Справа №22-7138
Головуючий у 1-й інстанції - Колдіна О.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26  жовтня
2007  року.   Колегія
суддів   судової  палати
в  цивільних  справах Апеляційного суду м.  Києва в складі:

головуючого                                                                 Пікуль
А.А.

суддів                                                                             Кабанченко
О. А.

Коротуна
В.М.

при
секретарі                                                                Твердохліб
Ю.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Голосіївського районного суду м.  Києва
від 19 червня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Реле»,  треті особи: Друга Київська державна
нотаріальна контора,  Головне управління
юстиції в м.  Києві,  Управління житлового забезпечення
Голосіївської районної в м.  Києві
державної адміністрації,  про
зобов'язання надати квартиру

встановила:

Рішенням
Голосіївського районного суду м.  Києва
від 19 червня 2007 року за пропуском строку позовної давності відмовлено в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю
«Науково-виробнича фірма «Реле»,  треті
особи: Друга Київська державна нотаріальна контора,  Головне управління юстиції в м.  Києві,
Управління житлового забезпечення Голосіївської районної в м.  Києві державної адміністрації,  про зобов'язання надати квартиру.

Не
погодившись з рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу,  в якій,
посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи,  неправильну оцінку доказів,  порушення норм матеріального та
процесуального права,  просить рішення
суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення
заявленого позову.

При ухваленні
рішення суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

Позивач
відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу є власником
квартири АДРЕСА_1.

Розпорядженням
Московської районної державної адміністрації м.
Києва №792 від 10 липня 1997 року були внесені корективи до генерального
плану садиб житлових будинків,  у тому
числі будинку №5/60 по вул.  Жилянській в
м.  Києві і надано дозвіл ДКП по ремонту
та утриманню житла Московського району провести реконструкцію зазначеного
будинку - підвальних приміщень з надбудовою,
одним поверхом.

13
жовтня 1997 року Московською районною державною адміністрацією м.  Києва видане розпорядження №1182 про
впорядкування нумерації квартир у будинку №5/60 по вул.  Жилянській в м.  Києві.

ОСОБА_1
дізнався про порушення свого права власності на квартиру АДРЕСА_1 у квітні 2000
року,  строк позовної давності закінчився
у квітні 2003 року,  тому підлягає
застосуванню ЦК УРСР 1963 року.

Заслухавши
доповідь судді Пікуль А.А.,  пояснення
учасників судового розгляду,  з'ясувавши
обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги,  колегія приходить до висновку про те,  що апеляційну скаргу слід відхилити з таких
підстав.

Виходячи
з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових
доказів,  суд апеляційної інстанції
приходить до висновку про те,  що
обставини,  що мають значення для
справи,  які суд вважав
встановленими,  ,  доведені.

Висновки суду щодо підстав для
відмови в задоволенні позовних вимог за пропуском строку позовної давності
відповідають обставинам справи,  та
положенням матеріального закону.

Доводи
апеляційної скарги про те,  що ухвалою
Голосіївського районного суду м.  Києва
від 11 травня 2004 року перервано сплив строку позовної давності до вимоги
ОСОБА_1 про надання квартири,  новий
перебіг строку позовної давності по вказаній вимозі почався з 26 червня 2004
року - з дня набрання чинності вказаною ухвалою про залишення позову без
розгляду,  не можуть бути прийняті в
якості підстав для скасування оскаржуваного рішення враховуючи наступне.

По-перше,  відповідно до ч.4  ст. 79 ЦК
УРСР 1963 року пред'явлення позову,
залишеного без розгляду,  не
перериває перебігу строку позовної давності.

По-друге,  відповідно до ч.3  ст.
264 ЦК України
2003 року,  на яку посилається у своїй
апеляційній скарзі позивач і яка практично повторює с положення
ч.1-3  ст. 79 ЦК УРСР 1963 року,  після переривання перебіг позовної давності
починається заново.

ОСОБА_1  подав
позов про  усунення  перешкод у користуванні власністю у січні
2000 року ( а.с.  56-57),  у квітні 2000 року були змінені позовні
вимоги та  заявлені вимоги про надання
квартири ( а.с.  62 -65; 64,  звор.). Розгляд позову тривав до 11 травня
2004 року,  в цей день позовна заява
ухвалою суду залишена без розгляду ( а.с. 66).

Тобто в
даному випадку зі зміною позовних вимог у квітні 2000 року почався новий перебіг
встановленого законом трирічного строку позовної давності.

Відповідно
до ч.1  ст. 265 ЦК залишення позову
без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

Вказані
положення цивільного законодавства у сукупності з фактичними обставинами справи
переконливо вказують на те,  що ОСОБА_1
при поданні до суду у жовтні 2006 року даного позову про зобов'язання надати
квартиру пропустив строк позовної давності,
заяву про поновлення строку,
пропущеного з поважних причин,
позивач до суду не подавав.

Таким
чином,  суд апеляційної інстанції
вважає,  що судом першої інстанції дана
належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами,  висновки суду відповідають обставинам
справи,  доводи,  викладені у апеляційній скарзі,  не спростовують висновків суду першої
інстанції,  тому підстав для скасування
рішення немає.

Керуючись  ст.
303,  307,  308,
313-315 ЦПК України,  колегія
суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Голосіївського районного суду м.  Києва
від 19 червня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  може бути оскаржена в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців.