Справа № 22-8039-2007р.                                       Головуючий
1 інстанції Попов В.В.
32                                                                Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2007 року                               Апеляційний суд
Донецької області у складі:

головуючого
судді Курило В.П. суддів Саніковой О.С., Шамрило Л.Г. при секретарі Степаненко
В.Б.

розглянув
у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Микитівського районного суду м. Горлівки Донецької
області від 27 вересня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

В
апеляційний суд Донецької області надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення
Микитівського районного суду м. Горлівки Донецької області від 27 вересня 2007 p., яким
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання її особою, що
втратила право користування жилим приміщенням у будинку АДРЕСА_1 відмовлено.

В
апеляційній скарзі позивачка ставить питання про скасування рішення суду і
просить ухвалити по справі нове рішення про задоволення її позову. Посилається
на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а також на те,
що суд першої інстанції не взяв до уваги її пояснення відносно неможливості
сумісного проживання з відповідачкою в одному жилому будинку.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення позивачки ОСОБА_1 та її
представника ОСОБА_3, які підтримали доводи апеляційної скарги і просили її
задовольнити, заперечення відповідачки ОСОБА_2, яка просила рішення суду залишити
без змін, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, апеляційний
суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом
першої інстанції встановлено, що згідно нотаріально посвідченому договору
дарування від 09.01.1993
р. за реєстром НОМЕР_1
р. батько позивачки ОСОБА_4
подарував їй жилий будинок АДРЕСА_1, в
якому до 13.08.2007 р. проживали ОСОБА_1 із сім'єю та матір позивачки,
відповідачка ОСОБА_2 Між сторонами по справі склалися неприязні стосунки,
внаслідок чого відповідачка 13.08.2007 р. перейшла жити до сина.

Згідно
ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з
ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з
власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок
користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку
не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

2

Відповідно
до вимог ч.1 та ч.2 ст. 71 цього Кодексу при тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

З
матеріалів справи вбачається, що на підставі нотаріально посвідченого договору
дарування від 09.01.1993
р. за реєстром НОМЕР_1
р. позивачка є власником жилиго будинку АДРЕСА_1 (а.с. 5-6). В зазначеному жилому будинку з 14.12.1993 р. зареєстрована
відповідачка ОСОБА_2 (а.с. 8, 24-25).
В позовній заяві, яка надійшла до суду 17.08.2007 p., ОСОБА_1 зазначила, що її мати ОСОБА_2 04.07.2007 р. зібрала свої
речі і пішла жити до сина ОСОБА_5,
який мешкає у належному йому жилому будинку за АДРЕСА_2 (а.с. 3-4).

Розглядаючи
справу, суд першої інстанції повно, всебічно, об'єктивно перевірив доводи і
заперечення сторін, встановленим фактам і доказам дав правильну правову оцінку
і дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають
задоволенню.

Відмовляючи
у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того,
що ОСОБА_1 заявлено позов до суду без дотримання шестимісячного строку,
передбаченого ст. 71 ЖК України, протягом якого при тимчасовій відсутності за
особою зберігається жиле приміщення. Правильним є і висновок суду, що
відповідачка ОСОБА_2 не проживає в жилому будинку, належному на праві власності
позивачці, з поважних причин, оскільки між сторонами по справі склалися
неприязні стосунки і позивачка чинить перешкоди у користуванні житлом
відповідачці.

Ці
обставини підтверджуються поясненнями ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного
суду про те, що неправильна поведінка матері робить неможливим сумісне
проживання сім'ї позивачки з відповідачкою в одному жилому будинку, а тому вона
проти повернення матері і не пускає її у двір, закриваючи постійно хвіртку.

Рішення
суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстав для його скасування
немає. Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального
закону, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно
зі ст. 308 ЦПК
України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 304, 307, 308, 314-315 ЦПК
України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Микитівського районного суду м. Горлівки Донецької області від 27 вересня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала
суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно і може бути оскаржена
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
ухвалою суду апеляційної інстанції законної сили.