АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22ц -2253/2007 р.                                   Головуючий
12                                                                          Савенко
апеляційній інстанції Корніенко Н.В.
РІШЕННЯ

іменем України

29
листопада 2007 року                                    Колегія
суддів судової палати в цивільних

справах
апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого                            Трюхана Г.М.

суддів                                         Корнієнко
Н.В.,  Бабенка В.М.

при секретарі                           Бурдуковій
О.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу позивача
ОСОБА_1 на рішення Золотоніського міськрайонного суду від 23 жовтня 2007 року
по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору
купівлі-продажу недійсним,  -

встановила:

Позивач
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору
купівлі-продажу недійсним,  мотивуючи
тим,  що 2 березня 2007 року був
укладений договір купівлі-продажу трикімнатної квартири АДРЕСА_1 між його
батьком ОСОБА_4 та дружиною його брата ОСОБА_2. Договір від імені батька за
довіреністю підписав його брат та чоловік ОСОБА_2- ОСОБА_3.

Вважає
договір недійсним,  оскільки спірна
квартира була придбана його батьками згідно договору купівлі-продажу від 23
травня 1992 року і була їх спільною сумісною власністю. Шлюб батьки
зареєстрували 6 листопада 1965 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1
померла мати - ОСОБА_5,  а ІНФОРМАЦІЯ_2
помер і батько - ОСОБА_4.

Після
смерті матері шестимісячний строк на прийняття спадщини закінчився
ІНФОРМАЦІЯ_3. Тобто,  договір
купівлі-продажу був укладений до закінчення зазначеного строку. Він,  позивач,
заяву на прийняття спадщини після смерті матері і батька подав 20 квітня
2007 року.

Тому
просить визнати недійсним договір купівлі-продажу від 2 березня 2007 року
квартири АДРЕСА_1,  укладений між ОСОБА_4
і ОСОБА_2 та підписаний від імені продавця на підставі довіреності ОСОБА_3.

Рішенням
Золотоніського міськрайонного суду від 23 жовтня 2007 року в задоволенні позву
відмовлено.

Не
погоджуючись з рішенням суду першої інстанції,
позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу,
в якій просить скасувати рішення Золотоніського міськрайонного суду від
23 жовтня 2007 року та постановити нове рішення про задоволення його позовних
вимог,  вважаючи,  що при винесенні оскаржуваного рішення судом
порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши
учасників судового розгляду,  вивчивши
матеріали справи та доводи апеляції,
колегія суддів вважає,  що
апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи
в задоволенні позову в повному об'ємі,
суд першої інстанції посилався на норми
ст.  230 ЦК (правові
наслідки вчинення правочину під впливом обману) та  ст. 388 ЦК
(право власника на витребування майна із чужого незаконного володіння). При
цьому суд вказав,  що питання недійсності
правочину можуть вирішувати лише сторони договору,  а також те,
що ОСОБА_2 є добросовісним набувачем.

Колегія суддів
вважає,  що вирішення зазначеного спору
таким чином є невірним.

Відповідно до  ст.  22 КпШС та
ст.  60 СК України,  майно,
набуте за час шлюбу,  належить
дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Як видно
з матеріалів справи,  23 травня 1992 року
батьки позивача - ОСОБА_5 і ОСОБА_4,
перебуваючи в шлюбі,  придбали
трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с.  15,
30).

ІНФОРМАЦІЯ_1
мати позивача - ОСОБА_5,  померла (а.с. 47).

Відповідно
до норми  ст.  1220 ЦК,  спадщина відкривається внаслідок смерті особи або
оголошення її померлою.

Даних
про розпорядження майном,  яке належало
ОСОБА_5  на день смерті на праві
власності,  в тому числі на 1/2 частину
спірної квартири,  в матеріалах справи
немає.

Відповідно
до норми  ст. 1258 ЦК,
спадкоємці за законом одержують право на спадкування
почергово.

Відповідно
до норми ч.1  ст.  1270 ЦК,  для прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців,  який починається
з часу відкриття спадщини.

В даному
випадку шість місяців на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5  закінчується ІНФОРМАЦІЯ_3.

2       березня 2007 року
ОСОБА_3,  що діяв від імені ОСОБА_4
згідно довіреності та ОСОБА_2 уклали договір купівлі-

продажу квартири АДРЕСА_1 (а.с. 5). При цьому ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в
заяві,  поданій до нотаріуса,  зазначили,
що осіб,  які б могли поставити

питання про визнання за ними права власності на квартиру,  немає (а.с.
43).

3      наданих до суду позивачем
доказів,  після смерті ОСОБА_4,  спадкоємцями першої

черги за законом на 1/2 частину квартири були два сини - позивач
ОСОБА_1,  ОСОБА_3 та їх батько і чоловік
спадкодавця - ОСОБА_4.

Проте
відповідачі,  нехтуючи названими вище
нормами Закону щодо строків для прийняття спадщини та не повідомивши нотаріуса
про наявність позивача,  який може
претендувати на спадщину після смерті матері,
уклали від імені ОСОБА_4,  за його
довіреністю,  договір купівлі-продажу
всієї трикімнатної квартири,  тоді як на
той час чоловік спадкодавця,
ОСОБА_4,  мав право розпорядитися
лише 1/2 частиною квартири.

Тому
колегія суддів вважає,  що даний договір
купівлі-продажу укладений з порушенням норм законодавства щодо спадкування
майна,  в даному випадку квартири.

Оскільки
ОСОБА_4 при життю,  в період з 24.10.2006
року по 24.04.2007 року мав право розпорядитися лише 1/2 частиною квартири
АДРЕСА_1,  то питання позивача щодо
визнання договору купівлі-продажу даної квартири від 2.03.2007 року в цілому не
може бути задоволеним в повному обсязі,
а лише частково.

Відповідно
до ч.4  ст.  309 ЦПК України,  підставою для скасування рішення є порушення
або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

З цих
підстав рішення Золотоніського міськрайонного суду від 23 жовтня 2007 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору
купівлі-продажу недійсним,  підлягає
скасуванню з винесенням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до
вимог  ст.  88 ЦПК України колегія вирішує питання про
судові витрати.

Що
стосується розміру витрат,  понесених за
надання юридичної допомоги,  то колегія
вважає за необхідне при їх стягненні врахувати,
що позов задоволено частково,  та
за відсутності даних про об'єм виконаних робіт при наданні юридичних
послуг,  зменшити розмір таких стягнень.

Керуючись  ст.  ст. 303,
307,  309,  314,
316 ЦПК України,  колегія
суддів,  -

в и р і ш и л а :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1,  задовольнити частково.

Рішення
Золотоніського міськрайонного суду від 23 жовтня 2007 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу
недійсним,  скасувати.

Позов
задовольнити частково.

Визнати
частково недійсним щодо 1/2 частини договору купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1,  укладений між ОСОБА_3,  що діяв від імені ОСОБА_4 згідно довіреності
та ОСОБА_2.

Стягнути
з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 по 300 грн. з кожного судових витрат.

В решті частини
позову ОСОБА_1,  відмовити.

Рішення
може бути оскаржене до Верховного Суду України на протязі двох місяців з дня
його проголошення.