Справа №22ц-2915                                                   Головуючий
2007 рік                                                                       інстанції
Суддя доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

10
грудня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного
суду Полтавської області в складі

головуючого судді
Лобова О.А.,

суддів
Новохатньої В.А.,  Акопян В.І.

при секретарі
Зеленській О.І.

за участю
представника позивача ОСОБА_1

відповідача

представника
третьої особи

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2  представника за
довіреністю Холдингової компанії «АвтоКрАЗ»
у формі відкритого акціонерного товариства на рішення Кременчуцького
районного суду Полтавської області від 04 жовтня 2007 року в справі за позовом
Холдингової компанії «АвтоКрАЗ»
у формі відкритого акціонерного товариства до ОСОБА_3 про стягнення боргу за
навчання.

Колегія
суддів,  заслухавши доповідь судді
доповідача,

ВСТАНОВИЛА:

У
березні 2007 року Холдингова компанія «АвтоКрАЗ»
у формі відкритого акціонерного товариства (надалі - «ХК «АвтоКрАЗ») звернулася до
суду з вказаним позовом,  просила
ухвалити рішення,  яким стягнути з
відповідача на її користь 2 909 грн. 30 коп. боргу з оплати навчання.

Заявлені
вимоги мотивовані тим,  що відповідно до
укладених договорів ХК «АвтоКрАЗ»
взяла на себе обов'язок оплачувати навчання ОСОБА_3на Полтавському
факультеті права навчально - наукового комплексу «Харківський
економіко-правовий університет»,  а
ОСОБА_3. зобов'язувався після закінчення навчання відпрацювати три роки на
підприємстві позивача.

ОСОБА_3. не виконав
вказаного обов'язку і звільнився практично відразу після закінчення навчання.

Рішенням
Кременчуцького районного суду Полтавської області від 04 жовтня 2007 року позов
ХК «АвтоКрАЗ» задоволений
частково: стягнуто з відповідача на його користь 1 996 грн. 30 коп. витрат за
навчання. Вирішене питання про судові витрати.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_2,  представник за довіреністю ХК «АвтоКрАЗ»,  посилаючись на порушення норм матеріального та
процесуального права,  просить вказане
рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову
у повному обсязі.

В
обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено,  що висновок суду про відмову позивача
здійснити оплату за навчання є безпідставним та не ґрунтується на наявних у
справі доказах.

Колегія
суддів,  вислухавши пояснення осіб,  які приймають участь в розгляді справи,  перевіривши матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги,  дійшла висновку про
задоволення апеляційної скарги з наступних підстав:

Відповідно
до п.2 ч.1  ст. 307,  п.3 ч.1
ст. 309 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги на
рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалити нове по суті заявлених вимог в разі
невідповідності висновків суду обставинам справи.

Судом
першої інстанції встановлено і це вбачається з матеріалів справи,  що 17 липня 2002 року між Національним
університетом Внутрішніх справ,
навчально-науковим комплексом «Харківський економіко-правовий
університет»,  з однієї сторони,  і ХК «АвтоКрАЗ»,  з другої сторони,
укладений договір про навчання ОСОБА_3за рахунок коштів ХК «АвтоКрАЗ» протягом трьох
семестрів у 2002 - 2003 роках.

22 липня
2002 року між ХК «АвтоКрАЗ»
і ОСОБА_3. укладений договір,  згідно
якого ХК «АвтоКрАЗ» взяла на
себе обов'язок оплатити навчання ОСОБА_3протягом трьох семестрів на
Полтавському факультеті навчально-наукового комплексу «Харківський
економіко-правовий університет»,  а
ОСОБА_3. зобов'язувався після закінчення навчання відпрацювати три роки на
підприємстві ХК «АвтоКрАЗ».

20
вересня 2002 року,  26 грудня 2002 року
ХК «АвтоКрАЗ» сплатила
по 1 075 грн. за навчання ОСОБА_3

12
вересня 2003 року ОСОБА_3. особисто сплатив 913 грн. Полтавському факультету
навчально-наукового комплексу «Харківський економіко-правовий університет» за
своє навчання у третьому семестрі. Саме така сума підлягала сплаті за останній
семестр навчання,  оскільки ОСОБА_3.
отримав 15% знижку за відмінні показники у навчанні.

14
жовтня 2003 року ОСОБА_3. звернувся до ХК «АвтоКрАЗ»
із заявою про повернення сплачених ним коштів за навчання.

22
жовтня 2003 року відповідно до видаткового касового ордеру № 6178 ОСОБА_3.
отримав у касі ХК «АвтоКрАЗ»
913 грн.

Після
закінчення навчання ОСОБА_3. пропрацював на підприємстві ХК «АвтоКрАЗ» з 01 січня 2004
року по 24 лютого 2004 року (55 днів) і звільнився за власним бажанням.

Встановивши
наведені обставини,  місцевий суд дійшов
висновку про часткове задоволення позову,
а саме про стягнення з відповідача коштів,  сплачених за перші два семестри
навчання,  з урахування часу роботи на
підприємстві після закінчення навчання.

При
цьому місцевий суд виходив з того,  що ХК
«АвтоКрАЗ» неналежним
чином виконала свої договірні зобов'язання в частині здійснення оплати за
останній семестр навчання,  а тому
сплачені ОСОБА_3. особисто 913 грн. не підлягають стягненню з нього.

Проте з
таким висновком суду погодитися не можна,
оскільки він суперечить фактичним обставинам та зроблений з порушенням
вимог матеріального закону.

Згідно  ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Відмовляючи
у стягненні з відповідача 913 грн. як плати за його навчання,  місцевий суд послався на порушення ХК «АвтоКрАЗ» положень пункту
4.1 розділу 4 договору № 196/п від 17 липня 2002 року.

Пунктом
5.1 вказаного договору передбачено,  що
за невиконання або неналежне виконання зобов'язань сторони несуть
відповідальність згідно чинного законодавства.

Наслідки
порушення або неналежного виконання зобов'язання встановлені  ст. 611 ЦК
України.

Жодна із
сторін договору № 196/п від 17 липня 2002 року,
в тому числі і ОСОБА_3.,  у
встановленому законом порядку не заявляли вимоги про застосування наслідків
неналежного виконання вказаного договору.

Сторонами
у справі не заперечувалося,  що сплачені
ОСОБА_3. 913 грн. були повернуті йому ХК «АвтоКрАЗ»
за його заявою.

Твердження
відповідача про те,  що він був вимушений
самостійно оплатити навчання за останній третій семестр під загрозою
недопущення до складання іспитів в зв'язку з відмовою ХК «АвтоКрАЗ» здійснити оплату
не підтверджені належними доказами.

За таких
обставин колегія суддів дійшла висновку,
що ХК «АвтоКрАЗ» виконала
належним чином свої обов'язки щодо оплати навчання ОСОБА_3і оскільки останній
не виконав обов'язку,  передбаченого
пунктом 2.1.2 договору №787Р від 22 липня 2002 року,  заявлений позов підлягає задоволенню у
повному обсязі.

Керуючись  ст. 303,
п.2 ч.1  ст. 307,  п.3 ч.1
ст. 309,   ст. 316 ЦПК
України,  колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2  представника за
довіреністю Холдингової компанії «АвтоКрАЗ»
у формі відкритого акціонерного товариства,
задовольнити.

Рішення
Кременчуцького районного суду Полтавської області від 04 жовтня 2007 року
скасувати.

Ухвалити
нове рішення,  яким позов Холдингової
компанії «АвтоКрАЗ» у формі
відкритого акціонерного товариства задовольнити - стягнути з ОСОБА_3 на її
користь 2 909 грн. 30 коп. витрат за навчання,
а також - 81 грн. судових витрат.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене
протягом двох місяців до Верховного Суду України шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.