Справа № 22ц-1397/2007
Головуючий в 1 інстанції
Доповідач апеляційної
інстанції  Клочко В.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

22 листопада 2007 року  колегія суддів судової палати з цивільних
справ Апеляційного суду міста Севастополя
у складі: головуючого   - Клочка В.П.

суддів        - Володіної Л.В.,  Сундукова В.М. при секретарі - Баран М.Л. за
участю     - позивача ОСОБА_1

·
представника позивача ОСОБА_2

·
відповідача ОСОБА_3

·
представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Севастополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання
договору довічного утримання,  за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення місцевого суду Гагарінського району м.
Севастополя від 22 серпня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА :

У травні 2006 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 і
просила розірвати договір довічного утримання,
укладений між сторонами,  по тих
підставах,  що відповідач не виконує свої
обов'язки по договору.

Рішенням
місцевого суду Гагарінського району м. Севастополя від 22 серпня 2007 року
позов ОСОБА_1 зодоволений.

Розірваний договір довічного утримання,
укладений 13.01.1998 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті правової допомоги у
розмірі 479, 90 грн.

Не погодившись з рішенням суду,
ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу,
просить рішення суду скасувати,
як ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального
права,  ухвалити нове рішення,  яким у задоволенні вимог позивача
відмовити,  посилаючись на те,  що вона надала суду докази належного
виконання своїх обов'язків по договору довічного утримання.

Заслухавши пояснення відповідача та її представника,  які підтримали апеляційну скаргу,  пояснення позивача та її представника,  які згодні з рішенням суду,  дослідивши матеріали справи,  обговоривши доводи скарги,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга задоволенню не підлягає
з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення,  суд виходив з
того,  що відповідач не виконала свої
обов'язки по договору довічного утримання.

З такими
висновками суду погоджується колегія суддів.

Судом встановлено,  підтверджується
матеріалами справи,  що 13.01.1998 року
між сторонами був укладений договір довічного утримання ,  який засвідчений нотаріально. За умов
договору позивач передала у власність відповідача АДРЕСА_1,  а відповідач зобов'язалася довічно повністю
утримувати позивача,  забезпечуючи її
одягом,  харчуванням,  доглядом,
необхідною допомогою та зберігаючи у її безоплатному довічному
користуванні і проживанні вищевказану квартиру. Вартість матеріального
забезпечення визначена сторонами у розмірі не менш двох мінімальних заробітних
плат у місяць(а.с.б).

У відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.755 ЦК України,  договір
довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача
або третьої особи,  на користь якої він
був укладений,  у разі невиконання або
неналежного виконання набувачем своїх обов'язків,  незалежно від його вини.

Приймаючи рішення по справі,  суд дав
належну оцінку показанням свідків ОСОБА_5,  ОСОБА_6,
ОСОБА_7,
ОСОБА_8,  із яких .
вбачається,  що ОСОБА_1 потребувала
допомоги,  її часто бачили у поношеному
одягу,  голодну,  без грошей (а.с.46, 63-64) .

Доказів щомісячного утримання ОСОБА_1,
згідно умов договору,
відповідач,  в порушення ч.1 ст.60
ЦПК України,  суду не надала.

Доводи апеляційної скарги,  що
відповідач виконувала свої обов'язки по договору,  спростовується матеріалами справи. Посилання
відповідача на показання свідків ОСОБА_9,
ОСОБА_10,  ОСОБА_11,  ОСОБА_12,
які підтверджують,  що відповідач
допомогала позивачу продуктами,
привозила їй одяг,  колегія суддів
вважає необгрунтованими,  оскільки ця
допомога носила разовий характер і здійснювалася до 1998 року,  тобто до укладення договору,  а це не може свідчить про належне виконування
відповідачем своїх обов'язків за договором довічного утримання.

Сама відповідач не заперечувала,  що
комунальні,  послуги,  крім як за телефон,  не сплачувала.

Рішення суду ухвалене у відповідності до норм матеріального
та процесуального права і підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись
ст.303-316 ЦПК України,  колегія суддів

УХВАЛИЛА
:

Апеляційну
скаргу   ОСОБА_3 відхилити.

Рішення місцевого суду Гагарінського району м. Севастополя від 22 серпня
2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає
чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку
до Верховного Суду України протягом двох місяців із дня набрання законної сили.