Справа №- 2-561 2007p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

16 липня 2007
року
Бережанський районний суд Тернопільської області

в особі
:      судді                                     Німко   Н.П.

при
секретарі                                           Осадца
М. Ю.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Бережани справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,  -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідачки ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу,  посилаючись на те,  що 04 вересня 1968 року вони з відповідачкою
уклали шлюб,  який був зареєстрований
Саранчуківською сільською радою Бережанського району Тернопільської
області,  актовий запис №-06. З лютого
2004 року,  після від'їзду відповідачки
на роботу в Італію,  відносини між
ними,  як між подружжям стали слабшати. В
подальшому вони з дружиною перестали спілкуватися та підтримувати будь-які
стосунки. Все,  на думку позивача,  призвело до того,  що їх сім'я з відповідачкою фактично
розпалася,  існує лише формально.

В
судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав,  просить шлюб з відповідачкою розірвати,  строку для примирення він не бажає. Дав
пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Окрім цього пояснив,  що в шлюбі у них народилися діти,  які на даний час є повнолітніми,  мають свої сім'ї та проживають окремо.
Протягом останніх трьох років вони з відповідачкою не підтримують
шлюбно-сімейних стосунків,  не ведуть
спільного господарства,  фактично
проживають окремо,  оскільки відповідачка
не бажає повертатися на постійне місце проживання в Україну. Він бажає
розірвати шлюбу,  так як в
майбутньому,  на його думку,  перебування в шлюбі з відповідачкою,  може стати перешкодою для нього в повноцінній
реалізації його бажань та інтересів.

Відповідачка
в судовому засіданні позов визнала,  щодо
його задоволення не заперечує,  строку
для примирення не бажає. Визнала всі ті обставини,  на які посилався позивач,  як на обґрунтування своїх позовних вимог.

Суд,  заслухавши пояснення сторін,  дослідивши матеріали справи,  прийшов до висновку,  що позов підлягає до задоволення,  виходячи з наступних підстав:

Згідно  ст. 112 Сімейного Кодексу України,  суд постановляє рішення про розірвання
шлюбу,  якщо буде встановлено,  що подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,  що має істотне значення.

Судом
встановлено,  що сторони тривалий час
проживають окремо,  спільного
господарства не ведуть,  їх сім'я
фактично розпалася,  не бажають відновити
стосунки подружжя,  перебування у шлюбі
носить формальний характер,  що може
перешкодити сторонам у реалізації їх інтересів.

Суд
прийшов до висновку,  що сім'я
розпалася,  зберегти її неможливо,  подальше спільне життя подружжя і збереження
шлюбу суперечило б інтересам одного з них,
що має істотне значення,  а тому
шлюб слід розірвати.

На підставі
наведеного,  керуючись  ст. ст. 10, 60, 212,  215 ЦПК України,   ст. ст. 112 Сімейного Кодексу України,  суд , -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1
задовольнити.

Розірвати
шлюб укладений міжОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований 04 вересня 1968 року Саранчуківською сільською радою
Бережанського району Тернопільської області,
актовий запис №-06.

При
розірванні шлюбу через органи РАЦСу стягнути з ОСОБА_1 17 гривень державного
мита в дохід держави.

На
рішення суду може бути подано заяву про апеляційне оскарження протягом десяти
днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду може бути
подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному
суду через суд першої інстанції; який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно надсилається особою,  яка її подає, до суду апеляційної інстанції.