Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ                                              УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

21 травня
2007року                                     Любомльський
районний суд Волинської області

в складі
головуючого - судді ЧИШІЯ С.С., при секретарі СЕМЕНЮК КМ., з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Любомль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання осіб таким, що втратили право на користу­вання
жилим приміщенням,

встановив:

У районний суд з позовною заявою звернувся ОСОБА_1, який про­сить постановити рішення про визнання ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування жилим
приміщення, розташова­ним в місті Любомль по вулиці Поштовій її.

Вимоги обґрунтував тим, що є зареєстрованим власником вказаного житла.
Відпові­дачі з листопада 1998 року по 2000
рік проживали в будинку, де прописані по даний час. Однак у 2000 році ОСОБА_2
придбала квартиру в місті Володимирі-Волинському, де стала проживати з дитиною. Пізніше вона виїхала в місто Луцьк,
нинішня її адреса проживання не­відома. ОСОБА_2 перебувала в шлюбі з
сином позивача, який розірвано у 2004 році. Від­повідачка в добровільному порядку відмовляється змінити реєстрацію по місцю
фактичного проживання, що створює для позивача
незручності у розпорядженні власністю. Позивач вва­жає, що відповідачі втратили право користування житлом на підставі ст.71 ЖК
України.

2

В судовому
засіданні позивач свої вимоги підтримав.

Відповідачі
двічі належним чином були сповіщені про розгляд справи, в тому числі за наданою
на запит суду адресою в місті Володимирі-Волинському та в порядку ч.1 ст.74 ЦПК
України. На судовий розгляд відповідачі не з'явились, заперечень не надали, про
причини немо­жливості розгляду справи за їх відсутності не сповістив. У зв'язку
з наведеним суд за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи на
підставі наявних матеріалів.

Позивач в
судовому засіданні пояснив, що є власником спірного житла. Відповідачка ОСОБА_2
вселилась у будинок на правах члена сім'ї як дружина сина позивача. ОСОБА_3 в
будинку проживала як донька сина та відповідачки ОСОБА_2 У 2000 році остання з
донькою залишила чоловіка(сина позивача) і виїхала в місто
Володимир-Волинський. На даний момент еони проживають в місті Луцьку, бо там у
школу ходить внучка, однак то­чної адреси не знає. Вже давно пропонував
ОСОБА_2, яка з сином офіційно розлучилась, виписатись із будинку, однак
добровільно вона цього не робить.

Аналізом доказів по справі суд встановив наступні
фактичні обставини.

ОСОБА_2
перебували у шлюбі з сином позивача ОСОБА_4, який розірвано 27.01.2004
року за актовим записом №2, що стверджено копією свідоцтва НОМЕР_1.

ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 від шлюбу мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджено копією
свідоцтва НОМЕР_2.

Згідно із
нотаріально посвідченим договором-купівлі продажу від 18.11.1981 року та ви­тягом
із реєстру прав власності на нерухоме майно №1231397 позивач є єдиним приватним
власником будинку АДРЕСА_1.

Згідно із копією
будинкової книги будинку АДРЕСА_1 від­повідачі прописані у вказаному будинку із
22.11.1996 року.

Із відповіді
Ягодинської митниці вбачається, що за обліковими даними особової справи ОСОБА_2
її місцем проживання АДРЕСА_2-

Згідно із 4.4
ст.156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (ква­ртири)
не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Уразі відсутності
угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про
безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються
правила, встановлені статтею іб2 цьо­го Кодексу.

Ст.іб2 ЖК
України регулює оплату комунальних послуг та квартирної плати в при­ватних
будинках(квартирах) їх наймачем. З наведеного є підстави для висновку, що
колишній член сім'ї власника житла після припинення сімейних відносин з
власником набуває правовий статус, аналогічний наймачу житла.

Згідно із ч.1
ст.163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї
за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків,
установле­них частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною
четвертою статті  цього Кодексу.

Згідно із ч.1
ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за
ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно із ч.2
ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, ви­значається
за спільною згодою батьків та самої дитини.

Таким чином, по
справі встановлено, що відповідачі з 22.11.1996 року набули право кори­стування
житловим будинком позивача як члени його сім'ї. Відповідачка ОСОБА_2 піс­ля
розлучення втратила статус члена сім'ї позивача. Місце проживання ОСОБА_3 було
визначене її батьками, дитина проживає з матір'ю, наявності спору між батьками
щодо міс­ця її проживання судом не встановлена.

Твердження
позивача про відсутність відповідачів у місці реєстрації біля 7 років
об'єктивно стверджені.

Враховуючи викладені
вище обставини та норми житлового законодавства, суд вва­жає, що вимоги
позивача є обґрунтованими, доведеними та законними, оскільки доказами по справі
встановлена відсутність відповідачів понад 6 місяців в місці реєстрації, тобто
у нале-

3

жному позивачу будинку. При цьому
підстав для застосування положень п.п.1, 5 ч.3, та ч.4 ст.7і ЖК України до причин вибуття відповідачів з місця проживання судом не
встановлено.

Таким чином, позов підлягає повному задоволенню.

Згідно зі ст.88 ЦПК України судові витрати у формі держмита та витрат на
інфор­маційно-технічне забезпечення слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212,213 ЦПК України, на підставі cm.cm.71,156,163ЖК Укра­їни суд

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1.

Стягнути з
ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 8(вісім) гривень 50 копійок держмита та 7(сім)
гривень 50 копійок витрат на інформаційно-технічне забезпечення справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання його копії. На заочне
рішення може бути подана апеляція в загальному поряд­ку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеля­ційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не
була по­дана у 20-денний строк, рішення
суду набирає законної сили після закінчення цього строку.

Уразі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає
законної си­ли після розгляду справи апеляційним судом.

Протягом ю днів з дня проголошення рішення може бути подано заяву про його
апеля­ційне оскарження. Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом 20 днів після по­дання заяви про апеляційне
оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у
строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному
суду Волинської області через Любомльський районний
суд, який ухвалив судове рішення.