АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25
грудня 2007 року                                                                                      м.  Феодосія

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у м.  Феодосії у складі:

головуючого
судді:   Моісеєнко Т.І.,  суддів
Іщенка В.І.,

Мамасуєвої
Л.О.,  при секретарі:    Петриченко
О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.  Феодосії справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення завдатку у подвійному розмірі,
матеріального збитку та моральної шкоди,
індексу інфляції,  судових
витрат,  за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Феодосійського міського суду Автономної Республіки Крим від 11
жовтня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення завдатку у подвійному
розмірі на суму 131000 грн.,
матеріального збитку,  який
розрахований з щорічних відсотків у КС «Кафа»,
з якого сума завдатку була знята,
у розмірі 4923, 75 грн.,
моральної шкоди - 30000 грн.,
індексу інфляції за прострочення платежу - 11817 грн.,  судових витрат - 13300 грн. Позовні вимоги
ОСОБА_1 мотивовані тим,  що 01 травня
2007 р. між ним та відповідачем був укладений договір завдатку на суму 65650 грн.,  за яким ОСОБА_2 зобов'язувався у строк до 01
червня 2007 р. продати позивачу земельну ділянку,  площею 0, 6 га,  по вул.
Північній у с Золотому
Ленінського району,  а у противному
випадку повернути позивачу суму завдатку у подвійному розмірі. У строк до 01
червня 2007 р. відповідач свої зобов'язання не виконав і в добровільному
порядку відмовляється повертати завдаток.

Рішенням
Феодосійського міського суду АР Крим від 11 жовтня 2007 р. позовні вимоги
ОСОБА_1 були задоволені частково: стягнуто на користь позивача з ОСОБА_2
подвійну суму завдатку у розмірі 131300 грн.,
а також судові витрати у розмірі 13686, 50 грн.,  а всього - 144986, 50 грн.; в решті вимог
ОСОБА_1 було відмовлено.

ОСОБА_2
не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав на нього апеляційну
скаргу,  в якій просить оскаржуване ним
судове рішення скасувати та ухвалити нове,
яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення на
його користь подвійної суми завдатку та судових витрат,  а також стягнути на користь апелянта 3000
грн. витрат на правову допомогу. В обгрунтування своїх вимог апелянт
посилається на неправильне застосування судом норм матеріального і

Справа № 22-ц-2137-Ф/07р.           Головуючий
у першій інстанції

Гаврилюк 1.1.
Суддя-доповідач Іщенко В.І.

процесуального
права,  неповне з'ясування суттєвих
обставин по справі і надання неналежної правової оцінки доказам,  які надавалися апелянтом.

Дослідивши
матеріали справи,  заслухавши доповідь
судді-доповідача,  пояснення осіб,  які з'явилися у судове засідання,  перевіривши матеріали справи,  колегія суддів дійшла висновку,  що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає
частковому задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи
рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_2
подвійної суми завдатку та судових витрат,
суд першої інстанції виходив з того,
що відповідач винен у невиконані зобов'язання з укладання договору
купівлі-продажу земельної ділянку,
площею 0, 6 га,  по вул.  Північній у с Золотому Ленінському районі,  через що до ОСОБА_2 мають бути застосовані
штрафні санкції у вигляді стягнення подвійної суми завдатку.

З такими
висновками суду не погоджується колегія суддів,
оскільки судом не були ретельно досліджені докази по справі,  а дослідженим доказам не була надана належна
правова оцінка. Судом неправильно встановлені фактичні обставини справи,  характер спірних правовідносин і ухвалене
судове рішення,  не можна визнати
таким,  що відповідає вимогам
матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається,  що
01 травня 2007 р.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 домовилися про укладення договору
купівлі-продажу земельної ділянки,
площею 0, 6 га,  розташованої по
вул.  Північній у с Золотому Ленінському
районі,  що належить відповідачу,  і з метою забезпечення виконання зобов'язання
позивач передав ОСОБА_2 як завдаток 65650 грн.,
про отримання якої була складена розписка.

Відповідно
до  ст. 570 ЦК України
завдатком є грошова сума або рухоме майно,
що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за
договором платежів,  на підтвердження
зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено,  що сума,
сплачена в рахунок належних з боржника платежів,  є завдатком,
вона вважається авансом.

Задовольняючи
позов ОСОБА_1 в частині стягнення на його користь з відповідача подвійної суми
завдатку в порядку  ст. 571 ЦК України,  поза увагою суда першої інстанції залишилося те,  що це правило застосовується у випадках,  коли між сторонами був укладений
договір,  але він не виконується з вини
будь-якої зі сторін. У тому випадку,
коли сторони лише домовилися укласти договір,  але відповідно його не оформили,  сплачені в рахунок виконання договору платежі
вважаються авансом і повертаються у тому розмірі,  в якому надавалися.

Отже,  оскільки договору купівлі-продажу земельної
ділянки,  який би за своєю формою та
змістом відповідав вимогам закону,  між ОСОБА_1
та ОСОБА_2 укладено не було,  а сторони
лише виразили свій намір укласти такий договір у майбутньому,  колегія суддів вважає помилковим висновок
суду першої інстанції щодо обгрунтованості вимог ОСОБА_1 про стягнення
подвійної суми завдатку.

Підлягають
стягненню з відповідача і судові витрати зі сплати державного мита у розмірі
656, 50 грн. та витрати на ІТЗ - 30 грн.,
тобто в цій частині судове рішення підлягає залишенню без змін.

Що
стосується рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 на
користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 13000 грн.,  передбачених договором доручення від 25 липня
2007 р. (а.с. 19),  то в цій частині
колегія суддів вважає,  що рішення
підлягає скасуванню з відмовою у задоволенні цих вимог,  оскільки крім самого договору,  позивачем не надано доказів того,  що вказана сума була дійсна ним сплачена за
отримання правових послуг.

У той же час
колегія суддів,  враховуючи вимоги  ст. 303 ЦПК України,  не може прийняти  до
уваги  вимоги  апеляційної
скарги  ОСОБА_2   про
стягнення  з

ОСОБА_1 витрат на
правову допомогу у розмірі 3000 гри.,
оскільки такі вимоїн відповідачем в суді першої інстанції не заявлялися
і не були предметом розгляду

Таким
чином,  рішення суду першої інстанції
підлягає скасуванню і ухваленням по справі нового,  яким частково задовольнити позовні вимоги
ОСОБА_1 і а і ОСОБА_2 слід стягнути на користь позивача суми у 65650 гри.,  а в решту -залишенню без змін.

На
підставі наведеного і. керуючись
ст.  ст.  303,
307 ч.1 п.2. 309 ч.1 п.п.3. 4. 313. 314,
316 Цивільного процесуального кодексу України,  колегія суддів судової палати по цивільних
справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у м.  Феодосії.

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково

Рішення Феодосійського міського суду Автономної Республіки Крим від 11
жовтня 2007 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 подвійної
суми завдатку у розмірі 131300 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі
13000 грн. - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення,  яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольни і и
частково.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аванс у сумі 65650 (шістдесят п'ять тисяч шістсот
п'ятдесят) грн.,  а у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення на його користь з ОСОБА_2 витрат на
правову допомогу у розмірі 13000 грн. - відмовити.

В решті рішення
суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення. однак може
бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня
набрання законної сили до суду касаційної інстанції.