Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня
2007 року                                                        Олександрійський
міськрайонний суд

Кіровоградської
області в складі: головуючого - судді Поповича С. М.

при секретарі -
Озірній О.М.

з участю
адвоката - ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Олександрії справу за позовомОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

З позовної заяви
убачається наступне.

11.06.2001 року
позивачка біля 13 год. 00 хв.
на автостанції м.  Олександрії зайшла в
автобус "Олександрія - Головківка" і намагалася сісти на вільне місце
біля молодої дівчини. Проте остання почала її відштовхувати,  пояснивши,
що місце зайняте. В ході суперечки позивачка раптово отримала удар в
спину,  від якого вона упала на металеву
частину розташованого попереду сидіння і отримала переломи ребер. Як
виявилося,  ззаду її ударила відповідач -
мати молодої дівчини.

В результаті
падіння позивачці були заподіяні тілесні ушкодження середної тяжкості.
Позивачка вимушена була тривалий час лікуватись,  на що було витрачено 221 грн. 66 коп. Крім
того,  їй заподіяна моральна шкода,  яку вона оцінює в 3000 грн. Зазначені суми
майнової та моральної шкоди позивачка просить стягнути з відповідачки.

В судовому
засіданні позивачка підтримала позовні вимоги.

Відповідачка та
її представник позов не визнали. ОСОБА_3 пояснила,  що не заперечує факт сварки в автобусі між
нею і позивачкою,  але вона тільки
відтягувала руки позивачки від своєї дочки,
позивачку ззаду вона не била і не штовхала,  від її дій позивачка на спинку сидіння не
падала.

Суд,  вислухавши сторони,  допитавши свідків,  дослідивши матеріали справи та оглянувши
матеріали кримінальної справи № 1-535/06 по обвинуваченню ОСОБА_3 за  ст.
128 КК України,  вважає,  що позовні вимоги підлягають задоволенню
частково на підставі наступного.

Допитана в
судовому засіданні свідок ОСОБА_4 підтвердила суду,  що бачила,
як позивачку в автобусі хтось штовхнув,
і вона по інерції упала вперед. В подальшому позивачка скаржилася
їй,  що її штовхнула ОСОБА_3,  і від падіння в неї поламані ребра.

Свідок
ОСОБА_5  пояснила суду,  що проживає в с Головківка по сусідству з позивачкою і цілий місяць
допомагала їй по господарству,  оскільки
ОСОБА_3 із-за перелому ребер,  які вона
отримала 11.06.01 в автобусі,  не могла
виконувати фізичну роботу.

Свідок ОСОБА_6 -
син позивачки - пояснив суду,  що
11.06.2001 року він з квартири провів маму на автобус в с Головківку,  а ввечері вона зателефонувала і повідомила
про подію в автобусі. На другий день він поїхав в село і побачив,  що мамі погано,  вона нічого не могла робити,  після послідуючого медичного обстеження
виявилося,  що в неї поламані ребра.

Постановою
Олександрійського міськрайонного суду від 04.09.2006 року кримінальну справу
відносно ОСОБА_3 по  ст.  128 КК України по факту заподіяння нею
ОСОБА_2 тілесних ушкоджень середньої тяжкості,
що набрала законної сили,
провадженням закрито внаслідок акту амністії. Обвинувачена по справі
ОСОБА_3 в своїй письмовій заяві не заперечувала проти закриття кримінальної
справи по амністії (а.с.  274).

Оголошеними в
судовому засіданні показаннями свідків із закритої кримінальної справи
-ОСОБА_7,  ОСОБА_8 - підтверджуються
пояснення позивачки про те,  що
відповідачка в автобусі штовхнула позивачку,
яка від цього впала на спинку сидіння (а.с.  104,
113, 243-244).

Згідно
основного та додаткового висновків судово-медичної експертизи у потерпілої
ОСОБА_2 мав місце перелом 9-го ребра зліва,
що відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості,  які могли виникнути при обставинах,  на які вказує потерпіла (а.с.  92,
150).

Пояснення
відповідачки ОСОБА_3,  свідків з її
сторони - дочки ОСОБА_9,  як зацікавленої
особи,  та оголошені показання із
кримінальної справи свідків - ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12,  які
заперечують факт неправомірних дій ОСОБА_3 в автобусі,  суд оцінює критично,  оскільки вони спростовуються сукупністю
наведених доказів,  не вірити яким у суду
немає підстав.

Таким
чином,  суд визнає доведеними обставини
того,  що 11.06.2001 року з вини
відповідачки ОСОБА_2 були заподіяні тілесні ушкодження середньої тяжкості з
необережності.

Згідно  ст.
ст.  440,  440і ЦК України (в редакції 1963 року)
позивачка має право на відшкодування майнової та моральної шкоди,  оскільки відповідач не довела,  що шкода заподіяна не з її вини.

Вирішуючи
питання про відшкодування майнової шкоди,
суд приходить до висновку,  що
позивачка не надала суду достатніх і достовірних доказів про розмір заподіяної
їй матеріальної шкоди.

Долучені до
кримінальної справи та оглянуті судом проїзні автобусні квитки та чеки на
придбання ліків на суму 221 грн. 66 коп. не можуть бути визнані безспірним
доказом витрат на лікування саме від перелому ребра,  а не іншого ушкодження здоров'я,  тому суд їх до уваги не приймає.

З урахуванням
сукупності негативних наслідків для позивачки із-за ушкодження її здоров'я від
винних,  але необережних дій
відповідачки,  тривалості моральних
страждань,  вимушених змін в життєвих
стосунках позивачки,  суд оцінює розмір
моральної шкоди в 500 грн.

На підставі
наведеного,  керуючись  ст.
ст.  440, 440і ЦК України (в
редакції 1963 року),   ст.  ст.
10,  11,  209,
212,  214 - 215 ЦПК України,  суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
задовольнити частково.

Стягнути з
ОСОБА_3,  року народження,  на користьОСОБА_2 500 грн. на відшкодування
моральної шкоди та на користь держави судовий збір в розмірі 8 грн. 50 коп.

В задоволенні
позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Стягнути з
ОСОБА_3 30 грн. на оплату витрат з інформаційно-технічного забезпечення
розгляду справи.

Рішення може бути
оскаржене в апеляційний суд Кіровоградської області шляхом подачі на протязі 10
днів після проголошення заяви про апеляційне оскарження та подачею після цього
на протязі 20 днів апеляційної скарги.