Справа № 22ц-1900           Головуючий у 1 інстанції  -
2007 р.                                Доповідач                                     -   Омельченко
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007
року грудня місяця 06 дня                                                     м.
Полтава

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області
в складі:

головуючого-судді   -
Омельченко Л.М. ,  суддів -
Триголова В.М. ,  Абрамова П.С. ,  при секретарі - Буряк СМ. ,
з участю представника відповідача - ОСОБА_1

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною
скаргою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.
Кременчуці на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської
області від 08 червня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_2 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України у м. Кременчуці Полтавської
області про відшкодування шкоди,
завданої внаслідок ушкодження здоров'я на виробництві; та встановлення
факту,  що має юридичне значення.

Колегія
суддів,  заслухавши доповідь
судді-доповідача апеляційного суду Омельченко Л.М.  -

встановила:

У
листопаді 2006 року позивач звернувся в суд з вищевказаним позовом.

Посилався
на те,  що 29.04.1991 року він отримав
травму на виробництві,  працюючи
розводчиком 5 розряду на КП „Кременчуцький шкіряно-лимарний комбінат",  про що було 05.05.1991 року складено акт
форми Н-1.

Незважаючи
на представлені ним особисто документи відповідачу по справі 15.10.2004
року,  начальник відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у М. Кременчуці виніс постанову про відмову у
прийнятті його особистої справи через відсутність зв'язку з травмою у виписці з
акту освідчення МСЕК від 25.01.1994 року,
розбіжністю професій в акті форми Н-1 і рішення суду,  а також відсутністю акту прийняття-передачі
особової справи.

Оскільки
КП „Кременчуцький шкіряно-лимарний комбінат" згідно ухвали господарського
суду Полтавської області від 13.01.2003 року припинив свою діяльність,  тому скласти акт прийняття-передачі особової
справи немає можливості.

Згідно
листа Полтавського обласного центру МСЕК № 853 від 03.08.2005 року,  виданого на запит відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м. Кременчуці ОСОБА_2 встановлено 3 групу
інвалідності та 60% втрати професійної працездатності довічно у зв'язку з
отриманою ним 29.04.1991 року виробничою травмою.

Відповідно
до трудової книжки позивач працював на момент травмування розводчиком 5 розряду
на розвідній машині,  про що зазначено і
в акті форми Н-1.

З квітня
2001 року по січень 2003 року КП „Кременчуцький шкіряно-лимарний комбінат"
частково оплачував ОСОБА_2у 1.А.
страхові виплати,  так як до моменту
своєї ліквідації не передав відповідачу особову справу позивача.

Посилаючись
на вищевказані обставини,  ОСОБА_2 просив
суд встановити юридичний факт,  що
він,  працюючи 29 квітня 1991 року
розводчиком 5 розряду на розвідній машині в КП „Кременчуцький шкіряно-лимарний
комбінат" отримав виробничу травму,
що потягло до часткової втрати працездатності та інвалідності;
зобов'язати відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.
Кременчуці Полтавської області прийняти його особову справу для продовження
страхових виплат і відшкодувати заборгованість по цих виплатах за період з
01.04.2001 року по 31.12.2006 року в сумі 15389 грн.47 коп.

Рішенням
Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08 червня
2007 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Постановлено
встановити юридичний факт,  що ОСОБА_2 29
квітня 1991 року,  працюючи розводчиком 5
розряду на розвідній машині на Кременчуцькому шкіряно-лимарному комбінаті
отримав виробничу травму,  що потягло за
собою часткову втрату працездатності та інвалідності.

Зобов'язати
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та захворювань України у м. Кременчуці   виплатити
на  користь  ОСОБА_2
заборгованість   по

страхових
виплатах з 01.04.2001 року по 31.12.2006 року в сумі 15389 грн.47 коп.

Стягнути
з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Кременчуці на користь
держави державне мито в сумі 153 грн.90 коп. та за інформаційно-технічне
забезпечення при розгляді справи ЗО грн.

В
апеляційній скарзі відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.
Кременчуці Полтавської області просить рішення скасувати,  а справу направити на новий розгляд,  посилаючись на порушення судом норм
матеріального ( ст. 34 Закону України „Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання,  які спричинили втрату
працездатності") і процесуального права щодо оцінки доказів.

Колегія
суддів,  перевіривши матеріали
справи,  доводи апеляційної скарги,  приходить до висновку,  що скарга підлягає частковому
задоволенню,  а рішення місцевого суду -
зміненню.

Згідно  ст. 309 ч.1 п.п.1, 4 ЦПК України підставами
для зміни рішення суду першої інстанції є неповне з'ясування судом
обставин,  що мають значення для справи і
порушення норм матеріального або процесуального права.

Судом
першої інстанції вірно встановлені обставини справи та дана належна оцінка
зібраним доказам.  Зокрема,  правильно з'ясовано,  що позивач ОСОБА_2,  працюючи на КП „Кременчуцький
шкіряно-лимарний комбінат" розводчиком 5 розряду на розвідній машині,  отримав виробничу травму,  що потягло за собою третю групу інвалідності
та 60% професійної працездатності довічно (а.с. 5-6,  7-8).

Також
правильно встановлено,  що КП
„Кременчуцький шкіряно-лимарний комбінат" припинив свою діяльність на
підставі ухвали Господарського суду Полтавської області від 13.01.2003 року без
утворення правонаступника (а.с.  10).Не
передавши у квітні 2001 року до відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України у М. Кременчуці Полтавської області особову справу
ОСОБА_2,  підприємство до дня ліквідації
частково сплачувало останньому страхові виплати.

Тому
рішення суду в частині встановлення юридичного факту і зобов'язання відповідача
прийняти особову справу позивача для продовження страхових виплат та про
стягнення по них заборгованості є законним та обгрунтованим.

Разом з
тим,  постановляючи рішення про стягнення
15389 грн.47 коп.3 відповідача страхових виплат за період з 01.04.2001 року по
31.12.2006 року,  місцевий суд не
перевірив належним чином розрахунок,
складений позивачем ОСОБА_2,  який
у розрахунку за період з 01.04.2001 року

по 01.03.2002 року допустив арифметичну
помилку в сторону збільшення стягуваної суми,
зазначивши її суму 1581 грн.36 коп.3амість 1576 грн.96 коп.

Тому в
цій частині рішення слід змінити,
стягнувши з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.
Кременчуці Полтавської області за період з 01.04.2004 року по 31.12.2006 року
15385 грн.07 коп.

Крім
того,  згідно  ст. 4 п.34 Декрету Кабінету Міністрів України
„Про державне мито" Фонд соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України звільнений повністю від сплати
державного мита.

Тому
місцевим судом невірно покладено відшкодування даних судових витрат у сумі 153
грн.90 коп. на відповідача.

Згідно
ч.2  ст. 88 ЦПК України державне мито
підлягає компенсації за рахунок держави у порядку,  встановленому Кабінетом Міністрів України.

З
урахуванням викладених обставин,  рішення
суду в частині відшкодування витрат також підлягає зміненню.

В іншій частині
рішення слід залишити без змін.

Керуючись  ст.
ст. 303,  307,  309 ч.1 п.п.1, 4,  313,
314, 316 ЦПК України,  колегія
суддів -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у М.
Кременчуці Полтавської області частково задовольнити.

Рішення
Автозаводського районного суду М. Кременчука Полтавської області від 08 червня
2007 року змінити в частині стягнення на користь ОСОБА_2 заборгованості по
страхових виплатах з 01.04.2004 року по 31.12.2006 року,  зменшивши даний розмір стягнення з суми
15389грн. 47 коп. на суму 15385 грн.07 коп. (п'ятнадцять тисяч триста
вісімдесят п'ять гривень 07 коп.),  а
також змінити в частині стягнення з відповідача 153 грн.90 коп. державного
мита,  яке слід компенсувати за рахунок
держави.

В іншій частині
рішення місцевого суду залишити без змін.

Рішення
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом
двох місяців з дня набрання ним чинності шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Верховного Суду України.