Справа №22ц-4022/2007 р.
Головуючий в суді 1
інстанції Василенко О.М.
Доповідач в суді 2
інстанції Даценко Л.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10
грудня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного
суду Київської області в складі:

головуючого
судді Приходька К.П.,

суддів Олійника
В.І., Даценко Л.М.,

при секретарі
Зозулі Н.С.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Таращанського районного суду Київської області від
29 жовтня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
суми нарахування індексу інфляції та трьох процентів річних за порушення
виконання грошового зобов'язання , -

встановила:

У серпні
2007 р. позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому посилався на те,
що рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 14.02.2000 р.
частково задоволено його позов, стягнуто із ОСОБА_2 на його користь 3252 грн. 11 коп. матеріальної шкоди,
1000 грн. моральної шкоди та 213 грн. 66 коп. судових витрат, а всього стягнуто
4465 грн. 77 коп., яке до теперішнього часу не виконано.

Позивач
просив стягнути з відповідача на його користь за період невиконання грошового
зобов'язання з 10.03.2000 р. по 29.08.2007 р. офіційно встановлений індекс
інфляції в сумі 4192 грн. 63 коп. та три проценти річних в сумі 923 грн. 70
коп.3 підстав, передбачених ст. 625 ЦК
України.

Рішенням
Таращанського районного суду Київської області від 29 жовтня 2007 р. в задоволенні
позову відмовлено.

В
апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду і ухвалити нове з
мотивів його необґрунтованості та порушення норм матеріальної о і
процесуального права.

Апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи
в задоволенні позову, суд виходив з того, що рішення суду про стягнення
матеріальної і моральної шкоди не є грошовим зобов'язанням, за прострочення
виконання якого наступає відповідальність, передбачена ч.2 ст. 625 ЦК України.

Такі
висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи та
вимогам закону.

Встановлено,
що рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 14.02.2000 р.
частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, і стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача
3252 грн. 11 коп. матеріальної шкоди, 1000 грн. моральної шкоди і 213 грн. 66
коп. судових витрат, а всього стягнуто 4465 грн. 77 коп., на підставі ст. ст.
440, 440-1, 451 ЦК України
1963 року (а. с. 7-11)

Встановлено,
що дане рішення суду було направлено для примусового виконання в відділ
Державної виконавчої служби Рокитнянського РУЮ Київської області і станом на
22.08.2007 р. не виконано (а. с. 13),

Судом
першої інстанції вірно встановлено, що рішення суду про стягнення матеріальної
і моральної шкоди від 14.02.2000 р. не є грошовим зобов'язанням, за
прострочення виконання якого наступає відповідальність, передбачена ч. 2 ст.
625 ЦК України.

Крім
того, зазначеним судовим рішенням встановлено, що правовідносини між сторонами
виникли із деліктних зобов'язань, а не з договірних зобов'язань, а тому
посилання апелянта на вимоги сг. ст. 11, 625 ЦК України с
безпідставними.

Посилання
в рішенні на Порядок проведення індексації грошових доходів, затверджений
постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.1998 року № 663 є безпідставним
і підлягає виключенню із мотивувальної частини рішення суду, оскільки зазначена
постанова втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України
від 17.07.2003 року № 1078 (1078-2003-п).

За таких
обставин колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, рішення суду від 29 жовтня 2007 р. відповідає
обставинам справи, ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального
права і не може бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.
ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Таращанського районного суду Київської області від 29 жовтня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання нею законної сили.