Справа № 22 - 6298 /
2007                                         Головуючий
у 1-й  інстанції -  Горбань Н.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

26   жовтня
2007р.   колегія   суддів
судової палати   в   цивільних
справах Апеляційного суду м.
Києва в складі:

головуючого-судді
Слюсар Т.А.,

суддів:
Корчевного Г.В.,  Гончара В.П.

при секретарі:
Рицькій Н.І.

з участю
представників позивача,  представників
відповідача розглянула у відкритому судовому засіданні в м.  Києві цивільну справу за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м.  Києва від 27.04.2007р. в справі за позовом
ОСОБА_1 до Міжрегіональної Академії управління персоналом про захист
честі,  гідності та ділової
репутації,  спростування недостовірної
інформації. Колегія суддів,  -

ВСТАНОВИЛА:

У
листопаді 2006р. ОСОБА_1  звернувся у суд з позовом до Міжрегіональної академії
управління персоналом про захист честі,
гідності та ділової репутації,
спростування недостовірної інформації та з урахуванням уточнень до
позову у подальшому просив через тижневик «ІНФОРМАЦІЯ_1» спростувати
недостовірну інформацію,  яка була
поширена по відношенню до позивача та публічно перед ним вибачитися,  а також стягнути судові витрати,  пов'язані з розглядом справи.

Свої
доводи позивач обґрунтовував тим,  що у
Всеукраїнському загальнополітичному освітянському тижневику «ІНФОРМАЦІЯ_1» За
27.07.-02.08.2006р. у статті «Бізнес з присмаком корупції. Штрихи до портрету
освітянського чиновника»,  автором якої є
ОСОБА_2,  викладена недостовірна
інформація,  яка не відповідає дійсності
та порушує честь,  гідність та ділову
репутацію позивача. Зокрема,  у ній
містяться недостовірні факти про особисте життя та роботу позивача,  які викладені таким чином,  що у читачів формується його образ,  як хабарника та корупціонера,  який користується своїм службовим становищем.

Зокрема,  в статті зазначено,  що «жодна пошукова система Інтернету не
видала інформацію про те,  якими ж він
володіє знаннями та досвідом,  щоб
обіймати таку посаду»,  в той час як він
до призначення на посаду Голови Державної інспекції десять років працював у ВУЗах,  має ступінь кандидата наук.

Не
відповідає дійсності твердження що «2000р. він переїхав з родиною до
трикімнатної квартири в елітному будинку ... Зрозуміло,  квартира була відремонтована відповідним
чином під таким приблизно гаслом: « європейському чиновнику - європейське
житло»,  остільки ремонт у квартирі
робився за накопичені сім'єю кошти та до квартири він вселився ще у 1991р.

Суперечить
фактичним обставинам те,  що « І хоча
нині/дружина позивача/ обіймає одну з керівних посад в Київській медичній
академії післядипломної освіти імені В.Шупика» - його дружина з квітня 2000р.
не працює.

Щодо
«колекції автомобілів»,  які має позивач
та його сім'я та те,  що він переважно
використовує престижний службовий автомобіль «Фольксваген Пассат»,
то це також не відповідає дійсності,  остільки у його користуванні

знаходиться
службовий автомобіль «Шевроле
Еванда». Твердження автора «Є у подружися ОСОБА_1 власний
автомобіль,  не дорога іномарка,  а лише ВАЗ 2107... «сімка» - лише для
замилювання очей» є принизливим.  Крім
того,  автор вказує,  що «колекція автомобілів,  яка є у користуванні ОСОБА_1,  значно більша». вказуючи,  що сина позивача ОСОБА_1 зареєстровано одразу
чотири автомобілі,  стверджуючи,  « що на нього записані одразу автомобілі
таких марок...Та чомусь виникає відчуття,
що хоча автомобілі записані на нього,
але куплені за гроші його високопосадового /але офіційно - мало
оплачуваного/ батька»,  в той час як у
користуванні сина є лише один автомобіль .... а інші були у його володінні
протягом тривалого часу,  до того ж син
має власний бізнес і може придбати автомобіль без допомоги батька.

Безпідставними
є твердження у статті про те,  що позивач
використовує своє службове становище для впровадження комп'ютерних
програм,  розроблених фірмою його
сина,  у Вузах : «Чи випадково не
допомагав високо посадовий батько своєму нащадку «проштовхнути розроблені його фірмою
комп'ютері програми для вищих навчальних закладів ? Адже ймовірно,  багато з них мусили купувати це програмне
забезпечення лише для того,  щоб не
нажити собі ворога».

У
зв'язку з публікацією неправдивих відомостей у тижневику,  13.09.2006р. до позивача прийшли працівники
УБОЗ,  яким він давав пояснення по
інформації,  викладеній у статті,  після чого за станом здоров'я вимушений був
звертатися за медичною допомогою,  була
підірвана його ділова репутація.

Рішенням
Голосіївського районного суду м. Києва від 27.04.2007р. у задоволенні позову
відмовлено.

В
апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ,
посилаючись на невідповідність висновків суду,  викладених у рішенні,  обставинам справи,  порушення та неправильне застосування норм
матеріального й процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити по справі
нове рішення про задоволення позову.

Колегія
суддів,  заслухавши представників
позивача,  які підтримали апеляційну
скаргу,  представників відповідача,  які просили в задоволенні апеляційної скарги
відмовити,  вивчивши матеріали
справи,  обговоривши доводи апеляційної
скарги,  вважає апеляційну скаргу
такою,  що не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як
свідчать матеріали справи,  ОСОБА_1  обіймає посаду голови Державної інспекції навчальних
закладів Міністерства освіти України,
яка є керівною урядовою посадою,
має 3-й ранг державного службовця.

Законом
України від 23.02.2006р. «Про виконання рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини» встановлено,
що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини
і основоположних свобод 1950р. і протоколи до неї та практику Європейського
суду з прав людини,  як джерело права.

Як
вбачається з матеріалів справи,  у
тижневику «ІНФОРМАЦІЯ_1» НОМЕР_1 за період з 27.07.-02.08.2006р. була
опублікована стаття «Бізнес з присмаком корупції. Штрихи до портрету
освітянського чиновника»,  в якій були
викладені відомості щодо ОСОБА_1  та
членів його родини.

Відповідно
до ч.1  ст. 277 ЦК України фізична
особа,  особисті немайнові права якої
порушено внаслідок поширення проти неї та або членів її сім'ї недостовірної
інформації,  має право на відповідь,  а також на спростування такої інформації.
Статтею 1 Закону України «Про інформацію» під поширенням інформації розуміється
як документовані або публічно оголошені відомості про події та явища,  що відбуваються в суспільстві,  державі,
навколишньому середовищі.

Згідно  ст. 47 цього Закону ніхто не може бути
притягнутий до відповідальності за оціночні судження. Оціночні судження не
підлягають спростуванню чи доведеності їх правдивості.

Приймаючи
рішення про відмову у задоволенні позову,
районний суд обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність правових
підстав до його задоволення.

Колегія
суддів вважає,  що ОСОБА_1 ,  являючись державним службовцем високого рангу
та діє як офіційна особа,  більш
відкритий для допустимої критики,  ніж
приватні особи.

Враховуючи
викладене,  відомості,  які просив спростувати позивач,  є оціночними судженнями та не містять
недостовірної інформації,  яка підлягає
спростуванню з урахуванням вимог п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України
від 28.09.1990р. з наступними змінами та доповненнями «Про застосування судами
України законодавства,  що регулює захист
честі,  гідності та ділової репутації
громадян та організацій» та у розумінні положень  ст. 277 ЦК
України.

Справа
судом розглянута повно та об'єктивно. Норми матеріального й процесуального
права застосовано правильно.

Доводи
,  викладені в апеляційній скарзі,  висновків суду не спростовують,  тому підстав до скасування рішення суду
першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Керуючись  ст.
ст.  303 ,  307,
308,  313 - 315 ЦПК України,  колегія суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу представника ОСОБА_1 відхилити,  а
рішення Голосіївського районного суду м.
Києва від 27.04.2007р. залишити без змін.

Ухвала
набирає чинності з моменту проголошення,
проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом 2-х місяців з моменту проголошення шляхом подачі до цього суду
касаційної скарги.