Справа   №
РІШЕННЯ

Іменем України

26 липня  2007 року
Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого
- судді                                 Телешмана
О.В.

при
секретарі                                            Бузило М. Л.

з участю
позивача -                                 ОСОБА_1

розглянувши
в відкритому судовому засіданні в залі суду смт.  Кельменці справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,  -

ВСТАНОВИВ:

Відповідачка
ОСОБА_2 викликалася до суду в порядку,
встановленому ч.3  ст. 76 ЦПК
України.

Позивач
пояснив,  що вони з відповідачкою
зареєстрували шлюб 07 березня 1997 року у виконавчому комітеті Вовчинецької
сільської ради Кельменецького району Чернівецької області. Від спільного
проживання у них неповнолітніх дітей немає. З 25 серпня 2006 року сім'я
фактично розпалася,  через те,  що у них з відповідачкою різні характери та
погляди на життя,  відсутність
взаємопорозуміння та поваги один до одного. В даний час відповідачка перебуває
за межами України. Раніше ні позивач,  ні
відповідачка в шлюбі не перебували,
спору про майно немає.

Судом
досліджено такі докази: свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_1
від 07.02.1997 року,  довідка видана
Вовчинецькою сільською радою № 556 від 03.07.2007 року.

Судом
встановлено,  що шлюб сторони
зареєстрували 07 березня 1997 року у Вовчинецькій сільській раді Кельменецького
району Чернівецької області,  про що був
зроблений актовий запис НОМЕР_1та спільно подружнім життям проживали до 25
серпня 2006 року. Тобто між сторонами склалися сімейні правовідносини. З того
часу позивач з відповідачем не підтримує подружні стосунки. Шлюб у сторін
повторний. З 2006 року сім'я фактично розпалася,  через те,
у них з відповідачкою різні характери та погляди на життя,  відсутність взаємопорозуміння та поваги один
до одного. Раніше ні позивач,  ні
відповідач в шлюбі не перебували,  спору
про майно немає.

Отже,  подальше збереження шлюбу порушує
передбачене  ст.  56 Сімейного кодексу України право дружини на
особисту свободу. Згідно ч.3  ст. 56
Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні
відносини,  а згідно  ст.  24
Сімейного кодексу України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Вказані
вище обставини стверджується взаємним зв'язком доказів,  досліджених судом у їх сукупності. Дані
докази є належними та допустимими.

Враховуючи
наведене,  суд вважає,  що подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечить інтересам позивача,
а тому позовні вимоги   ОСОБА_1
слід задовольнити.

Керуючись
п.4 ч.2  ст. 18,   ст.
ст.  24, 56,
105,  112 СК України,   ст.
ст.  3,  8,  10,
15,  79,
88,  213,  214,
215,  ЦПК України,  суд,  -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1
задовольнити повністю.

Шлюб між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований у Вовчинецькій сільській раді Кельменецького
району Чернівецької області 7 березня 1997 року,  про що був зроблений актовий запис
НОМЕР_1розірвати.

При реєстрації
розірвання шлюбу в органах РАЦС стягнути зОСОБА_1  таОСОБА_2 по 8 (вісім) гривень 50

( п'ятдесят)
копійок мита на користь держави.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження,  але апеляційна скарга не
була подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження,  рішення суду набирає законної
сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
рішення,  якщо його не скасовано,  набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Заяву
про апеляційне оскарження даного рішення може бути подано протягом десяти днів
з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.