Справа №2-2344-1/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

24 липня 2007
року  Святошинський районний суд м. Києва
у складі

головуючого
судді                    Миколаєць І.Ю.

при
секретарі                            Католіченко
Ю.В.

за участю

позивача                                  ОСОБА_1

відповідачки                             ОСОБА_2

розглянувши
у  відкритому попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1   до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом у якому просить шлюб,
зареєстрований 09.09.1995 року відділом реєстрації актів громадянського
стану Ленінградського району м. Києва (актовий запис № 882) із ОСОБА_2  розірвати,
посилаючись на фактично окреме проживання з червня 2006 року,  відсутність спільного господарства. Від шлюбу
мають доньку ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1,
яка проживає з відповідачкою.

У
судовому засіданні позивач позов підтримав,
просить шлюб між ним та відповідачкою розірвати. Витрати,  пов"язані із отриманням свідоцтва про
розірвання шлюбу просить покласти на нього.

Відповідачка
позов визнала. Пояснила,  що дійсно з
позивачем вони на протязі року проживають окремо,  шлюбні стосунки не підтримуються,  спільне господарство не ведеться. Заперечує
можливість примирення з позивачем і просить шлюб розірвати. На даний час спору
про майно немає. Угода про місце проживання,
участь у забезпеченні умов життя та утримання доньки,  а також умови здійснення прав на виховання
дитини досягнута. Спору щодо майна,  що є
спільною сумісною власністю немає.

Виходячи
з наведеного суд вважає,  що рішення у
справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно
до ч.4  ст. 130 ЦПК України при визнанні
позову ухвалюється судове рішення в порядку,
встановленому  ст. 174 цього ж
Кодексу. Згідно з ч.4 с 174 ЦПК
України у разі визнання відповідачем позову суд,  за наявності для того законних підстав,  ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким
чином,  у судовому засіданні
встановлено,  що ОСОБА_1 та ОСОБА_2  перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09.09.1995 року.
Від цього шлюбу мають доньку ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1.

Оскільки
сторони шлюбних стосунків не підтримують на протязі року,  спільного господарства не ведуть,  проживають окремо і не мають спільного
бюджету,  а також те,  що подальше спільне життя суперечить
інтересам сторін,  суд вважає,  що позов підлягає задоволенню.

Відповідно
до  ст. ПО Сімейного Кодексу України   позов про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно
до  ст. 112 Сімейного Кодексу України суд
постановляє рішення про розірвання шлюбу,
якщо буде встановлено,  що
подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам
одного з них,  інтересам їхніх
дітей,  що мають істотне значення.

За таких
обставин суд дійшов висновку,  що
подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам
позивачки.

На підставі
викладеного та керуючись  ст.  ст. 110-112 Сімейного Кодексу України,   ст.
ст.  10, 57, 60, 130, 174,  209,
213-215,  218,  292, 294 ЦПК України,  суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2,  зареєстрований 09.09.1995
року відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінградського району м.
Києва (актовий запис № 882) розірвати.

При
видачі свідоцтва про розірвання шлюбу стягнути з ОСОБА_1 17, 00 грн. на користь держави,  ОСОБА_2
від витрат звільнити.

Рішення може
бути оскаржене в Апеляційному суді м. Києва через районний суд шляхом подачі в
10-ти денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.