оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення
перешкод в користуванні житлом в спірному будинку не вирішені по суті.

Крім
того,  припиняючи право відповідача на
користування житлом у зазначеному будинку,
суд не перевірив,  чи є останній
членом сім"ї власника житла та коли і з яких підстав виникло у нього право
проживання у цьому будинку.

Таким
чином,  суд всупереч вимогам п. 5 ч.
1  ст.
311 ЦПК України не розглянув всі вимоги і цей недолік не був і не може
бути усунений ухваленням додаткового рішення судом першої інстанції,  що є безумовною підставою для скасування
судового рішення з направленням справи на новий розгляд.

За таких
обставин,  колегія суддів приходить до
висновку,  що апеляційна скарга підлягає
задоволенню,  рішення суду від 04 вересня
2007 р. не можливо визнати законним і обгрунтованим,  воно підлягає скасуванню з направленням
справи на новий розгляд в суд першої інстанції.

При
новому розгляді справи суду слід врахувати наведене,  належно виконати вимоги процесуального
закону,  з"ясувати обставини спору і
прийняти законне і обгрунтоване рішення відповідно до вимог  ст.
ст.  212-215 ЦПК України.

Керуючись  ст.
303,  307,  п. 5 ч. 1
ст.  311,  314,
315,  317,  319 ЦПК України,  колегія суддів,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Рішення Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 04 вересня 2007 року скасувати і справу виправити на
новий розгляд в той же суд іншим суддею.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання нею законної силу