Справа № 22Ц 2669/2007                            Головуючий в 1
інстанції Заріцький С. М.
інстанції Коцюрба О.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08  листопада
2007  року  колегія
судців  судової  палати
в  цивільних  справах апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого:               Мазурка В.А.

Суддів:                          Коцюрби О.П.,  Мережко М. В.

При
секретарі:                Козак І.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вишгородського районного суду Київської
області від 18 червня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Некое - Ріелті»,
ВАТ «БІГ Енергія» та ОСОБА_2 про визнання недійсним договору
купівлі-продажу земельної ділянки від 09 лютого 2006 року та договору
купівлі-продажу садового будинку від 09 лютого 2006 року.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду,
перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги,  колегія суддів,  -

встановила:

ОСОБА_1 у липні 2006 року
звернулася до суду з вказаним позовом,  посилаючись
на те,  що укладені договори
купівлі-продажу земельної ділянки та садового будинку суперечать вимогам ЦК України та іншим
актам цивільного законодавства.

На
підставі ч. 1  ст.  203,
ч. 1  ст.  215 ЦК
України,  ч. 1  ст.  38
Закону України «Про іпотеку» позивачка просила визнати недійсним договір
купівлі-продажу садового будинку АДРЕСА_1,
Київської області та договір купівлі-продажу земельної ділянки.

Рішенням
Вишгородського районного суду Київської області від 18 червня 2007 року в
задоволенні позовних вимог відмовлено

Не
погоджуючись з вказаним рішенням,
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить рішення Вишгородського
районного суду Київської області від 18 червня 2007 року скасувати та ухвалити
нове рішення,  яким задовольнити її позовні
вимоги в повному обсязі.

Апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено,
що ОСОБА_1 належав садовий будинок АДРЕСА_1 та земельна,  ділянка,
площею 0, 060 га.,  на якій
знаходиться

садовий будинок.

Як
вбачається з матеріалів справи і встановлено судом,  25 лютого 2004 року між ВАТ «БІГ Енергія та
ОСОБА_1 укладено кредитний договір №11/19-02-2004 відповідно до якого ОСОБА_1
отримала кредит у сумі 23 000 грн. з строком погашення до 15 вересня 2005 року.

17
березня 2005 року ОСОБА_1 повторно уклала з ТОВ „Некос-Рієлті" кредитний
договір по якому отримала кредит на суму 50 000 грн. із строком погашення
кредиту до 15 вересня 2005 року.

17
березня 2005 року ОСОБА_1 уклала з ТОВ "Некос-Ріелті договір
доручення,  згідного якого на
забезпечення зобов'язань,  ОСОБА_1 по
кредитному договору,  укладеному між нею
та ВАТ Банк „БІГ Енергія" зобов'язалася передати в іпотеку належні їй на
праві власності садовий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0, 060
га.,  на якій розташований садовий
будинок.

Крім
цього,  позивачка доручила ТОВ
„Некос-Рієлті" продати вказане майно будь-якій фізичній або юридичній
особі на умовах та за ціну за розсудом товариства.

Позивачка не виконала умов кредитних договорів і в установлений строк кредит
не повернула. З метою погашення заборгованості позивачки за кредитними
договорами,  ТОВ «Некос-Ріелті» 23
вересня 2005 року надало доручення на своїх працівників ОСОБА_3 та ОСОБА_4
здійснити продаж майна ОСОБА_1 та виконати усі дії,  необхідні для такого продажу,  про що було повідомлено позивачку та
запропоновано погасити заборгованість.

Однак,  позивачка усвідомлюючи наслідки неповернення
кредиту не вчинила жодних дій по виконанню своїх зобов'язань і 09 лютого 2006
року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки та
садового будинку.

За таких
обставин,  колегія суддів важає,  що є вірними висновки Вишгородського
районного суду Київської області щодо відмови у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 так як нею і її предстаником в суді першої інстанції не було доведено і
не спростовано те,  що вказані договори
укладалися всупереч волі ОСОБА_1

Враховуючи
те,  що Вишгородським районним судом
Київської області повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи,  доказам дана належна правова оцінка,  а постановлене рішення відповідає вимогам
матеріального і процесуального права,
підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 і для скасування
рішення суду першої інстанції не має.

Керуючись  ст.
ст.  307,  308,
313,  314,  315 ЦПК України,  колегія суддів,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Вишгородського районного суду Київської області від 18 червня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців.