Справа № 2-3062/06 2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2007
року Соломянський районний суд міста Києва,
в складі:

головуючого - судді Оксюти
Т.Г. при секретарі - Белявській
І.А.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
захист честі та гідності та відшкодування моральної шкоди,  -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з позовом про захист честі та гідності та відшкодування
моральної шкоди в розмірі 3000,
00 грн.

В
обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає,  що він з 1991 року є членом Садового товариства «Сотка» в селі
Здорівка,  Васильківського району
Київської області. 13.05.2006
року відповідач ОСОБА_2,  який є
Головою Садового товариства «Сотка»,  на
загальних зборах паплюжив його честь та гідність,  ображав непотрібними словами,  бездоказово звинуватив у вчиненні злочинних
дій,  а саме у побудові дачі за рахунок
садового товариства,  крадіжці майна та
матеріалів,  погрожував позивачу та
членам його родини. Внаслідок завданої моральної шкоди у позивача значно
погіршився стан здоровя. За таких обставин позивач просить захистити його честь
та гідність і відшкодувати завдану йому моральну шкоду в розмірі 3000, 00 грн.

В
судовому засіданні позивач підтримав позовну заяву в повному обсязі,  просив задовольнити заявлені ним вимоги.

Відповідач
ОСОБА_2,  в судовому засіданні проти
задоволення позову заперечував. Пояснив,
що дійсно 13.05.2006
року відбулись загальні збори Садового товариства «Сотка»,  однак жодних неправдивих відомостей,  які б могли образити позивача на цьому
зібранні з його боку викладено не було. На зборах,  він,
як Голова товариства інформував громаду про недостойну поведінку члена
товариства ОСОБА_1,  оскільки той
неодноразово звертався до різних державних установ та організацій,  з приводу діяльності товариства,  однак жодного разу його звинуваченням не
знаходилось жодних підтверджень. Крім того,
звернув увагу суду на те,  що
переважною більшістю голосів учасників зборів було засуджено негативну
поведінку позивача. За таких обставин просить суд відмовити в задоволенні
позову ОСОБА_1,  як безпідставного.

Допитаний
в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 суду
пояснив,  що він був присутній на зборах 13.05.2006 року на яких
були присутні більше 50 осіб. Озвучені
на зборах факти на його думку затронули
честь та гідність відповідача,  однак
він не пам'ятає,  якими саме словами
відповідач паплюжив честь та гідність позивача. Протокол зборів він не
підписував.

Допитаний в
судовому засіданні в якості свідкаОСОБА_4суду пояснив,  що він був присутній на зборах 13.05.2006 року на яких
були присутні більше 60

осіб.
Він не був присутній весь час на зборах,
однак пам'ятає,  що там був
скандал. Слів від відповідача,  які б
паплюжили честь та гідність позивача він не чув.

Допитаний
в судовому засіданні в якості свідкаОСОБА_5 суду пояснив,  що він не був присутній на зборах 13.05.2006 року. Чому між
позивачем та відповідачем виник конфлікт він не знає. Знає позивача та
відповідача давно,  вони є чесними та
порядними людьми.

Допитана
в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 суду пояснила,  що вона була присутня на зборах 13.05.2006 року на яких
були присутні близько 80
осіб. Вона є донькою позивача і на цих зборах чула,  як відповідач казав на її батька,  що він блазень та писар,  а також не надав їй змоги ознайомитись із
протоколом зборів.

Допитана
в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7суду пояснила,  що вона була присутня на зборах 13.05.2006 року на яких
були присутні близько 70
осіб. Вона вважає,  що все було
навпаки ніж описує позивач,  а саме,  відповідач не ображав позивача,  а родина позивача натомість образила усіх хто
був на зборах назвавши їх «бандою». Як результат цього,  всі присутні на зборах проголосували осудити
негідну поведінку позивача та членів його родини.

Допитаний
в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 суду пояснив,  що він був присутній на зборах 13.05.2006 року з початку і
до кінця. Відповідачем не висловлювалось жодних тверджень,  які б могли образити честь та гідність
позивача. На зборах були присутні близько сотні осіб. Голова товариства
прочитав звернення і люди обговорювали його,
образливих слів на адресу позивача з боку відповідача сказано не
було,  навпаки позивач та члени його
родини постійно викрикували.

Допитана
в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 суду пояснила,  що вона була присутня на зборах 13.05.2006 року на яких
були присутні близько 80
осіб. Вона вважає,  що фактів
паплюження честі та гідності позивача з боку відповідача не було,  навпаки учасники зборів були здивовані
поведінкою сім»ї позивача. Відповідач не звинувачував позивача у злочинах,  не називав його блазнем та злодієм.

Допитаний
в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 суду пояснив,  що він був присутній на зборах 13.05.2006 року на яких
були присутні близько 80
осіб. Одним із питань цих зборів була поведінка сім»їОСОБА_1. Відповідачем
не висловлювалось жодних висловлювань,
які могли б образити честь та гідність позивача. Люди підходили і
підписували звернення.

Допитана
в судовому засіданні в якості свідкаОСОБА_11 суду пояснила,  що вона була присутня на зборах 13.05.2006 року на яких
були присутні близько 100
осіб. Вона вважає,  що сім»я позивача
веде себе неадекватно,  а відповідач є
чуйною та вихованою людиною. На цих зборах відповідач зачитував звернення
користуючись нормальними висловами,  які
не ображали позивача. Однак з боку відповідача були висловлювання в нецензурній
формі,  які ображали присутніх на зборах
членів товариства.

Вислухавши
пояснення сторін,  свідків вивчивши та
дослідивши матеріали справи,  оцінивши
наявні у справі докази та співставивши їх у відповідності до вимог чинного
законодавства,  суд приходить до висновку
про необґрунтованість позовних вимог та необхідності відмови у задоволенні
позову виходячи з наступного.

В судовому
засіданні встановлено,  що позивачОСОБА_1 та відповідач
ОСОБА_2 є членами Садового товариства «Сотка» в селі Здорівка,  Васильківського району Київської області. На
даний час відповідач ОСОБА_2 є Головою зазначеного товариства,  а позивач ОСОБА_1 є колишнім Головою
товариства «Сотка».

Відповідно до
Протоколу №1 звітно - виборчих зборів
Садового товариства «Сотка» від 25.05
1996 року позивач ОСОБА_1 був Головою даного товариства з 11.02.1993 року до 25.05.1996 року. Даними
зборами було визнано роботу Правління на

чолі з ОСОБА_1 за результатами
Акту перевірки ревізійної комісії -незадовільною.
Головою правління був обранийОСОБА_13. На даних зборах були присутні 65 осіб з числа
яких 63 проголосували
за обрання нового Голови товариства.

(а. с.  90-92)

Відповідно
до Протоколу №33 загальних
зборів Садового товариства «Сотка» від 13.05.2006
року,  та виписки з Рішення Загальних
зборів від 13.05.2006 року,  Голова товариства ОСОБА_2 виступив з
інформацією про те,  що члени садового
товариства «Сотка» ОСОБА_1 та його доньки необгрунтовано та неправдиво пишуть
скарги у всі інстанції на Правління товариства та Голову Здорівської сільської
ради Мамочку В.В. Для розгляду даних скарг створюються комісії,  які із року в рік не можуть знайти
підтвердження тим твердженням,  які
описує у свої зверненнях родинаОСОБА_1. Також з цього питання виступали інші
члени товариства. Було прийнято рішення осудити поведінку члена товариства
ОСОБА_1,  як недостойну,  підготувати звернення за підписами усіх
членів товариства до Голови Здорівської сільської ради Мамочки В.В. та у інші
організації з проханням не звертати увагу на чергові скарги ОСОБА_1 На даних
зборах були присутні 85 осіб з
числа яких 78 проголосували
«за»,  а 7 «проти».

(а. с.  17,
48, 93-98)

Судом
встановлено,  що за результатами зборів 13.05.2006 року,  Колективом Садового товариства «Сотка» було
підготовлено відповідне звернення до Голови Здорівської сільської ради Мамочки
В.В. за підписом 71 члена
товариства,  (а. с.  17,
47)

В
судовому засіданні встановлено,  що
відповідно до відповідей Васильківської міжрайонної прокуратури Київської
області від 25.07.2004 року,  15.11.2004
року,  02.09.2005 року,  відповідей
Прокуратури Київської області від 07.02.2005
року,  19.04.2005 року на адресу заявника ОСОБА_1,  проведеними даними органами прокуратури
перевірками підстав,  для вжиття заходів
прокурорського реагування не виявлено,
доводи викладені у заявах та скаргах в ході проведення перевірок свого підтвердження
не знайшли,  (а. с.  36-41)

Судом
встановлено,  що відповідно до
досліджених в судовому засіданні документів,
показів свідків,  не вбачається
ознак брутальних висловлювань з боку відповідача ОСОБА_2. на адресу позивача
ОСОБА_1

Виходячи
з вищевикладеного,  суд приходить до
висновку,  що доводи позивача про
спричинення йому моральної шкоди нічим не підтверджуються і немає підстав для
відшкодування відповідачем моральної шкоди.

Згідно  ст.  23 Цивільного
Кодексу - особа
має право на відшкодування моральної шкоди,
внаслідок порушення її прав.

Відповідно
до  ст.
297 ЦК України
кожен має право на повагу до його честі та гідності,  які є недоторканими і за захистом яких особа
може звернутись до суду.

Відповідно
до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди
підлягають: наявність такої шкоди,
протиправність діяння її заподіювана,
наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача
та вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема,  повинен з'ясувати,  чим підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового
характеру,  за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні,  в
якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому
шкоду та з чого він при цьому виходить,
а також інші обставини,  що мають
значення для вирішення спору.

Судом
встановлено,  що з боку відповідача
ОСОБА_2. не було допущено застосування висловів,  які б могли стати підставою для паплюження
честі та гідності позивача і як наслідок його звернення до суду з вимогою
відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000,
00 грн.

Право на звернення до
органів державної влади та місцевого самоврядування гарантовано
гарантовано  ст. 40 Конституції України і
Законом України „Про звернення громадян".

Під час
розгляду справи позивачем не було надано доказів,  що відповідачем ОСОБА_2. вчинено протиправні
дії,  які могли б призвели до порушення
поваги честі та гідності,  фізичних та
моральних страждань позивача.

На думку
суду звернення відповідача ОСОБА_2. до органів виконавчої влади,  не можуть вважатися протиправними,  оскільки з їх змісту не вбачається порушення
прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Це також стосується і звернень
позивача ОСОБА_1 до органів Прокуратури.

Відповідно
до  ст.
40 Конституції
України - усі
мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або
особисто звертатися до органів державної влади,
органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих
органів,  що зобов'язані розглянути
звернення і надати обґрунтовану відповідь.

Згідно з
частиною 5  ст.  55 Конституції
України - кожен
має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і
свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно
до Рішення Конституційного Суду України від 10 квітня 2003
року (справа про поширення відомостей) - звернення громадянина до правоохоронних органів про
захист своїх прав від неправомірних дій інших осіб не може вважатися поширенням
неправдивих відомостей,  які порочать
честь та гідність особи.

На думку
суду,  посилання позивача,  що внаслідок заяв відповідача ОСОБА_2. та
членів товариства на зборах 13.05.2006
року,  їх звернень сільського
голови,  погіршився стан здоров'я
позивача - не
можуть бути прийняті судом до уваги,
оскільки надана позивачем Довідка МСЕК,
згідно якої він ОСОБА_1 1937
р. н.,  має 2 групу
інвалідності з 13.06.1994
року довічно,  не знаходиться в
причинно - наслідковому
зв'язку з твердженнями позивача про нібито заподіяні йому відповідачем моральні
та фізичні страждання 13.05.2006
року. Інших документів,  які б
підтверджували заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань суду надано
не було. (а. с.  6, 7)

Аналізуючи
дані медичні документи,  суд прийшов до
висновку,  що дані медичні довідки не є
доказами заподіяння моральної шкоди,  а є
свідченнями природних фізіологічних особливостей організму конкретної людини -
позивача по справі,  який є особою похилого
віку.

Як
вбачається з положень статті 1167 Цивільного Кодексу,  підставами відповідальності за завдану
моральну шкоду є неправомірність рішень,
дій чи бездіяльності особи та наявність її вини.

Виходячи
з вищевикладеного,  суд вважає,  що позивач не надав суду доказів про
заподіяння йому моральної шкоди з боку відповідача,  також судом не було встановлено
протиправності дій відповідача чи невідповідності їх вимогам чинного
законодавства.

За таких
обставин суд вважає,  що відсутня вина
відповідача та докази спричинення шкоди позивачу,  які б були необхідними складовими,  наслідком яких є стягнення моральної шкоди.

Згідно
вимог  ст.  ст.
27,  28,  29,  30
ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх
осіб,  показання свідків,  письмові докази,  речові докази і висновки експертів. Суд
приймає до розгляду лише ті докази,  які
мають значення для справи. Обставини,
які за законом повинні бути підтверджені певними засобами
доказування,  не можуть підтверджуватися
ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті
обставини,  на які посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

За такими
обставинами суд дійшов висновку,  що
позивач не довів ті обставини,  на які
посилався,  як на підставу своїх позовних
вимог.

На
підставі викладеного та керуючись  ст.
ст.  23,  297,
1167,  1168 ЦК України,  Законом України „Про звернення
громадян",  40,
55,  Конституції
України,  Постановою Пленуму Верховного
Суду України №4 від 31.05. 1995 p.,
Рішенням Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року (справа про
поширення відомостей),   ст.  ст.
10, 11,  60,  88, 130, 213,
214,  215 ЦПК України,  суд -

ВИРІШИВ :

В
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі та гідності та
відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення може
бути оскаржено на протязі 20
днів після подання заяви про апеляційне оскарження,  яка подається в десятиденний термін з дня
проголошення рішення.