Справа № 22- 8678/2007                               Головуючий по 1 інстанції Богінкевич С.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

23 жовтня 2007 року колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі: Головуючого - Желепи
О.В. Суддів: Жайворонок Т.Є., Олійник А.С. При секретарі: Денисенко С.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 на рішення Подільського районного
суду м. Києва від 31 липня 2007 року в справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, треті особи - Подільська районна у м. Києві державна адміністрація про
визнання права на укладення окремого договору найму житлового приміщення,
розділ особового рахунку, -

Заслухавши доповідь судді Желепи
О.В., вислухавши пояснення представника ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

встановила:

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 31
липня 2007 року позов задоволено.

Змінено договір найму жилого приміщення АДРЕСА_1

Києві.

Виділено в користування ОСОБА_3 кімнату площею  11,8 кв.м., з

лоджією 3,2 кв.м.

ОСОБА_2, та її неповнолітнім синам 1994 року народження -
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кімнату площею 17,9 кв.м та

кімнату площею 10, 3 кв. м з
балконом 3, 6 кв.м.

Кухню, площею 7,6 кв.м., ванну кімнату , площею 2,8 кв.м,
вбиральню 1,4 кв.м, коридор

11,8 кв.м, комору, площею 1,1 кв.м
- залишено у спільному користуванні.

Зобов'язано Подільську районну держадміністрацію м. Києва
укласти окремі договори

найму вищевказаних приміщень.

Не погоджуючись
з таким рішенням відповідачка через свого представника подала апеляційну
скаргу, в якій просила рішення суду скасувати, а справу направити на новий
судовий розгляд до того ж суду в іншому складі.

В скарзі
відповідач вказувала на те, що суд безпідставно не звернув увагу на те, що
позивач тривалий час спірною квартирою не користувався, а тому втратив право на
проживання в ній, також суд не звернув увагу на те, що один з її синів,
страждає на астматичне захворювання, а тому він має проживати в окремій
кімнаті. Крім того посилалась на виділення сторонам кімнат, які за своїм
розміром не відповідають рівню середньої забезпеченості жилою площею у м.
Києві.

2

Розглянувши
справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обгрунтованість постановленого рішення, колегія
дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Задовольняючи
позовні вимоги позивача, суд виходив з того, що сторони по справі зареєстровані в трикімнатній неприватизованій
квартирі, в якій всі кімнати мають окремий вихід, а тому з врахуванням
зареєстрованих членів сім'ї відповідачки, позивачу може бути виділена
кімната площею 11, 8 кв.м. з лоджією.

Колегія судців
погоджується з такими висновками суду першої інстанції так як вони в повній
мірі відповідають встановленим обставинам справи та вимогам Закону

„ Відповідно до
ст.ст. 64 та 104 ЖК України члени сім'ї наймача проживаючі разом з ним,
користуються нарівні з ним усіма правами і несуть всі обов 'язки , що витікають
з договору найму житлового приміщення. Якщо вказані особи перестали бути
членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному житловому
приміщенні вони мають такі ж права і обов 'язки як і наймач і члени його сім
"ї у тому числі і право вимагати , з відома решти проживаючих спільно з
ним членів сім'ї, укладення з ним окремого договору найму. Якщо належна на його
часту житлова площа може бути виділена у вигляді приміщення, яке відповідає
вимогам ст.63 ЖК України, тобто ізольована кімната.

З матеріалів
справи вбачається та судом встановлено, що 13 квітня 1982 року Виконавчий
комітет Жовтневої районної Ради народних депутатів м. Києва видав ордер №102213
на батька позивача - ОСОБА_6 на сім'ю у складі чотирьох осіб - батька , його матір,
сестру (відповідачку по справі) та на нього на право заняття трьохкімнатної
квартири у зв 'язку з тим, що діти різної статі і кожному потрібна окрема
кімната. У спірній квартирі всі кімнати ізольовані і мають площу : 10.3 кв. м.
11,8 кв. м з лоджією 3,2 кв. м, та 17,9 кв. м. з балконом 3,6 кв. м., кухню
площею 7.6 кв.м., ванну кімнату 2,8 кв. м.. туалет 1,4 кв.м.. коридор. 11,8
кв.м., комору, площею 1,1 кв м. Загальна житлова площа квартири складає 40 кв.
м.

Судом також встановлено, що після смерті батьків на
спірній житловій площі залишились зареєстрованими позивач, в якості власника
особового рахунку, відповідачка та її двоє неповнолітніх дітей, що
підтверджується довідкою , виданою КП "Поділ-Житло" (ЖЕК-705) від
28.08.2006 року за №1381 а.с.27.

Як вбачається з матеріалів справи загальна площа в
спірній квартирі складає 64,7 кв. м. а загальна житлова площа в спірній
квартирі складає 40 кв. м. З розрахунку проживаючих чотирьох осіб на кожного
приходиться по 10 кв. м.

Таким чином, суд
першої інстанції, дійшов правильного висновку, що позивачу може бути виділена
окрема кімната площею 11, 8 кв. м. з лоджією 3,2 кв. м, а відповідачці з
неповнолітніми дітьми дві кімнати, площею 10,3 та 17,9 кв. м з балконом 3.6 кв. м. При цьому суд
правильно виходив з того, що виділення позивачу цієї кімнати не порушує
житлових прав інших осіб, які проживають в квартирі, а також ту обставину, що
питання про встановлення порядку користування жилим приміщенням добровільно
сторонами не вирішувалось. Відповідачка, відмовляється від будь-яких варіантів,
щодо розподілу особового рахунку, користується зі своєю сім 'єю всіма
кімнатами, що порушує права позивача на користування житлом. Слід також
зазначити, що при розподілі особових рахунків спірної квартири в спосіб що
визначений судом, обидві сім "ї матимуть можливість
користуватись лоджією та балконом і розмір житлової площі, що припадає на кожного
проживаючого та зареєстрованого є не менший ніж 9 кв.м.

Доводи
апеляційної скарги в частині того, що житлові права позивача не підлягають
захисту, оскільки він через відсутність без поважних причин втратив право на
житло до уваги не приймаються, тому що з наявних в справі документів
вбачається, що позивач в

3

силу своєї професії (моряк) тривалий
час не проживав в квартирі з поважних причин, через відрядження по
роботі, строк яких був тривалий.

Доводи скарги в частині порушення прав неповнолітнього який хворіє на астму
і потребує окремої кімнати також є безпідставні,
оскільки відповідачці виділено дві кімнату і в одну з них
вона має можливість заселити хворого сина.

Інші доводи скарги висновків суду не спростовують. Відповідач просить
направити справу на новий розгляд, але при
цьому не посилається на жодну з підстав, що передбачені ст.
311 ЦПК України.

Таким
чином,    суд першої інстанції повно
встановив обставини, що мають значення для даної справи.

Висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є вичерпними,
та відповідають дійсності.

Суд  при
винесенні  рішення  правильно
застосував        норми   матеріального   та процесуального
права, а тому колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу.

На підставі
викладеного,   керуючись ст.ст.   303, 304, п.1 307, 308, 313, п.1 314, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Подільського районного суду
м. Києва від 31 липня 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців.