АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26
грудня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду
Автономної Республіки Крим у м.  Феодосії
у складі:

головуючого
- судді                   Ломанової Л.О.,

суддів:                                          Притуленко
О.В.,    Мудрової В.В.                            ,

при
секретарі                              Брежнєвій
O.K.,

за участю:
позивача ОСОБА_1,  прокурора ОСОБА_2,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Феодосії цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3,  третя особа: Орган опіки
та піклування виконкому Керченської міської ради,  про визнання особою,  що втратила право користування жилим
приміщенням,  зустрічним позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням,  за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 -
ОСОБА_4 на рішення Керченського міського суду АР Крим від 28 серпня 2007
року,  -

ВСТАНОВИЛА:

У
березні 2007 року ОСОБА_1
звернувся в суд із вказаним позовом посилаючись на те,  що відповідачка з неповнолітньою дитиною з
2002 року без поважних причин не користується жилим приміщенням -квартирою
АДРЕСА_1,  яка належить йому на праві
власності.

Виходячи
з наведеного,  на підставі ч.2  ст. 405 ЦК
України,  просив визнати ОСОБА_3 та
її неповнолітню дитину особами,  що
втратили право користування зазначеним жилим приміщенням в зв'язку з
відсутністю у ньому понад один рік.

У серпні
2007 року відповідачка ОСОБА_3 звернулась в суд із зустрічним позовом до
ОСОБА_1.,  в якому просила зобов'язати
власника квартири ОСОБА_1. забезпечувати схоронність житла,  ремонт,
утримувати порядок; зобов'язати його надати їй можливість провести
ремонт,  утримувати житло у відповідності
з санітарними нормами,  не обмежувати її
право користуватися жилим приміщенням.
Позов мотивований тим,  що вона з
донькою прописана у спірній квартирі,
проте з 2004 року не має можливості в ній проживати,  тому що ОСОБА_1
перешкоджає їй в цьому,  квартира
знаходиться в непридатному для мешкання стані,
він перешкоджає її вселенню в квартиру та проведенню ремонту.

Рішенням
Керченського міського суду АР Крим від 28 серпня 2007 року у задоволені позову
ОСОБА_1. відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_3задоволений. Суд вирішив вселити
ОСОБА_3 з неповнолітньою дитиною в квартиру АДРЕСА_1,  а також зобов'язав ОСОБА_1. не чинити їй
перешкод у користуванні квартирою та проведенні ремонту.

Представник
ОСОБА_1. - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу,
в який,  посилаючись на порушення
судом норм матеріального та процесуального права,  просить рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення,  яким позовні вимоги
ОСОБА_1. задовольнити у повному обсязі.

Справа № 22-ц-1802- ф/2007                                                     Головуючий
в першій інстанції

суддя Муратова Ж.А.

суддя-доповідач                                                                                                 Притуленко
О. В.

-2-

Обговоривши
наведені у скаргах доводи
та перевіривши матеріали справи,
колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до
ч.2  ст. 405 ЦК України член
сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік,  якщо інше не встановлено домовленістю між ним
і власником житла або законом.

Вирішуючи спір,  суд першої інстанції
встановив,  що ОСОБА_1 є власником
квартири АДРЕСА_1. У 2001 році в цей квартирі була прописана внучка позивача -
ОСОБА_3,  а в 2003 році -- також і її
дитина - донька ОСОБА_5,  ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відмовляючи
в задоволенні позову ОСОБА_1.,  суд
виходив із того,  що позивач не навів
суду доказів того,  що відповідачка не
проживає в спірній квартирі без поважних причин понад один рік.

Задовольняючи
зустрічний позов,  суд виходив із
того,  що ОСОБА_3 не живе в спірній
квартирі з 2004 року з поважних причин тому,
що ОСОБА_1 вигнав
її з квартири,  перешкоджає вселенню;
утримує квартиру в непридатному для мешкання стані. Таким чином суд дійшов
висновку про те,  що позов ОСОБА_3
обґрунтований і підлягає задоволенню.

Колегія
суддів не може погодитися з таким висновком суду,  оскільки він не підтверджується матеріалами
справи.

Як
вбачається з пояснень ОСОБА_3,  наданих у
суді першої інстанції (арк.спр.ЗО-зворот,
43) вона після народження дитини у 2003 році виселилася з квартири,  оскільки її не влаштовують умови,  в яких проживає позивач; у квартирі відсутні
її речи; проте під час розгляду справи - 14.08.2007 року вона намагалася
вселитися у квартиру,  але позивач не дав
на це згоди.

Таким
чином,  факт не проживання у квартирі
позивача з 2004 року визнаний ОСОБА_3.

Вирішуючи
питання про поважність причин не проживання відповідачки у квартирі,  суд не звернув увагу на відсутність у
матеріалах справи доказів того,  що позивач
вигнав ОСОБА_3 з
квартири,  на недоведеність доводів
відповідача про відсутність у квартирі належних умов для проживання. Не навела
відповідачка доказів і того,  що позивач
з 2004 року створював їй перешкоди для проживання у квартирі.

Свідок ОСОБА_6 - батько
відповідачки підтвердив,  що позивач
перешкоджає відповідачці проживати у квартирі,
але яким чином та з якого часу позивач створює перешкоди - не пояснив,  внаслідок чого на підставі  ст. 63 ЦПК України ці показання свідка не
можна визнати доказом.

Складений
відповідачкою акт від 14.08.2007 року (арк. спр, 39) також не підтверджує
поважність причин не проживання ОСОБА_3,
у спірній квартирі. Зі змісту акту випливає,  що 14.08.2007 року (тобто після звернення
позивача до суду з позовом) ОСОБА_3 прибула у квартиру відповідача з метою
вселення,  але останній не дав на це
згоди.

Таким
чином,  всупереч вимогам  ст. 60 ЦПК України,  відповідно до якої кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини,  на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень,  ОСОБА_3 не навела суду доказів того,  що вона не проживає у квартирі позивача понад
один рік з поважних причин.

З
урахуванням наведеного,  колегія суддів
вважає,  що суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про необґрунтованість позову ОСОБА_1,
внаслідок чого рішення суду підлягає скасуванню на
підставі п.3 ч. 1  ст. 309 ЦПК України з
ухваленням нового - про визнання ОСОБА_3з неповнолітньою дитиною,  особою,
що втратила право на користування житлом ОСОБА_1. на підставі ч.2  ст. 405 ЦК
України.

Позовні вимоги ОСОБА_3,  які
зводяться до зобов'язання власника квартири

ОСОБА_1 забезпечувати
схоронність житла,  ремонт,  утримувати порядок; зобов'язати його

надати їй можливість провести ремонт,
утримувати житло у відповідності з санітарними

нормами,  не обмежувати її право
користуватися жилим приміщенням,
задоволенню не

підлягають,  оскільки не ґрунтуються
на законі,  який надає власнику квартири
право на свій

розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі,  використовувати помешкання для власного

проживання ( ст. 383 ЦК
України).

-3-

На
підставі ч.2  ст. 405,
ст. 383 ЦК України,
керуючись  ст.  ст.
303,  304,  п.2
ч1  ст.  307,  п.3
ч.1  ст. 309,  CT..CT.313-314,  316 ІДПК України,
колегія суддів судової палати у цивільних справах.

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення
Керченського міського суду АР Крим від 28 серпня 2007 року скасувати та
ухвалити нове рішення,  яким задовольнити
позов ОСОБА_1. Визнати ОСОБА_3 та її малолітню дитину - ОСОБА_5,  ІНФОРМАЦІЯ_1,
особами,  яки втратили право
користування житлом,  належним ОСОБА_1,  а саме: квартирою АДРЕСА_1.

В задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_3відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту
проголошення,  однак може бути оскаржено
до суду касаційної інстанції протягом двох місяців з дня набрання законної
сили.