Справа №2-372/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

19
червня 2007 року                  Сокирянський
районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого-судді:                    Стасіва І.С.

при
секретарі:                            Ткач
Л.А.

з участю
прокурора:                  Чернушки А.Е.

розглянувши
в відкритому судовому засіданні в м. Сокиряни цивільну справу за позовом
прокурора Сокирянського району Чернівецької області в інтересах ОСОБА_1 до
ОСОБА_2,  третя особа на стороні позивача
- орган опіки та піклування Сокирянської міської ради Чернівецької
області,  про захист майнових інтересів
дітей шляхом визнання їх права власності на частину жилого будинку,  -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор
Сокирянського району Чернівецької області звернувся до суду з позовною заявою в
інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист майнових інтересів дітей шляхом
визнання їх права власності на частину жилого будинку. Посилається на те,  що  ст.
121 Конституції України на органи прокуратури покладається представництво
інтересів громадянина та держави в суді у випадках визначених законом.  Право звернення прокурора або його заступника
до суду в інтересах громадян передбачено вищевказаною статтею,  а також п.6
ст. 20,   ст. 36-1 Закону України
«Про прокуратуру» та  ст. 45 ЦПК України.
Згідно ч.4 Закону України «Про прокуратуру» одним із напрямків діяльності
органів прокуратури є захист від неправомірних посягань,  гарантованих Конституцією,  іншими законами,  соціально-економічних,  політичних,
особистих прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до  ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру»
представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у
здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій,  спрямованих на захист у суді інтересів
громадянина або держави процесуальних та інших дій,  спрямованих на захист у суді інтересів
громадянина або держави у випадках передбачених законом.  Однією з форм представництва є звернення до
суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи,  невизначеного кола осіб,  прав юридичних осіб,  коли порушуються інтереси держави або про
визнання незаконними правових актів,  дій
чи рішень органів і посадових осіб. В ході перевірки стану додержання майнових
та житлових прав дітей,  проведеної за
завданням прокуратури Чернівецької області,
встановлено необхідність представництва інтересів неповнолітнього
ОСОБА_1 в частині визнання його права власності на частину житлового будинку. В
процесі перевірки встановлено,  що
неповнолітньому ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності належала частина
квартири АДРЕСА_1,  яку він отримав
прийнявши участь у приватизації даної квартири. Побудувавши жилий будинок
АДРЕСА_2,  відповідач з сім'єю перейшов
туди проживати. На той час за неповнолітнім ОСОБА_1 залишилося право власності
на частину квартири АДРЕСА_1. В 2007 році відповідач продав квартиру АДРЕСА_1,  в тому числі і частку,  яка належала неповнолітньому. Перед продажем
цієї квартири ОСОБА_2 отримав дозвіл від виконкому Сокирянської міської ради
22.11.2006 року№237 на продаж частки квартири,
яка належить неповнолітньому ОСОБА_1 за умови забезпечення часткою житла
ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2. Однак,
відповідно до довідки виданої Сокирянською філією ЧКОБТІ №16 від
21.02.2007 року право власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_2
зареєстровано на єдиного власника - ОСОБА_2. Свідоцтво про право власності
видано ще 01.04.2005 року. Неповнолітній ОСОБА_1 не зареєстрований в
Сокирянській філії ЧКОБТІ як власник частки. Відповідно до ч.б  ст. 203 ЦК України правочин,  що вчиняється батьками (усиновлювачами),  не може суперечити правам та інтересам їхніх
малолітніх,  неповнолітніх чи
непрацездатних дітей. Продавши квартиру АДРЕСА_1,  частка якої належала неповнолітньому
ОСОБА_1,  батьки не виконали рішення
органу опіки та піклування та виконкому Сокирянської міської ради №237 від
22.11.2006 року про забезпечення часткою житлової площі ОСОБА_1 за адресою
АДРЕСА_2.

Відповідно до ч.1  ст. І73 Сімейного
кодексу України батьки і діти,  зокрема
ті,  які спільно проживають,

можуть бути самостійними власниками майна. Статтею 177 ч.4 цього ж Кодексу
також передбачено,  щопісля припинення
управління батьки зобов'язані повернути дитині майно,  яким вони управляли,  а також доходи від нього. Неналежне виконання
батьками своїх обов'язків,  щодо
управління майном дитини є „підставою для покладення на них обов'язку
відшкодувати завдану їй матеріальну шкоду. Згідно Конвенції про захист прав
людини та основних свобод ( ст. І Протоколу №1) кожна фізична або юридична
особа має праве вільно володіти" своїм майном.  Ніхто не може бути позбавлений свого майна
інакше як в інтересах суспільства і на умовах

передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідач,  як батько дитини,  право якої на мирне володіння майном порушені
та до цього часу не відновлені,  повинен
нести відповідальність по забезпеченню своєї дитини ОСОБА_1 житлам на праві
власності,  оскільки використавши
гроші,  виручені від продажу
квартири,  в якій частка належала і
неповнолітньому ОСОБА_1,  на власний
розсуд,  право власності на частку в
будинку АДРЕСА_2,  на неповнолітньоого ОСОБА_1
не оформив.

Конвенція
про права дитини від 20.11.1989 року,
ратифікована постановою Верховної Ради від 27.02.1991 року №789,  зазначає,
що в усіх діях щодо дітей,
незалежно від того,  здійснюються
вони державними чи приватними установами,
що займаються питаннями соціального забезпечення,  судами,
адміністративними чи законодавчими органами,  першочергова увага приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини. Жодна дитина не може бути об'єктом свавільного
або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне
життя,  недоторканість житла,  таємницю кореспонденції або незаконного
посягання на її честь і гідність. Дитина має право на захист закону від такого
втручання або посягання.

Враховуючи
викладене,  а також те,  що у відповідача немає іншого нерухомого
майна на праві приватної власності,  яким
можна було б забезпечити відновлення порушених прав та інтересів
неповнолітнього ОСОБА_1,  окрім жилого
будинку за адресою АДРЕСА_2 вважаю,  що
права дитини підлягають захисту у формі визнання за нею права власності на
частку у зазначеному будинку.

Визнання
за неповнолітнім ОСОБА_1 права власності на частку у будинку АДРЕСА_2 м.
Сокиряни,  необхідно для того,  щоб він був забезпечений житлом і в
майбутньому не поповнив ряди осіб без постійного місця проживання.

Заявляючи
позов в інтересах ОСОБА_1,  прокурор
виходить з того,  що ОСОБА_1 є
неповнолітнім і не може самостійно захистити свої інтереси.

Просить
винести рішення,  яким визнати за
неповнолітнім ОСОБА_1 право власності на рівноцінну втраченій,  частку житлового будинку АДРЕСА_2.

В
судовому прокурор доповнив позовні вимоги,
а саме просить визнати за неповнолітнім ОСОБА_1,  ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,  жителем АДРЕСА_2 право власності на частину
будинку АДРЕСА_2,  який належить ОСОБА_2
рівноцінну втраченій частині квартири АДРЕСА_1,
але не менше ніж 16, 425 м2.

Відповідач
в судове засідання не з'явився,  однак
подав до суду письмову заяву в якій просить справу розглянути у його
відсутності в зв'язку з зайнятістю на роботі,
позовні вимоги повністю визнає.

Представник
третьої особи на боці позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився,  однак подав до суду письмову заяву в якій
просить справу розглянути у його відсутності в зв'язку з відрядженням,  позовні вимоги повністю підтримує,  просить їх задовольнити.

Відповідно
до  ст. 61 ЦПК України обставини,  визнанні сторонами та іншими особами,  які беруть участь у справі,  не підлягають доказуванню.

Згідно
ч.4  ст. 174 ЦПК України у разі визнання
відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення
про задоволення позову.

Визнання
відповідачем позову не суперечить закону,
не порушує права,  свободи чи
інтереси інших осіб,  а тому позовні
вимоги підлягають до задоволення.

На
підставі  ст. 121 Конституції України,  43,
203 ЦК України,  173,
177 Сімейного кодексу України та керуючись  ст.
ст. 10,  11,  15, 61, 174 ч.4, 208, 212, 213, 215 ЦПК
України,  суд, -

РІШИВ:

Позовні
вимоги прокурора Сокирянського району Чернівецької області в інтересах ОСОБА_1
- задовольнити.

Визнати
за неповнолітнім ОСОБА_1,  ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження,  жителем АДРЕСА_2 право
власності на частину будинку АДРЕСА_2,
який належить ОСОБА_2 рівноцінну втраченій частині квартири
АДРЕСА_1,  але не менше ніж 16, 425 м2.

Стягнути
з ОСОБА_2,  ІНФОРМАЦІЯ_2народження,  жителя АДРЕСА_2 на користь держави державне
мито в розмірі 8, 50 грн.

Стягнути
з ОСОБА_2,  ІНФОРМАЦІЯ_2народження,  жителя АДРЕСА_2 на користь територіального
управління ДСА в Чернівецькій області,
код ЄДРПОУ,  р/р НОМЕР_1,  банк: в УДК Чернівецької області,  МФО банку: НОМЕР_2,  призначення платежу: сплата
інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи в Сокирянському
районному суді Чернівецької області - 7 (сім) грн. 50 коп.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області
через Сокирянський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги,  або
в порядку ч.4  ст. 295 ЦПК України.