Справа №2-197 2007 року
РІШЕННЯ ІМЕНЕМУКРАЇНИ

"18" червня 2007 року Косівський районний суд
Івано-Франківської області в складі:

Головуючого - судді: Цалина Б.М.

Секретаря- Губчук Д.Ю.

З участю адвоката : ОСОБА_1

Позивача: ОСОБА_2

розглянувши у заочному судовому засіданні в залі суду м. Косів справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третіх осіб без самостійних вимог:
Коломийського МБТІ , приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального
округу ОСОБА_4 про скасування договору довічного утримання , визнання права
власності на 1/2 частину будинковолодіння , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2
звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3 , третіх осіб без самостійних вимог:
Коломийського МБТІ, приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу ОСОБА_4 про скасування договору
довічного утримання, визнання права власності на 1/2 частину будинковолодіння.

В судовому
засіданні позивач, ОСОБА_2 позов підтримав, суду пояснив, що від дня свого
народження і по даний час він проживає в с
Стопчатів Косівського району , в дворі , який станом на 01 січня 1991 року
відносився до суспільної групи «колгоспних». Головою двору станом на 01 січня
1991 року числилась його бабця -ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 а членами двору: його
батько- ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , він та брат ОСОБА_7 ,
який вибув в 1993 році в погосподарський номер 948 . Даний двір розміщений на
земельній ділянці 0,25 га, яка виділена згідно рішення зборів уповноважених
колгоспу ім. Я.Галана від 30.01.1993 року в с Стопчатів по вул Довбуша 93 Косівського району. У
вказаному дворі числяться житловий будинок та господарські приміщення . В
період 1987-1989 років за згодою усіх членів двору був зроблений капітальний
ремонт будинковолодіння, проведено добудову гаража та бані а також встановлено
металеві ворота. 22.08.2005 року ОСОБА_5
без його відома та згоди, як голова двору уклала із відповідачкою,
ОСОБА_3. Договір довічного утримання, який був посвідчений приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального
округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 2306. Свідоцтво про
право особистої власності на будинковолодіння від 11.07.1989 року видано на
ім»я голови двору ОСОБА_5 однак у вказаному свідоцтві зазначено, що даний двір
відноситься до суспільної групи «колгоспних» дворів а тому ОСОБА_5 при
укладенні договору довічного утримання 22.08.2005 року зробила нотаріусу
неправдиву заяву про те, що спірний будинок не є спільною сумісною власністю і
осіб які могли б поставити питання про визнання за ними права власності на
частку у відчужуваному будинку немає. Фактично
на час укладення вказаного договору він являвся членом двору і згідно
ст. ст. 120-126 ЦК України
в ред. 1963
року, який в той час був чинним , йому
належить 1Л частка цього будинку так як станом на 01.01.1991 року і
станом на час укладення ОСОБА_5 договору довічного утримання від
22.08.2005 року він являвся членом вказаного
двору, то фактично йому належить 1/2 частина спірного будинковолодіння . ОСОБА_5 , як голова цього двору вправі була
розпоряджатися тільки належною їй 1/2 частиною будинковолодіння   а тому
договір довічного слід визнати недійсним . Просить

2

позов задоволити та визнати за ним
право власності на 1/2 частину будинковолодіння , що АДРЕСА_1 .

Відповідачка,
ОСОБА_3, представник Коломийського МБТІ та приватний нотаріус Косівського
районного нотаріального округу ОСОБА_8 в судове засідання не з»явились , хоч про час та місце розгляду справи
були повідомлені своєчасно .

Суд вислухавши позивача, свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, вивчивши матеріали справи,
вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав:

В судовому
засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_2 від дня свого народження і по даний
час проживає в с Стопчатів
по вул. Довбуша - 93 Косівського району, в дворі, який станом на 01 січня 1991
року відносився до суспільної групи «колгоспних». Головою двору станом на 01
січня 1991 року числилась - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 - пенсіонерка а членами двору:
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивач - ОСОБА_2 та його брат
ОСОБА_7 , який вибув в 1993 році в погосподарський номер 948 , що стверджується
довідкою Стопчатівської сільської ради №5 від 20.01.2006 року - а.с.5. А також
факт постійного проживання позивача в спірному будинковолодінні підтвердили
свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Як вбачається із
свідоцтва про право особистої приватної власності від 11 липня 1989 року в
цілому будинковолодіння, що в с Стопчатів по вул Довбуша б-н належить
колгоспному двору головою якого є ОСОБА_5. У відповідності до п.1 ст. 357 ЦК України частки у
праві спільної часткової власності вважаються рівними , якщо інше не
встановлено за домовленістю співвласників або законом. Тобто як встановлено в
судовому засіданні позивачу по справі ОСОБА_2, як члену колгоспного двору
належить '/г частина будинковолодіння, оскільки станом 01.01.1991 року спірне будинковолодіння
відносилось до суспільної групи Колгоспних дворів а так як позивач народився в
даному дворі і станом на 01.07.1990 року був членом даного двору разом із
ОСОБА_5 то він являється співвласником даного двору і йому належить 1/2 частина
будинковолодіння з господарськими будівлями . Постановою Пленуму Верховного
Суду України № 20 від 22.12.1995 року п.6 передбачено, що положення ст.ст. 16,
17 Закону "Про власність" щодо спільної сумісної власності
поширюються на правовідносини , які виникли після введення в дію цього Закону.
До правовідносин , що виникли раніше застосовуються чинне на той час
законодавство а саме : право власності на майно , яке належало колгоспному
двору і збереглося після припинення його існування , мають ті члени двору , які
до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки
члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів ,
включаючи неповнолітніх та непрацездатних, що також передбачено ст. 123 ЦК України ( в
редакції 1963 року) . Особам , які вибули із членів двору , але не втратили
частку на право в його майні, вона визначається виходячи із того майна двору ,
яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Ст. 120 ЦК України ( в
редакції 1963 року) передбачено , що майно колгоспного двору належить його
членам на праві сумісної власності. Не
грунтується на законі висновок про те , що членові колгоспного двору ,
який досяг повноліття , може бути відмовлено у виділі частки з мотивів, що
будучи неповнолітнім він не брав участі в набутті майна.

Як передбачено
п.1 ст. 355 ЦК України
майно, що є у власності двох або більше осіб ( співвласників), належить їм на
праві спільної власності. У відповідності до п.1.ст.368 ЦК України спільна
власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них є спільною
сумісною власністю. Окрім того п.2.ст.372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є спільній сумісній власності ,
вважається що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

При укладенні
договору довічного утримання від 22 серпня 2005 року ОСОБА_5 подала приватному
нотаріусу Косівського районного нотаріального округу неправдиву заяву в частині
ствердження, що відчужуваний житловий будинок, що АДРЕСА_1 не є спільною
сумісною власністю

3

оскільки на
час його набуття осіб які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на відчужуваний житловий будинок ( його частку)
немає - а. с. 11. Як стверджено довідкою Стопчатівської сільської
ради № 5 від 20.01.2006 року позивач згідно записів в погосподарських книгах із
народження і по даний час проживає в будинковолодінні, що АДРЕСА_1 , головою
двору якого є ОСОБА_5, суспільна група господарства
«Колгоспники» - а.с. 5 . А тому із огляду на наведене вбачається , що відчужуваний ОСОБА_5 житловий будинок, що АДРЕСА_1 є
спільною сумісною власністю.

У відповідності до вимог ст. 747 ЦК України якщо відчужувачем є один із
співвласників майна, що належить їм на праві
спільної сумісної власності, договір довічного утримання (догляду) може бути укладений після визначення часток цього
співвласника у спільному майні або визначення між
співвласниками порядку користування цим майном .

За вищенаведених обставин договір довічного утримання від 22.08.2005 року укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 ,що посвідчений
приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований
в реєстрі за № 2306 підлягає скасуванню.

Як вбачається із висновку № 29.05.07/1 судової будівельно-технічної експертизи
від 29.05.2007 року з технічної точки зору поділити
будинок за адресою , що АДРЕСА_1 з господарськими будівлями в натурі
(в реальних частках) у відповідності до Уг частки
неможливо. Поділ вказаного будинку можливий тільки в ідеальних частках в грошовому виразі. Вартість будинковолодіння на день
дослідження становить 11490 грн . Ідеальна Уг
частка будинковолодіння становить 5745 грн .

На підставі наведеного ст .ст. 120,123 ЦК України ( в редакції 1963 року) ст.ст. 747, 755 ЦК України ,
керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України
, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити. Скасувати договір довічного утримання від 22.08.2005 року
укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 ,що посвідчений приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального
округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 2306
. Визнати за ОСОБА_2 1966 року народження право власності на
Уг частину будинковолодіння , що розташоване АДРЕСА_1.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Косівського
районного суд протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву
про апеляційне оскарження , але апеляційна скарга не була подана в строк , рішення
суду набирає законної сили після закінчення цього строку .

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може
бути подано до Косівського

районного суду протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на

рішення суду може бути подана до
Івано-Франківського Апеляційного суду через

Косівський районний суд протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне

оскарження.