Справа № 22ц-211-2008р.                                                           Головуючий по 1 інстанції
Категорія інші справи                                                                  Калашник С.І.
позовного провадження                                                              Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«31» січня 2007 р. Колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого                  Храпка В.Д.

судців                            Магди Л.Ф., Карпенко О.В.

при секретарі                 Петренко С.П.

з участю адвоката           ОСОБА_1

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_2, що діє також за дорученням ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Чорнобаївського районного суду від 11 грудня
2007р. по справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2, до ТОВ ім. Шевченка і Спілки співвласників майнових паїв с Москаленки про виділення пайових паїв в
натурі, -

встановила:

У квітні 2007 р.
ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2
пред'явили позов до ТОВ ім. Шевченка і
Спілки співвласників майнових паїв с Москаленки про виділення майнових паїв в натурі. При цьому посилались на те, що вони були
членами КСП ім. Шевченка, а також є власниками пайових паїв на загальну суму 83678
грн. Для проведення індивідуального
господарювання звертались до відповідачів із заявою про виділ належних їм паїв натурою, але відповіді не отримали. Тому
просили зобов'язати ТОВ імені Шевченка та Спілку власників майнових та
земельних паїв с Москаленки виділити їм у спільну часткову власність належний їм майновий пай натурою згідно
наведених ними варіантів.

Справа судами розглядалась
неодноразово.

Останнім рішенням Чорнобаївського районного суду від 11 грудня 2007 р. в задоволенні
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, що діє також за дорученнями ОСОБА_3 і ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати, поскільки суд
неправильно з'ясував обставини по справі, неправильно застосував норми матеріального і процесуального права, а по
справі постановити нове рішення про задоволення позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про
задоволення скарги по наступних підставах:

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що
право позивачів на отримання майна та виділення його в натурі ніким не порушено
та ніким не оспорюється, поскільки вимоги
позивачів до товариства про виділення майна без відповідного рішення зборів співвласників не можуть заявлятися. Але такі
висновки суду не відповідають нормам матеріального та процесуального
права.

2

Так, при вирішенні спору суд не застосував
нормативно-правові акти, які регулюють майново-пайові
відносини членів колективних сільськогосподарських підприємств та правовий
режим пайового фонду майна членів цих підприємств, про які йдеться в ст. 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське
підприємство».

Суд не врахував, що до них, зокрема, належать такі: Указ Президента України
«Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування
аграрного сектора економіки» від 03 грудня 1999
р. № 1529/99, постанова KM України «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного
сектору економіки» від 28 лютого 2001 р. №
177; локальні внутрішньо-підприємницькі акти, прийняті вищими органами самоврядування колективного підприємства на
підставі ст. 9 та відповідно до ст. 23 Закону України
«Про колективне сільськогосподарське підприємство», а саме Положення про пайовий фонд майна членів колективного
сільськогосподарського підприємства, Статут спілки
(об'єднання) громадян-співвласників майна реорганізованого колективного
сільськогосподарського підприємства тощо.

Зі змісту ст. ст. 7, 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське
підприємство» і наведених нормативних актів вбачається, що майно колективного підприємства належить його членам на праві спільної
часткової власності і його пайовий фонд
складається з балансової вартості як основних виробничих та обігових фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінних
паперів, акцій, так і грошових коштів, а майновий
пай є грошовим еквівалентом трудового внеску кожного працівника в колективне майно, визначеним на дату паювання,
скоригований на день вибуття працівника з господарства. Право розпоряджатися своїм паєм на власний розсуд член
колективного сільськогосподарського підприємства
набуває лише після припинення членства в підприємстві.
До припинення членства частка майна члена колективного підприємства є часткою
майна колективного підприємства, яке в Статуті визначає принципи формування спільної власності та права членів щодо неї і через свої
органи здійснює право власності -ст. ст. 5, 8 Закону України «Про
колективне сільськогосподарське підприємство».

Оскільки законодавство передбачає рівність прав і обов'язків членів
колективного сільськогосподарського підприємства
(далі - КСП) щодо спільної виробничо-господарської діяльності та її результатів, а правомочність членів підприємства є
похідним від правового статусу, завдань і функцій цих
підприємств та правомочності останніх як юридичних осіб, то і право громадян
вимагати своєї частки (паю) з володіння і користування аграрного підприємства, як й інші правовідносини члена колективного
підприємства з КСП щодо передачі-отримання майнового паю,
складу цього паю, його юридичного оформлення, також повинно ґрунтуватися на принципі рівності прав і обов'язків зазначених
сторін.

Це означає, що праву члена КСП вимагати видачі майнового паю відповідає
право інших співвласників майна вирішувати питання складу
і структури майнового паю, способу і терміну його
виділу, при здійсненні яких мають враховуватися інтереси обох сторін.

Тобто, закон передбачає дотримання прав і інтересів обох сторін при видачі-отриманні
майнового паю громадянами при виході з підприємства.

Спосіб забезпечення цих прав та інтересів передбачений ст. 9 Закону України
«Про колективне сільськогосподарське підприємство» визначає черговість видання
громадянам майнового паю, а саме: натурою, грішми або цінними
паперами.

Відповідний підхід до реалізації права членів КСП на вільний вихід з цих
підприємств (у процесі їх реформування) з
майновими паями з метою створення на їх основі приватних підприємств, селянських (фермерських) господарств, господарських товариств,
сільськогосподарських кооперативів, інших
суб'єктів господарювання, заснованих на приватній
власності, передбачено і в зазначеному Указі Президента України від 03 грудня 1999 р.

Так, у п «а» ст. 1 наведеного Указу йдеться, що його метою є створення на
базі реформованих КСП приватних сільськогосподарських формувань, тому він
одночасно передбачає як збереження, за
можливістю, цілісності господарського використання приватними формуваннями землі та майна колишніх КСП на основі оренди
земельних і майнових паїв, так і   забезпечення реалізації права членів
колективних   підприємств, які

3

виходять з
них, на створення приватних формувань шляхом передачі їм окремих будівель,
споруд, техніки, робочої і продуктивної худоби, птиці, знарядь, праці, тощо.

Тому при вирішенні позову, враховуючи положення ст. 9 указаного Закону та
інших нормативно-правових актів, зокрема внутрішньо
підприємницьких, має перевіряти й оцінити доводи сторін та надані ними докази, зважаючи на положення зазначених
нормативно-правових актів щодо дотримання прав
і інтересів обох сторін при виділенні майнового паю громадянам за
запропонованим ними варіантом виділу.

При цьому слід врахувати, що з метою реалізації прав і інтересів КСП та
членів цих підприємств у правовідносинах
виділення-отримання майнового паю Міністерство сільського господарства і продовольства України та Інститут аграрної
економіки України 01 січня 1996 р. розробили методичні
рекомендації про порядок отримання майнового паю при виході з КСП його членів, які не є нормативно-правовим актом у розумінні
Указу Президента України «Про державну реєстрацію
нормативно-правових актів міністерств та інших органів
виконавчої влади» від 03 жовтня 1992 p., але враховуючи, що в них закладені аналогічні ст. 9 Закону і ст. 1 Указу принципи і підходи
щодо порядку виділення майнового паю, можуть застосовуватися підприємствами при
затвердженні власних статутів, положень про паювання та судами при
вирішенні спорів.

Вирішуючи спір, суд не врахував, що Спілка співвласників майна
реорганізованого КСП ім. Шевченка створена і діє для
задоволення і захисту законних спільних економічних інтересів, пов'язаних з розпорядженням спільним майном і передачею в оренду
землі отриманими в результаті реконструкції КСП.
Завданнями Спілки є вирішення питань щодо виділення майнових часток членам Спілки, які бажатимуть виділити свою
частку зі спільного майна. Спілка зареєстрована як місцева
громадська організація в Москаленківській
сільській Раді. Посилання в рішенні, що Спілка не може приймати участь в
розгляді справи безпідставне.

Відповідно до
договору оренди майна від 11 липня 2002 р. співвласники майна, що належить їм
на праві спільної часткової власності, передали в оренду ТОВ ім. Шевченка на п'ять років основні засоби. Тому суду належить з'ясувати
чи діє на час вирішення спору вказаний договір оренди, поскільки строк дії
закінчився 11 липня 2007 р. і кому передано інше майно не
вказане в договорі оренди.

За таких
обставин рішення суду першої інстанції постановлене із порушенням норм матеріального та процесуального права, підлягає
скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 311, 314,315
ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, що діє також за дорученням ОСОБА_3,
ОСОБА_4 задоволити.

Рішення Чорнобаївського районного суду від 11 грудня 2007 р. скасувати, а
справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але
може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двох
місяців до суду касаційної інстанції.