Справа №2-1825/07
Рішення

Іменем  України

11 червня   2007 р. Голосіївській районний суд м.  Києва у складі: головуючого -судді Рудницької
О.М. ,  при секретарі - Кузьо А.А.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2  третя особа: Друга Київська
Державна нотаріальна контора,  про
стягнення боргу,

встановив:

Позивач
звернувся до суду з вказаним позовом,
мотивуючи свої вимоги тим,  що він
у 1990 р. надав у борг своєму батькові ОСОБА_3
кошти у сумі 5415,  90 карб,  для придбання житла - квартири АДРЕСА_1

Відповідно
до усної угоди між ним та батьком,
останній пообіцяв,  що після його
смерті квартира буде належати позивачу.

ІНФОРМАЦІЯ_1батько
позивача - ОСОБА_3.  помер і після його
смерті позивачу стало відомо про те,  що
все своє майно батько заповів відповідачці - своїй дочці і сестрі
позивача,  нотаріально оформивши заповіт
07.11.2003 р.

Позивач
вважає,  що йому у 1990 р. було нанесено
матеріальну шкоду неповерненням батьком суми боргу та просить стягнути з
відповідачки,  як зі спадкоємиці
покійного батька,  суму цієї шкоди з
урахуванням індексу інфляції з 1991 p.,  а всього 28030 грн. 28 коп.

У
судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив стягнути з
відповідачки вказану суму на підставах,
зазначених у позовній заяві,
посилаючись на положення ч. 2
ст.  625,   ст.
ст.  1231, 1281, 1282 ЦК України.

Представник
відповідачки у судовому засіданні позов не визнав та пояснив,  що покійний батько сторін - ОСОБА_3. ,  ніколи не брав у борг кошти у позивача та
просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд
вислухавши пояснення позивача,
представника відповідачки,
дослідивши матеріали справи,
встановив наступне.

Позивач
у своїй позовній заяві та у своїх поясненнях наданих в суді,  вказує на те,
що договір позики між ним та його батьком ОСОБА_3  був укладений у 1990 р. в усній формі.

На
підтвердження своїх позовних вимог,
тобто на підтвердження наявності грошового зобов»язання ОСОБА_3  перед позивачем,  останній посилався на квитанції про сплату
квартплати та комунальних послуг без зазначення прізвища платника,  з припискою,
зробленою від руки,  про сплату
коштів за продаж квартири у розмірі 5352 грн. 56 коп.,  а також позивач посилається,  як на доказ наявності боргу,  на покази свідків.

Відповідно
до вимог  ст.  10 ЦПК України,  кожна сторона повинна довести ті
обставини,  на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно
до вимог ч. 2  ст.  59 ЦПК України,  обставини справи,  які за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування,  не можуть
підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно
до положень  ст.  ст.  44
,  375 ЦК України (в редакції 1963 p.),
договір позики якщо його сума вище 50 карбованців повинен
укладатись у письмовій формі.

Згідно з
вимогами  ст.  46 ЦК
України (в редакції 1963 p.),  недотримання вимагаємо!' законом письмової форми угоди
позбавляє сторони права посилатись на покази свідків для підтвердження
укладення угоди.

Згідно з
вимогами  ст.  1046 ЦК
України,  за договором позики одна
сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі
визначені родовими ознаками,  а
позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів
або таку ж кількість речей.

При
цьому,  згідно з положеннями  ст.
1047 ЦК України,  договір позики укладається у письмовій
формі,  якщо його сума не менш ніж у 10
разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходу
громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника або інший документ,  який посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми.

Таким
чином,  позивач не надав суду належних
доказів на підтвердження своїх вимог,  в
зв»язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Крім
того,  суд вважає,  що вимога позивача до відповідачки,  як до спадкоємиці померлого ОСОБА_3,  є безпідставною,  оскільки відповідачка не приймала спадщину
після смерті батька.

Позивачем
також був пропущений строк позовної давності для звернення з позовом до суду і
представник відповідачки просить застосувати його до вимог позивача. Як
вбачається з позовної заяви позивач просить стягнути борг з урахуванням індексу
інфляції за період з 1991 р. по 2007 p.,  посилаючись
на ч. 2  ст.  625 ЦК
України,  відповідно до якої
боржник,  якій прострочив виконання
грошового зобов»язання,  на вимогу
кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення. Таким чином,
позивач у своєму позові сам вказав дату,
коли його права були порушені.

Відповідно
до  ст.
71 ЦК України
(в редакції 1963 р.) загальний строк позовної давності для звернення до суду за
захистом своїх порушених прав встановлювався у три роки.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст.  10, 11, 60, 209, 212-215, 218
ЦПК України ,   ст.  ст.
44,  46,  71,
375 ЦК України
(в редакції 1963 року),   ст.  ст.
1046,  1047 ЦК України (2004 p.),
суд

вирішив:

В
задоволенні позову ОСОБА_1до ОСОБА_2третя особа: Друга Київська Державна
нотаріальна контора,  про стягнення боргу
- відмовити.

Рішення
може бути оскаржене в наступному порядку: заява про апеляційне оскарження
рішення може бути подано до Голосіївського районного суду м.  Києва протягом 10 днів з дня його
проголошення,  а апеляційна скарга на
рішення суду може бути подана протягом 20 днів до Апеляційного суду м.  Києва через Голосіївський районний суд
м.  Києва.