УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

20 грудня 2007
року                                                                                        м. Вінниця

Колегія  суддів
судової  палати  у
цивільних  справах   апеляційного
суду Вінницької області в складі:

Головуючої :
Копаничук С.Г.

Суддів: Нікушина В.П.
,Гуцола П.П.

при секретарі: Шевчук Л.В.

за участю
позивача ОСОБА_1 ^представника ВАТ "Могилів
-Подільське автотранспортне підприємство 10508 " - адвокат ОСОБА_2
,відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці
цивільну справу за апеляційною скаргою ВАТ "Могилів-Подільське
автотранспортне підприємство 10508" на
рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду від 07.09.2007 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до ВАТ "Могилів-Подільське автотранспортне
підприємство 10508",ОСОБА_3 про поновлення на роботі, стягнення заробітної
плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди ,-

В с т а но вила:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ВАТ "Могилів -Подільське автотранспортне
підприємство 10508 "ОСОБА_3 про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної шкоди ,посилаючись на те ,що він
працював у відповідача на посаді головного інженера і являється учасником
бойових дій в Республіці Афганістан. Згідно ст.12п.12 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" має право
використати чергову щорічну відпустку в зручний для нього час.20.06.2007 року
він подав адміністрації ВАТ письмову заяву про надання щорічної відпустки з 25.06.2007 року ,проте керівник не взяв її на
розгляд, усно відмовивши в наданні відпустки з зазначеного ним числа.
Цього ж числа він звернувся до прокурора з
відповідною заявою про порушення його прав. З 25.06.2007 року на роботу
не вийшов так як вважав ,що мав право на перебування у відпустці. 19.07.2007 року по пошті він отримав наказ № 18к від
16.07.2007 року про звільнення з
роботи за прогул без поважних причин. Вважає ,що порушенням його

Справа № 22
-2670      2007р.        Категорія:     Рішення постановлено під головуванням
Сопруна В.В.

Доповідач:
Копаничук С.Г. .

2

трудових прав директором
підприємства ОСОБА_3 йому було спричинено моральну шкоду в розмірі 1000 гри.,
яку просив стягнути з останнього.

Рішенням Могилів
- Подільського міськрайонного суду від 07.09.2007 року позов задоволено
частково. Поновлено ОСОБА_1. на роботі на посаді головного шженера у ВАТ
"Могилів -Подільське АТП 10 508",стягнуто з ВАТ заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі
1000,64 грн. та судові витрати по справі. Відмовлено ОСОБА_1 в
задоволенні позову до директора ВАТ ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди .

В апеляційній
скарзі ВАТ "Могилів - Подільське автотранспортне підприємство 10 508
" просить рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного
прогулу скасувати через порушення судом норм матеріального та
процесуального права , а по справі ухвалити нове рішення по суті вимог. Зазначили ,що суд невірно застосував норми ст.40
п.4 КЗпП України, невірно оцінив обставини по справі ,не взяв -до уваги
,що позивач самовільно використав без погодження
з власником або уповноваженим ним органом дні чергової відпустки.

Заслухавши
доповідача, осіб, що приймають участь в справі ,перевіривши матеріали справи ,рішення суду та доводи
апеляційної скарги ,колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Постановляючи
рішення про часткове задоволення вимог позивача ,районний суд виходив з
того, що позивач з 25 червня 2007 року по день звільнення був відсутній на
роботі з поважних причин ,так як мав право на надання чергової відпустки в зручний для нього час. Прийнявши
20.06.2007 року міри для погодження з адміністрацією дати відпустки з
25.06.2007 року та зіткнувшись з відмовою не тільки у наданні відпустки в
зручний час і й у прийнятті заяви про надання її, повідомив у цей же день прокурора району про порушення його прав та
неприйняття заяви про надання
відпустки з 25.06.2007 року Враховуючи його пояснення про перебування з 25.06.2007 року у відпустці і
відсутність з 25.06.2007 року на роботі, суд розцінив причину
відсутності як поважну,а тому поновив його на роботі.

З матеріалів
справи вбачається ,що позивач,як учасник бойових дій , на підставі Закону
України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" м~ає право на використання чергової
щорічної відпустки в зручний для нього
час. Графік відпусток для ознайомлення оприлюднений на підприємстві не був знаходився у відділі кадрі на столі під склом.
20.06.2007 року позивач звертався із заявою про надання йому чергової
щорічної відпустки в зручний для нього час - з 25.06.2007 року до директора
товариства ОСОБА_3, до начальника відділу кадрів
ОСОБА_4, проте вони його заяву не прийняли.
Зазначене підтверджується поясненнями начальника відділу
кадрів ОСОБА_4 ,даними ним в ході розгляду справи
районним судом, та не заперечувалось директором ОСОБА_3 в засіданні апеляційного суду. Після цього він звернувся з заявою про
неприйняття у нього заяви на відпустку до прокурора району а з 25.06.2007 року
не вийшов на роботу. Крім того, судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив ,що
не був у відпустці 18 місяців ,графіка
відпусток на підприємстві не було і коли саме він мав йти у відпустку він не
знав ,інші працівники товариства - начальник відділу кадрів, бухгалтер
без візи директора приймати його заяву відмовлялись.

3

Відповідно до
роз'яснень п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року "Про практику розгляду судами
трудових спорів" передбачає при
розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40
КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на
роботі як протягом усього робочого дня,
так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних
причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне
використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки,
залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який
працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи
середнього спеціального учбового закладу).

Оцінюючи
обставини справи в їх совокупності ,колегія суддів вважає ,що відмовляючись
приймати та розглядати заяву позивача про надання відпустки з боку адміністрації підприємства було проявлено
грубе нехтування правом позивача як на погодження цього питання ,так і
на надання відпустки, останнім були вичерпані засоби захисту свого права, в
тому числі і шляхом подачі відповідної заяви прокурору для відома і реагування
,а тому за таких обставин не можна визнати причину його відсутності з
зазначеної дати на роботі неповажною і те що він
самовільно без погодження з власником використовував дні відпустки. З огляду на
наведене, колегія суддів вважає, що розцінення прогулом відсутності позивача на
роботі в зв'язку з використанням відпустки , а також використання її без
погодження з власником не можна визнати самовільним ,оскільки адміністрація достовірно знала про бажання працівника з
зазначеної дати піти у відпустку, проте чинила перешкоди у погодженні
дати відпустки і не бажала вирішувати цього питання . Колегія суддів вважає ,що
за таких обставин працівник, в силу свого розуміння як міг захищав своє
порушене право на відпочинок ,а тому воно повинне бути захищене судом. За таких
обставин висновок суду про поважність причин відсутності позивача на роботі з
25.06.2007 року по день звільнення відповідає матеріалам справи та вимогам
закону .

Суд вірно з'ясував обставини справи ,належним чином перевірив їх доказами
,які оцінив в порядку ст.212 ЦПК України, дав належну оцінку відповіді
міжрайпрокуратури на заяву позивача про відсутність порушень прав останнього ,вказавши на неповний і формальний підхід
прокурора до перевірки цього питання. Також суд правильно застосував
норми матеріального і процесуального права та ухвалив рішення ,що відповідає
вимогам закону ,а тому скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст.307,308 ЦПК України
,-

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ВАТ "Могилів-Подільське автотранспортне підприємство
10508" відхилити.

Рішення Могилів
-Подільського міськрайонного суду від 07.09.2007 року залишити без змін.

4

Ухвала набирає
законної сили з       моменту її
проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду
України на протязі двох місяців .