Справа
№22ц-2824а/2007року                          Головуючий
Хіль Л.М.  Суддя-доповідач: Прядкіна О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

04  грудня 2007 року                                                                          м.  Полтава

Колегія
суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в
складі:

Головуючої
судді: Прядкіної О.В.

Суддів :
Макарчука М. А.,  Чернова С. І.

При секретарі:
Лимар О.М.

З участю

Адвоката  ОСОБА_1

Позивача ОСОБА_2

Представника
відповідача ОСОБА_3

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на
рішення Октябрського районного суду м. Полтави Полтавської області від 13
лютого 2007р.

по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання недійсним свідоцтва про право
на спадщину та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2  про визнання фіктивним договору дарування

колегія
суддів,  заслухавши доповідь
судді-доповідача апеляційного суду,  -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні
2005 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про визнання недійсним
свідоцтва про право на спадщину на квартиру за адресою: АДРЕСА_1,  видане 10.12.2001 року нотаріусом 4-ої
Полтавської державної нотаріальної контори на ім'я ОСОБА_4 та зобов'язати
нотаріальну контору видати свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину вказаної
квартири ОСОБА_4, як спадкоємцеві після смерті ОСОБА_5

В
обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_2 посилався на те,  що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати -
ОСОБА_5,  яка перебувала у шлюбі з
ОСОБА_4

За час свого життя - 25.11.1998 року його мати - ОСОБА_5 подарувала

йому належну їй 1/2 частини квартири АДРЕСА_1.  За життєвих обставин та внаслідок того,  що він не знав про

обов'язковість
реєстрації прийнятої в дар нерухомості,
він вказаний договір не зареєстрував в Полтавському БТІ.

Про
укладений договір було відомо чоловікові його матері - ОСОБА_4,  а не зважаючи на це,  після смерті ОСОБА_5 він отримав свідоцтво
про право на спадщину за законом,  як
спадкоємець після смерті дружини на всю квартиру.

В лютому
2006р. ОСОБА_4 звернувся в суд з зустрічним позовом,  в якому просив визнати фіктивним договір
дарування від 25.11.1998 року,  укладений
ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1,  посилаючись на те,  що вказаний договір не зареєстрований в
БТІ,  про наявність договору ОСОБА_2 йому
не повідомляв,  фактично він не прийняв
дароване майно і не користується ним.

ОСОБА_4
також просив поновити строк для подачі позову,
як пропущений з поважних причин,
оскільки про існування договору дарування йому стало відомо лише в
грудні 2005 року.

Рішенням
Октябрського районного суду м.  Полтави від
13 лютого 2007 року поновлено строк звернення до суду ОСОБА_4

Позовні вимоги
ОСОБА_2 задоволено.

Постановлено
визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину,  видане 4-ою Полтавською державною
нотаріальною конторою 10.12.2001 року на ім'я ОСОБА_4 на 1/2 частину квартири
за адресою: АДРЕСА_1,  як спадкоємцеві
ОСОБА_5

В
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання фіктивним договору дарування
від 25.11.1998 року 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1,  укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 та посвідчений
приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Мєдвєдєвою В.І.
відмовлено

В
апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення місцевого суду скасувати та
постановити нове рішення,  яким
задовольнити його зустрічні вимоги,
відмовивши в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2,  посилаючись на те,  що останнім було пропущено строк позовної
давності,  встановлений  ст.
257 ЦК України (ред. 2003 року) та
при вирішенні спору по суті місцевим судом було допущено невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Колегія
суддів,  перевіривши справу в межах
заявлених вимог і апеляційного оскарження,
приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав
:

Відповідно
до  ст. 308 ЦПК України апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального
і процесуального права.

Як
вбачається з матеріалів справи і вірно встановлено судом першої інстанції,  квартира АДРЕСА_1 знаходилась у спільній сумісній
власності ОСОБА_5 та ОСОБА_4 згідно свідоцтва про право власності від
21.12.1993 року за НОМЕР_1,  виданого
відділом приватизації житла.

25.11.1998
року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було укладено договір дарування,  який зареєстрований приватним нотаріусом
Полтавського міського нотаріального округу за НОМЕР_2 (а.с.  13).

Після
смерті ОСОБА_5 у встановлений законом термін ОСОБА_4 звернувся до 4-ої
державної нотаріальної контори м.
Полтави з заявою про прийняття спадщини після померлої дружини та
10.12.2001 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом,  що зареєстроване за № 1-2897,  згідно якого прийняв у власність 1/2 частину
спірної квартири і з врахуванням його частки згідно свідоцтва від 21.12.1993
року,  йому на праві власності стала
належати вся спірна квартира.

Суд
першої інстанції виходив з того,  що
договір дарування 1/2 частини квартири за адресою АДРЕСА_1,  укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 та
посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу
Мєдвєдєвої В.І.,  є дійсним,  ОСОБА_2 матеріально та фізично брав участь у
здійсненні добудови до вказаної квартири,
спадщина після померлої не відкривалася,
спадкоємців,  які були б закликані
до спадкоємства немає,  а тому свідоцтво
про право на спадщину від 10.12.2001 року,
видане нотаріусом 4-ої Полтавської державної нотаріальної контори було
визнано недійсним.

При
цьому місцевий суд вірно посилався на вимоги
ст.  243 ЦК України (в
редакції 1963 року),  а також ту
обставину,  що в діючому на той час
законодавстві відсутня правова норма,
яка б передбачала обов»язкову державну реєстрацію укладеної угоди.

За таких
обставин ,  вірно оцінивши фактичні
обставини справи,  суд вірно прийшов до
висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_4

Інші доводи
апеляційної скарги не спростовують рішення суду.

Встановивши такі
обставини, суд першої інстанції
постановив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального
закону.

Керуючись  ст.
ст.  303; 307; 308; 315 ЦПК
України,  колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м.  Полтави від 13 лютого 2007 року

залишити без змін.

Рішення
набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному
порядку протягом двох місяців до Верховного Суду України шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.