Справа №22-ц-1533/2007 р.                      Головуючий
- 29                                              Суддя-доповідач  - Ільченко О.Ю.
РІШЕННЯ

іменем       України

11
грудня                  2007 року колегія
суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного
суду Сумської області в складі: головуючого -
Ільченко О.Ю.,  суддів -        Ведмедь Н.І.,  Данильченко Л.О.,  з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П. та осіб,  які прийняли участь у справі -   відповідачки та її представника

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду Сумської області

за
апеляційними скаргами Сумського державного університету та ОСОБА_1,  ОСОБА_2 на рішення Зарічного районного суду
м.  Суми від 15 жовтня 2007 року у справі
за позовом Сумського державного університету до ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 про виселення та стягнення
заборгованості,  -

ВСТАНОВИЛА:

06.03.2007
року позивач звернувся до суду із зазначеними вимогами,  які обґрунтовував тим,  що у 1986 році ОСОБА_3 як працівнику
університету та членам його сім'ї була надана кімната у гуртожитку АДРЕСА_1.
ОСОБА_3 звільнився з університету і виписався з гуртожитку ,  а відповідачі залишились проживати,  крім того самоправно зайняли іншу кімнату. Вважає,  що вони безпідставно користуються кімнатами
401, 402 площею 52 кв.м. ,  тому просив
виселити їх з цих приміщень та стягнути заборгованість за комунальні послуги в
сумі 4428 грн.

Рішенням суду
позов Сумського державного університету задоволено частково.

Стягнуто
в солідарному порядку з ОСОБА_1,
ОСОБА_2  на користь Сумського державного
університету 4428 грн. 28 коп. боргу по оплаті комунальних послуг і платі за
житло.

Стягнуто
в дольовому порядку з ОСОБА_1,
ОСОБА_2  на користь Сумського
державного університету 81 грн. відшкодування судових витрат.

В іншій частині
позову відмовлено.

В
апеляційній скарзі Сумський державний університет не погоджується з рішенням
суду в частині відмови у виселенні відповідачів ,  посилається на порушення судом норм
процесуального і матеріального права.

Зокрема,  зазначає,
що відповідачі не надали доказів щодо правомірності дій по зайняттю
кімнат в гуртожитку.

Крім
того,  вказує на те,  що законодавством України не передбачено
постійного проживання у гуртожитках,
тому просить рішення в частині відмови в позові скасувати та постановити
нове рішення,  яким задовольнити позовні
вимоги щодо виселення відповідачів.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2  в апеляційній
скарзі не погоджуються з рішенням суду в частині розміру боргу по оплаті
комунальних послуг,  вважають що сума
боргу становить не 4428, 28 грн.,  а
3075, 52 грн.,  тому просили рішення суду
в цій частині змінити,  а також змінити
розподіл судових витрат.

Колегія суддів дослідивши доводи скарги,
перевіривши рішення в межах цих

доводів,  заслухавши пояснення
відповідачки іі представника ,  які
підтримали доводи

апеляційної     скарги,    дійшла
висновку,    що  скарга
Сумського   державного

університету
підлягає     відхиленню,  а скарга ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - частковому задоволенню,  виходячи з таких підстав.

Суд
першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини справи,  правильно визначився в спірних
правовідносинах і вірно прийшов до висновку про відсутність підстав для
виселення з гуртожитку відповідачів.

Цей висновок
підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч.
2  ст.
128 ЖК України,  жила площа у
гуртожитку надається за спільним
рішенням   адміністрації  підприємства,    установи,
організації  чи   органу     кооперативної     або іншої громадської організації та
відповідного профспілкового комітету.

Як
вбачається з матеріалів справи,  22.12.1986
року ОСОБА_3 як
працівнику Сумської філії ХПІ ім.  В.І.
Леніна ( нині Сумського державного університету),  на його сім'ю членами якої були : дружина
ОСОБА_1 та син ОСОБА_2 ,  була надана за
спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету житлова кімната № 509
у гуртожитку АДРЕСА_1,  що вбачається із
заяви з відповідними резолюціями на а.с. 7.

В
подальшому сім'я ОСОБА_3
була переселена в кімнату 402 та стали користуватись кімнатою 401,  де і проживають більше 10 років,  а в 2000 році вони були зареєстровані в цих
жилих приміщеннях.

За таких
обставин,  доводи позивача,  що вони самоуправно користуються приміщеннями
в гуртожитку не знайшли свого підтвердження.

Крім
того,  відповідно п. 41 п.п. 5 Постанови
Ради Міністрів Української РСР від 03.06.1986 р. № 208 «Про затвердження
Примірного положення про гуртожитки» з гуртожитку без надання іншого жилого
приміщення не може бути виселено одиноких осіб з неповнолітніми дітьми,  які проживають разом з ними.

З
матеріалів справи вбачається,  що ОСОБА_3 пропрацював в
університеті більше десяти років,  тому
не міг бути виселений без надання іншого житлового приміщення.

За таких
умов,  коли у відповідачів право на
спірне житло є похідним від права ОСОБА_3,  як членів сім'ї працівника,  та враховуючи те,  що з 1996 року позивачка одна з
неповнолітньою дитиною залишилась проживати в гуртожитку ,  то відсутні підстави для виселення їх без
надання іншого жилого приміщення.

В той же
час,  колегія суддів вважає за необхідне
частково задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2  в частині вирішених вимог про
стягнення боргу,  оскільки судом за
період з лютого 2004 року по  квітень
2007 року

було
визначено суму боргу 4428 грн.,  проте
при перерахунку в апеляційному суді було встановлено,  що загальна сума нарахувань становить 4271
грн. 99 коп.,  яка і підлягає до
стягнення,  тому рішення суду в цій
частині підлягає зміні.

Доводи
апелянтів про те,  що оплата комунальних
послуг за житло за вказаний період складає 3075 грн. 52 коп. не заслуговують на
увагу,  оскільки вони не надали на
підтвердження цього   відповідних
доказів.

В іншій
частині рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права і
доводи апеляційної скарги не дають підстав для його зміни або скасування .

Керуючись  ст.
ст.  303,  307,
309,  313,  314,
316  ЦПК України,  колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу Сумського державного університету - відхилити,  а скаргу ОСОБА_2 та  ОСОБА_1,
- задовольнити частково.

Змінити
рішення Зарічного районного суду м.  Суми
від 15 жовтня 2007 року в частині стягнення оплати за комунальні послуги.

Стягнуто
в солідарному порядку з ОСОБА_1,
ОСОБА_2  на користь Сумського
державного університету 4271 грн. 99 коп. боргу по оплаті за комунальні послуги
,  а не 4428 грн. 28 коп. як визначив суд
1 інстанції.

В іншій частині
рішення суду залишити без зміни.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до
Верховного Суду України протягом двох місяців.