Справа 2-2231/07
Рішення

Іменем України

10 вересня 2007 року                                              Бердянський
міськрайонний суд

У складі: головуючого - судді Троценко Т. А.

При секретарі:                                                                  Онищук
О. О.

За участю адвоката:       ОСОБА_13
Представників відповідачів:
ОСОБА_14,  ОСОБА_15

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.  Бердянську цивільну справу за позовом
ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  ОСОБА_3 до ОСОБА_4,  ОСОБА_5,
ОСОБА_6,  ОСОБА_7,  ОСОБА_8,
третя особа Бердянська державна нотаріальна контора про визнання
договору купівлі - продажу квартири недійсним,

встановив:

ОСОБА_1,
ОСОБА_2,  ОСОБА_3 звернулись до
суду з позовом про визнання договорів купівлі - продажу квартири недійсним.

В судовому засіданні в обґрунтування своїх вимог
пояснили,  що у їх власності знаходиться
однокімнатна квартира АДРЕСА_1.

З метою розширення вони бажали продати дві однокімнатні
квартири і купити двокімнатну,  або
поміняти з доплатою на двокімнатну квартиру з допомогою знайо­мого -
ОСОБА_7,  який знайшов таку квартиру по
вул.  ОСОБА_8 в АДРЕСА_3,  вони її подивились і вона
їм сподобалась.

ІНФОРМАЦІЯ_1 вони у нотаріуса оформили купівлю - продаж
квартири на Мелітопольському шосе під тією умовою,  що до продажу другої їх квартири і купівлі
двокімнатної ця угода буде знаходитись в сейфі у нотаріуса,  поки не звільниться дво­кімнатна квартира по
вул.  ОСОБА_8. Продавали квартиру ОСОБА_4,  але
оскіль­ки вважали,  що угода не буде
оформлятись,  то грошей у покупця не
брали. Через де­який час дізнались,  що
двокімнатна квартира на вул.  ОСОБА_8 не продається,  і піш­ли
до нотаріуса,  щоб анулювати угоду,  і там виявилось,  що їх квартира перепродана ще раз ОСОБА_5
через представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6

На тій підставі,
що вони не отримали грошей за квартиру,
просять визнати уго­ду недійсною,
вважають,  що їх ввели в оману
ОСОБА_7 і нотаріус ОСОБА_8,  яка
посвідчувала угоду купівлі - продажу.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позов визнала і
пояснила,  що ОСОБА_7 її теж
обманув,  допомагав купити квартиру у
ОСОБА_1,  йому вона відда­ла гроші в сумі
5000 доларів США в завдаток,  а потім
8500 доларів США при оформ-

ленні угоди у нотаріуса. Перед цим вона дивилась квартиру
ОСОБА_1,  вона їй спо­добалась,  тому вирішила її купити. Після цього ОСОБА_7 став їй казати,  що квар­тира
ще не звільнилась,  тому туди переїжджати
не можна,  і він знайде інший варіант.
ІНФОРМАЦІЯ_2 до неї в АДРЕСА_2 приїхав ОСОБА_7,
відвіз до нотаріуса,  де во­на
підписала на ОСОБА_6 доручення на продаж квартири. Коли підписувала,  була без окулярів і не усвідомлювала,  що саме підписала. Після цього
виявилось,  що квар­тира,  яку вона купила у ОСОБА_1,  за її дорученням продана ОСОБА_6 ОСОБА_5,  грошей від цієї
угоди вона не отримала.

Відповідач ОСОБА_6,
а також його представник за дорученням ОСОБА_9  в судовому засіданні позов не визнали і
пояснили,  що він працює такси­стом,  і за проханням ОСОБА_7 возив його,  той сказав,
що займається нерухоміс­тю,  але
загубив паспорт і щоб не зірвалась угода,
попросив за дорученням оформити угоду купівлі - продажу квартири
ОСОБА_5у. Він був присутній у нотаріуса з дору­ченням від ОСОБА_4,  взяв гроші від ОСОБА_5а і разом з ОСОБА_7ом
відвезли їх в АДРЕСА_2 ОСОБА_4,  потім
ОСОБА_7 вийшов від ОСОБА_4 і сказав,  що
зайняв у неї гроші під відсотки. За цю угоду він особисто отримав 150 доларів
США.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнав і пояснив,  що він прочитав об»яву в газеті про те,  що продається однокімнатна квартира і
подзвонив по контактному телефону. Домовились з жінкою - продавцем,  прийшли подивитись квартиру,  при цьому ОСОБА_1 показувала квартиру,  говорила,
що це квартира її подруги ОСОБА_4,
а вона допомагає її продавати. Оскільки квартира сподобалась,  то вони оформили купівлю - продаж,  у нотаріуса він віддав гроші ОСОБА_6,  який ді­яв за дорученням ОСОБА_4. Через деякий
час дізнався,  що ОСОБА_1 відмовляються
звільняти квартиру,  тому звернувся до
суду з позовом про усунення перешкод в кори­стуванні жилою квартирою та
примусове виселення ОСОБА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не явився,  за
даними Бердянського МВУМВС України в Запорізькій області знаходиться в розшуку
у зв'язку із пору­шенням відносно нього кримінальної справи за заявою ОСОБА_1.

Відповідач ОСОБА_8 в судовому засіданні позов не визнала
і пояснила,  що вона працює державним
нотаріусом Бердянської міського державної нотаріальної контори. В червні 2005
року вона посвідчувала угоду купівлі - продажу житлової квартири між ОСОБА_1 та
ОСОБА_4,  прочитала сторонам вголос договір,  задала пи­тання,  чи розрахувались сторони за угоду,  і ОСОБА_1,
і ОСОБА_4сказали: «так»,  піс­ля
цього сторони підписали договір,  і вона
віддала його на державну реєстрацію. В сейф до себе вона нічого не дожила і не обіцяла тримати там екземпляр договору.

Представник третьої особи Бердянської державної
нотаріальної контори в су­дове засідання не явився,  в заяві просить розглянути справу у його
відсутність у зв»язку з великим обсягом роботи.

Свідки ОСОБА_10,
ОСОБА_11 ,  ОСОБА_12  в судовому
засіданні поясни­ли,  що вони разом з
ОСОБА_5 ходили дивитись на квартиру ОСОБА_1. Пока­зувала помешкання
ОСОБА_1,  при цьому сказала,  що квартиру продає її подруга з АДРЕСА_2,  а вони тільки
тут проживають. Квартира сподобалась,
тому ОСОБА_6,  як представнику
продавця ОСОБА_4,  віддали завдаток 5000
доларів США,  а при посвідченні
угоди у нотаріуса заплатили ще 8500 доларів США. ОСОБА_1 по­просили дати термін на виселення,
і ОСОБА_5 погодився чекати 2 тижня,
після цього виявилось,  що ОСОБА_1
виселятись нікуди,  оскільки ОСОБА_7 не
знайшов їм іншу квартиру.

Вислухавши пояснення сторін,  показання свідків,  вивчивши матеріали справи,  суд приходить до висновку про необхідність
відмови в позові з таких причин.

Судом встановлено,
що ОСОБА_2,  ОСОБА_1 та ОСОБА_3
першого червня 2005 року продали ОСОБА_4 належну ім.  однокімнатну квартиру АДРЕСА_1,  про що свідчить договір купівлі -
продажу,  посвідчений нотаріу­сом
Бердянської державної нотаріальної контори ОСОБА_8,  реєстрНОМЕР_1.

При цьому встановлена мета позивачів продати квартиру для
придбання двокі­мнатної. ОСОБА_4 бажала купити,
і купила вказану квартиру,  гроші
передала своєму знайомому ОСОБА_7,
вважаючи,  що він передасть їх
ОСОБА_1,  і чекала моменту переїзду до
придбаної квартири,  проживала в АДРЕСА_2 Приморського району Запорізької області.

Як вбачається з копії довіреності,  ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 підписала до­віреність
на ім. »я ОСОБА_6 на продаж квартири і отримання за неї грошей.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 від імені ОСОБА_4 продав належну їй
квартиру ОСОБА_5,  угоду
посвідчила нотаріус Бердянської державної нотаріа­льної контори ОСОБА_8,  реєстрНОМЕР_2,  отримав від ОСОБА_5 гроші і відвіз їх ОСОБА_4

Позивачі просять визнати угоду купівлі - продажу
квартири,  укладену між ни­ми та ОСОБА_4
недійсною як таку,  що здійснена
внаслідок обману з боку ОСОБА_7,  вони не
бажали продавати квартиру,  а хотіли
придбати двокімнатну або шляхом продажу,
або обміну. Оскільки гроші за квартиру ними не були отримані,  вважають,
що угода не була завершена і договір не був направлений на виникнення
прав у сто­рін. Позивачі також просять визнати договір купівлі - продажу між
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 також недійсним,
оскільки це порушує їх право власності.

Проте суд з такими доводами погодитись не може,  оскільки ч. 2
ст.  230 ЦК України
передбачає,  що обман має місце,  якщо сторона заперечує наявність
обставин,  які можуть перешкодити
вчиненню правочину,  або якщо вона
замовчує їх існування.

Під обманом згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 3 із змінами,  внесеними
постановою Пленуму від 25. 12. 1992 р № 13 «Про судову прак­тику в справах про
визнання угод недійсними» слід розуміти умисне введення в ома­ну учасника угоди
шляхом повідомлення відомостей ,  що не
відповідають дійсності,  або замовчування
обставин,  що мають істотне значення для
угоди,  що укладається.

Судом встановлено,
що з самого початку позивачі мали намір продати належну їм однокімнатну
квартиру,  для чого звертались за
допомогою до ОСОБА_7,  по­казували
квартиру ОСОБА_4,  і в нотаріальній
конторі підтвердили намір її прода­ти і підтвердили нотаріусу,  що отримали за неї гроші.

Факт бажання продати квартиру,  яка після угоди належала ОСОБА_4,  під­твердився в судовому засідання
показаннями відповідача ОСОБА_5 і свідків ОСОБА_10,  ОСОБА_11,
ОСОБА_12,  які пояснили,  що ОСОБА_1,
показуючи їм квартиру по Мелітопольському шосе,  говорила,
що квартира продається її подругою,
яка прожи­ває в АДРЕСА_2. З матеріалів справи вбачається,  що в АДРЕСА_2 мешкала саме ОСОБА_4.

Таким
чином,  судом не встановлено факту
обману при укладенні угоди між ОСОБА_1
та ОСОБА_4,  а неотримання грошей за продану квартиру не може бу­ти
підставою для визнання угоди недійсною внаслідок обману,  це лише дає
право по­зивачам звернутись з позовом до ОСОБА_7 про повернення грошових
коштів,  оскіль­ки саме він отримав їх
від ОСОБА_4

Судом також не може бути визнана недійсною угода між
ОСОБА_4 та ОСОБА_5,  оскільки ОСОБА_4не
зверталась до суду з такими вимогами.

Керуючись  ст.  230 ЦК України,  п. 12 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 3 від 28. 04. 1978 р.,   ст.
ст.  212 - 215 ЦПК України,  суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1,  ОСОБА_2,
ОСОБА_3 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Запорізький апеляційний
суд. Заяву про апеля­ційне оскарження може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рі­шення,  а апеляційну
скаргу - протягом двадцяти днів після подання заяви про апеля­ційне оскарження.