УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

24
грудня 2007 року                                                                                        м.
Одеса

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в
складі:

головуючого -
Громіка Р.Д.

суддів  - Панасенкова В.О., Парапана В.Ф.

при
секретарі - Щуровській О.Д.

розглянувши
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського райсуду м. Одеси від
12.07.2007р. по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у
здійсненні права власності та стягнення моральної шкоди, а також за зустрічним
позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права
власності та стягнення моральної шкоди,

встановила:

Позивачка
звернулася до суду з позовом до відповідачки та просила зобов'язати останню
усунути перешкоди в користуванні приміщенням - коридором під літ. „4",
заборонивши відповідачці переходити з кімнати під літерою „З" у коридор
під літ. „1" через приміщення літ. „4" в квартирі АДРЕСА_1 та
зобов'язати відповідачку відновити за власний рахунок перегородку між
приміщеннями під літерами „З" та „4" в зазначеній квартирі на
стягнути з відповідачки моральну шкоду в розмірі 1000 гривень, при цьому вона
посилається на те, що є власницею 287/1000 частин квартири АДРЕСА_1. Вказані
частини квартири складаються з кімнати під літерою «5», коридору лід літерою
«4», кухні під літерою «10», коридору під літерою «11», і санвузлу під літерою
«12». Відповідно до плану квартири в коридорі під літерою «4» є лише два
вхідних прорізи, один з яких веде в жилу кімнату під літерою «5» та в коридор
загального користування під літерою «1».

Відповідачка
демонтувала існуючу перегородку між приміщеннями під літерою «З» та приміщенням
під літерою «4» і здійснює прохід до коридору загального користування під
літерою «1». через коридор під літерою «4», який належить позивачу на праві
власності. Тому вона не може поставити замок на вхідні двері між приміщеннями
під літерами «4» та «1». Такими діями відповідачка порушує її права власності
на вказану частину квартири. Вона не може залишити свої приміщення без нагляду,
перебуває в постійному нервовому напруженні через погрози відповідачки, які
принижують її честь і гідність. Тому вважає, що відповідачка також заподіює їй
моральні страждання, які вона оцінює в 1000 гривень.

В
судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулася до суду з зустрічним
позовом до ОСОБА_1 та просять зобов'язати останню не перешкоджати їм в
користуванні власністю - коридором загального користування під літерою «4» та
звільнити прохід в

Головуючий
у суді першої інстанції: Загороднюк В.І.         Справа
№22ц-4700/07р.

Доповідач:
Громік Р.Д.                                                           Категорія
ЦП 5

це приміщення,
стягнути на їх користь з ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1000 гривень. При
цьому вони посилаються на те, що вони на підставі свідоцтва про право власності
виданого УЖКГ Одеської міської ради 26 02.1998 року є власниками 420/1000
частин квартири АДРЕСА_1. Згідно технічного паспорту, який є невід'ємним
додатком цього свідоцтва, зазначено, що коридор під літерою «4» має площу 4, 7
кв.м. та знаходиться в загальному користуванні всіх власників квартири. Також в
ньому вказано, що приміщення під літерою «З» та коридор загального користування
«4» розділяє капітальна стіна з дверним прорізом, при цьому таке архітектурне
рішення є на всіх поверхах. Вони не демонтували перегородку між вищевказаним
приміщенням та коридором, оскільки їх не було зовсім, а дверний проріз існує в
стіні між вказаними приміщеннями з 1945 року. У 2000 році у кімнати, що
належить ОСОБА_1 оселилися нові сусіди, які у нічний час влаштовували сварки,
тому вони змушені були закривати двері для того, щоб ізолювати себе від цього
ґвалту. В теперішній час відповідачка влаштувала склад старої меблі, якою
загородила їм прохід в приміщення загального користування «4», що порушує їх
права власників і заподіює їм моральну шкоду в розмірі 1000 гривень.

У судовому
засіданні сторони підтримали свої позови, не визнавши зустрічних. Рішенням
Приморського райсуду м. Одеси від 12.07.2007р. в задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності та стягнення
моральної шкоди було відмовлено. Позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1
були задоволені частково. Було зобов'язано ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 в користуванні загальним коридором площею 4.7 кв.м. під літ. „4",
в квартирі АДРЕСА_1, шляхом звільнення цього приміщення від меблів. В іншій
частині позовних вимог було відмовлено.

В
апеляційній скарзі апелянтом ставиться питання про скасування рішення суду як
незаконного та про винесення нового рішення, так як рішення суду не відповідає
дійсним обставинам справи, є необгрунтованим, воно постановлено з порушенням
норм права.

Заслухавши
суддю-доповідача, обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи і
перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає за необхідне апеляційну
скаргу відхилити за наступних підстав.

Судом
першої інстанції правильно було встановлено, що на підставі нотаріально
посвідченого договору дарування від 30.05.2006 року ОСОБА_1 є власницею
287/1000 частин квартири АДРЕСА_1. Як вбачається з технічного паспорту, що був
оформлений на ім'я ОСОБА_4 25.05.2006 року, вказана частина квартири
складається з однієї житлової кімнати площею 15 кв.м., туалету площею 2, 5
кв.м., окремої кухні площею 12.5 кв.м., а також окремих коридорів площею 7, 7
кв.м і 4.7 кв.м., що зазначений під літерою «4». (а.с. 7-9, 54-55)

ОСОБА_2
та ОСОБА_3 згідно
свідоцтва про право власності на житло від 26 02 1998 року є співвласниками
420/1000 частин квартири АДРЕСА_1, що має загальну площу 61, 65 кв.м. та
складається із двох житлових кімнат площею 36.3 кв.м.. інших приміщень в тому числі
коридору загального користування площею 4, 7 кв.м.. що визначений на плані під
літ. „4". (а.с. 33-35, 65-70)

До
технічного паспорту, що був виготовлений 22.02.2007 року на ім'я ОСОБА_2,
ОСОБА_3 додано журнал внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень, з якого
вбачається, що коридор площею 4, 7 кв.м. є приміщенням загального користування,
що також підтверджується довідкою, що надана ЖУ фірми «Ренесанс» ЛТД-92, згідно
якої це приміщення знаходиться в користуванні саме ОСОБА_2,ОСОБА_3, ОСОБА_1 (а.с.
79)

Таким
чином із аналізу правовстановлюючих документів та технічної документації, що
додана до них, суд першої інстанції зробив правильний висновок, що спірне
приміщення - коридор площею 4, 7 кв.м., знаходиться в загальному користуванні
обох

сторін по справі, тому вказівка в технічному паспорті, що
був виданий на ім'я ОСОБА_4 відносно того, що це приміщення є в окремому
користуванні лише ОСОБА_1 не відповідає дійсності.

Приймаючи
до уваги, що власник приміщення у відповідності до ст. 391 ЦК України вправ
вимагати від інших осіб усунення перешкод в здійсненні права власності, суд
першої інстанції правильно вказав в своєму рішенні, що ОСОБА_1 слід зобов'язати
усунути перешкоди в користуванні цим приміщенням ОСОБА_2 таОСОБА_3, яке як було
встановлено судом першої інстанції, захаращено меблями, встановленими
позивачкою.

Висновок
суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 391 ЦК України та фактичним обставинам справи, які доведені в
суді першої інстанції.

Відповідно
до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Відповідно
до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню
підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо
яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач
не довела в судовому засіданні ні в суді першій інстанції, ні в суді
апеляційній інстанції обставини, на які посилалася як на підставу своїх
позовних вимог.

Тому
колегія суддів погоджується із висновком суду про те, що немає законних підстав
для задоволення позовних вимог ОСОБА_1, а також її апеляційної скарги. При
цьому колегія суддів звертає увагу на те, що дійсно, згідно технічної
документації, між спірним коридором під літ. „4" та кімнатою під літ.
„З" є капітальна стіна з дверним пройомом, який був зроблений ще при
будівництві будинку.

Твердження
апелянта в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не
відповідає вимогам закону, є неспроможними.

Наведені
в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав
для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які
привели до неправильного вирішення справи.

Тому
законних підстав для скасування рішення суду першої інстанції з направленням
справи на новий судовий розгляд немає.

Керуючись ст.. 303-304, 307 ч.1
п.1, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Приморського райсуду м. Одеси від 12.07.2007р. по справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності та стягнення
моральної шкоди, а також за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
усунення перешкод у здійсненні права власності та стягнення моральної шкоди -
залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути
оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею
законної сили.