Рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня  2007 року

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Житомирської

області у
складі:

головуючого
судді:   Омельчука М. І. суддів:       Павицької Т.М.  Микитюк О.Ю. при секретарі:        Хоменко Р.В. розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у
користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди,  за апеляційною скаргою ОСОБА_2   на рішення Корольовського районного суду
м.  Житомира від 31 жовтня 2007 року

встановила:

В липні
2007 року ОСОБА_1. звернулась в суд з вказаним позовом до відповідача. На його
обгрунтування зазначила,  що вона з
відповідачем являються співвласниками будинкуАДРЕСА_1,  а ОСОБА_2.- №6. Останній без відповідного
дозволу зайняв частину закріпленої за будинком для загального користування
земельної ділянки,  на якій самочинно
звів прибудову до належної йому квартири,
чим створив перешкоди в доступі до її квартири. Неправомірними діями
відповідача їй завдані моральні страждання,
спричинена немайнова шкода,  яку
ОСОБА_1. оцінила у 5000 грн. Посилаючись на зазначені обставини,  просила задовольнити позов.

Рішенням
Корольовського районного суду м.
Житомира від 31 жовтня 2007 року позов ОСОБА_1. задоволено частково.

Зобов'язано
ОСОБА_2 демонтувати самовільну прибудову - тамбур квартири АДРЕСА_1

Стягнуто
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1. 300 грн. на відшкодування моральної шкоди,  30 грн. сплачених витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В решті позовних
вимог відмовлено.

Справа №
22 ц /2674             Головуючий у 1 ін
ст.  Бондарчук В.В.

Категорія  33                           Доповідач
Омельчук М. І.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_2 ,  посилаючись
на неправильне застосування судом норм матеріального права,  просить рішення суду скасувати та ухвалити
нове про відмову позивачці у позові.

Апеляційна
скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Предметом
спору до даній справі є самочинне будівництво та його наслідки. Ці відносини
регулюються нормами цивільного законодавства,
зокрема статтею 376 ЦК
України.

Нею
передбачено,  що житловий будинок,  будівля,
споруда,  інше нерухоме майно
вважається самочинним будівництвом,  якщо
вони збудовані або будуються на земельній ділянці,  що не були відведені,  для цієї мети,  або без належного дозволу,  чи належного затвердження проекту,  або з істотними порушеннями будівельних норм  і правил.

Частина
четверта вказаної норми Закону передбачає,
що якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання
права власності на нерухоме майно за особою,
яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці,  або якщо це порушує права інших осіб,  майно (будівля) підлягає знесенню
особою,  яка здійснила самочинне
будівництво,  або за її рахунок.

З
матеріалів справи вбачається,  що
будинок,  в якому проживають сторони є
багатоквартирний. Земельна ділянка при ньому належить Житомирській міській
раді,  порядок користування земельною
ділянкою між співвласниками будинку у визначеному законом порядку не
встановлювався.

ОСОБА_2
дійсно,  без відповідного дозволу
прибудував до кухні своєї квартири дерев'яний тамбур.

Як
пояснили в судовому засіданні сторони і показали свідки ОСОБА_3,  ОСОБА_4,
ОСОБА_5. у спільному дворі земельні ділянки,  які прилягають до АДРЕСА_1одна від одної
огорожею. За таких обставин самовільно зведений відповідачем тамбур не створює
позивачці ніяких перешкод в користуванні входом до її квартири,  право ОСОБА_1. на користування власністю не
порушено.

В
судовому засіданні при апеляційному розгляді справи позивачка зазначила,  що огорожу встановив відповідач і вона цим не
задоволена. ОСОБА_1. не пазбавлена можливості звернутися до суду за захистом
права про усунення перешкод в користуванні спільним двором.

Висновок
суду першої інстанції про підставність позову не відповідає обставинам
справи,  крім того,  суд не застосував норму матеріального
права,  яка регулює спірні правовідносини
і помилково послався на ст.  212
Земельного Кодексу України.

Рішення
суду підлягає скасуванню на підставі п.11.3, 4 статті 309 ЦПК України з
ухваленням нового рішення про відмову у позові про усунення перешкод в
користуванні власністю та у похідній вимозі про відшкодування моральної шкоди.

Керуючись  ст.
ст.  303, 304, 307,
309, 316, 224, 225, 209, 218 ЦПК України,
колегія  суддів

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 задовольнити. Рішення Корольовського районного суду м.  Житомира від 31 жовтня 2007 року скасувати.
Ухвалити нове рішення,  яким у позові
ОСОБА_1

до ОСОБА_2 про
усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодуванні моральної шкоди
відмовити за безпідставністю.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.