Справа № 2-390
РІШЕННЯ

Іменем України

23  травня
2007  року  Баришівський
районний  суд  Київської області  в
складі

головуючого
судді          Лисюк О.Д.

при
секретарі                  Ющенко Л.А.

розглянувши
в відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди,  заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди,  -

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 1541
грн. 54 коп.,  моральної (немайнової)
шкоди в розмірі 1500 грн.,  а також
витрат,  пов'язаних із проведенням
автотоварознавчого дослідження на суму - 600 грн.,  оплатою державного мита в сумі 51 грн.,  поштових витрат на суму - 10 грн. 74 коп.,  а всього просить суд стягнути 3703 (три
тисячі сімсот три) гривні 28 копійки.

В
судовому засіданні позивач ОСОБА_1
заявлений позов підтримав в повному об'ємі,
змінивши при цьому суму позову ,
доповнивши його витратами пов'язаними з наданням правової допомоги в
розмірі 500 грн.

Обґрунтовуючи
свій позов ОСОБА_1 суду
пояснив,  що 10 лютого 2007 року близько
08 години 20 хвилин він рухався на автомобілі марки «ГАЗ - 24». 1981 року
випуску,  д.н.з. НОМЕР_1 в смт.  Баришівка Київської області. На проїжджій частині
доріг,  на перехресті вул.  Комсомольська та вул.  Привокзальна,
водій ОСОБА_2,  керуючи
транспортним засобом марки «Ford
Sierra»,  д.н.з. НОМЕР_2 не впорався з керуванням транспортним
засобом та допустив наїзд на його автомобіль. В результаті зіткнення,  йому заподіяні матеріальні збитки на суму
1541 грн. 54 коп.

Також ОСОБА_1 вважає,  що відповідачем йому також була заподіяна
моральна шкода,  оскільки
дорожньо-транспортна пригода викликала у нього сильні душевні страждання та
хвилювання,  що негативно відобразилося
на стані здоров'я,  постільки в
результаті ДТП ОСОБА_1 переніс
психологічний стрес,  що призвело до
порушення нормальних життєвих зв'язків і потребувало від нього додаткових
зусиль для нормалізації свого життя,  так
як автомобіль інтенсивно використовувався ним для занять підприємницькою
діяльності та для потреб сім'ї.

В
судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 повністю підтримав позовні
вимоги свого довірителя та просить суд постановити рішення на користь позивача.

Відповідач
ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився,
оскільки він на даний час перебуває в ізоляторі тимчасового
тримання.  Про день,  час та

місце
розгляду справи належним чином був повідомлений. Однак,  користуючись своїм правом,  ОСОБА_2 надав суду свої заперечення відносно
даного позову. Свої заперечення мотивує тим,
що 10 лютого 2007 року близько 08 години передавши зміну і повертаючись
з роботи додому,  потрапив в
дорожньо-транспортну пригоду,  яка
відбулася за наступних обставин. Повертаючи з вул.  Комсомольська на вул.  Привокзальна,
в нього на перехресті доріг заглох
двигун і він намагався його завести. Перебуваючи в салоні автомобіля відчув
удар в правий передній бік. Вийшовши з авто,
він побачив,  що в його машину
в'їхала інша машина,  а саме «ГАЗ - 24» з
причепом під керуванням водія ОСОБА_1,
який є позивачем по даній справі. Після короткої розмови,  ОСОБА_2 запропонував викликати працівників
ДАІ але ОСОБА_1 запропонував розібратися в даній ситуації на місці без
міліції,  так як пошкодження на його
думку були незначними. Після даної розмови,
водії роз'їхалися по домах. Через деякий час,  ОСОБА_2 зателефонував до Баришівського РВ ГУ МВС України в
Київській області та повідомив про ДТП.

На
наступну зміну коли він працював,  до
нього приїхали працівники міліції та він дав покази по дорожньо-транспортній
пригоді.

ОСОБА_2
вважає,  що в даній дорожньо-транспортній
пригоді потерпілим являється саме він,  а
не позивач,  оскільки його автомобіль
зазнав значно більших пошкоджень. Просить суд в позові відмовити.

Суд,  вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1,  його представника - адвоката ОСОБА_3,  дослідивши матеріали справи,  матеріали адміністративної справи щодо
притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності суд вважає,  що заявлений позов піддягає до часткового
задоволення з таких підстав.

У
відповідності із  ст. 1166 ЦК
України,  майнова шкода завдана
неправомірними рішеннями,  діями чи
бездіяльності особистим немаиновим правам фізичної або юридичної особи,  а також шкода,  завдана майну фізичної чи юридичної
особи,  відшкодовується в повному обсязі
особою,  яка її завдала.

Згідно
ч. 2  ст.
1187 ЦК України,  шкода завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою,  яка на
відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом,  механізмом,
іншим об'єктом,
використання,  зберігання або
утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно
до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами
справ за позовами про відшкодування шкоди» за № 6 від 27.03.1992 року зазначено,  що оскільки
ст.  48 Закону України «Про
власність» поширюється також на особу,
яка хоч і не є власником,  але
володіє майном на праві повного господарського відання,  оперативного управління або на іншій
підставі,  передбаченій законом чи договором,  така особа також вправі вимагати відшкодувати
шкоди,  завданої цьому майну.

Судом
встановлено,  що 10 лютого 2007 року
близько 08 години 20 хвилин ОСОБА_1
рухався на автомобілі марки «ГАЗ -24»,
1981 року випуску,  д.н.з. НОМЕР_1
в смт.  Баришівка Київської області. Цей
автомобіль зареєстрований на громадянина ОСОБА_4,  який мешкає в АДРЕСА_1,  що підтверджується технічним паспортом на
автомобіль НОМЕР_3 від 10.12.1991 року. Вказаним автомобілем,  ОСОБА_1 володіє на праві повного
господарського відання та оперативного управління,  що підтверджується довіреністю,  виданою на його ім'я ОСОБА_4 26.03.2005 року
та посвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу
Столярчук І.В. і зареєстрований в реєстрі за № 569. Оскільки ОСОБА_1 фактично придбав
цей автомобіль у гр. ОСОБА_4,  то на його
ім'я Баришівський МРЕВ ДАІ було видано тимчасовий реєстраційний талон НОМЕР_4
від 23.06.2005 року.

Як
вбачається із протоколу Серії АБ 729747 про адміністративне
правопорушення,  10.02.2007 року ОСОБА_2
керуючи транспортним засобом марки «Ford Sierra»,  д.н.з. НОМЕР_2 та рухаючись в смт.  Баришівка,
на проїжджій частині доріг на перехресті вул.

Комсомольська
- вул.  Привокзальна в умовах засніженої
слизької дороги не врахував дорожньої обстановки,  не впорався з керуванням транспортним
засобом,  порушивши вимоги п. 12.1
ПДР,  допустив наїзд на автомобіль марки
«ГАЗ - 24»,  д.н.з. НОМЕР_1,  яким на той час керував ОСОБА_1,  в результаті чого автомобіль останнього
отримав механічні пошкодження,  а саме:
деформовано бампер передній,  деформовано
крило переднє ліве,  деформовано панель
передню,  розбито показник повороту та
габаритів передній лівий,  деформовано
обліцовку фари передньої лівої,
пошкоджено антикорозійне покриття крила переднього лівого та покриття
фарбою цього крила і передньої панелі.

За
результатами розгляду даної справи в суді,
ОСОБА_2 був визнаний винним в порушенні правил дорожнього руху та згідно
постанови судді від 14.03.2007 року на нього було накладене адміністративне
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 грн. В судовому засіданні ОСОБА_2 свою
вину в скоєному правопорушенні визнав повністю та застосовану відносно нього
санкцію оплатив одразу після розгляду справи ( квитанція № 29 від 14 березня
2007 року). Таким чином,  посилання
відповідача на порушенняя правил дорожнього руху позивачем ОСОБА_1 не
відповідають дійсним обставинам справи і є не що іншим на думку суду,  як намагання останнього уникнути
відшкодування заподіяних збитків.

Як
вбачається із висновку № 1145 автотоварознавчого дослідження складеного 07.03
2007 року,  матеріальний збиток
заподіяний власнику автомобіля ГАЗ-24 реєстраційний номер НОМЕР_1 внаслідок
пошкодження останнього при ДТП складає 1541 грн.54 коп.

Вирішуючи
питання відшкодування моральної шкоди суд вважає,  що діями відповідача,  позивачу ОСОБА_1 була заподіяна моральна
шкода оскільки,  ДТП викликала у нього
сильні душевні страждання та хвилювання,
що негативно відобразилося на стані здоров'я. В результаті ДТП ОСОБА_1
переніс психологічний стрес,  що призвело
до порушення нормальних життєвих зв'язків і потребує від останнього додаткових
зусиль для нормалізації свого життя,  так
як автомобіль інтенсивно використовувався позивачем для занять підприємницькою
діяльності та для потреб сім'ї.

Згідно
ч. 1  ст.  1167 ЦК України моральна шкода,  завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями,  діями чи
бездіяльністю,  відшкодовується
особою,  яка її завдала,  за наявності вини,  крім випадків,  встановлених частиною другою  ст.
1167 ЦК України.

Враховуючи
вищенаведене,  з урахуванням глибини
фізичних та душевних страждань ОСОБА_1,
характеру скоєного правопорушення,
ступеня вини відповідача,  з
урахуванням інших обставин,  які мають
істотне значення,  керуючись принципами
виваженості та справедливості ,  суд
вважає за можливе стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1000 грн. заподіяної
моральної шкоди.

Підлягають
до задоволення у відповідності із  ст.
.88 ЦПК України позовні вимоги ОСОБА_1 в частині відшкодування збитків
пов'язаних з проведенням авто товарознавчого дослідження в розмірі 600
грн.,  що підтверджується квитанцією до
прибуткового касового ордера № 331 від 07.03.2007 року,  оплатою державного мита в розмірі 51 грн. та
витрат на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 30 грн. ( квитанція №
2101/з 57,  2101/з 55),  поштових витрат в сумі 10 грн.74 коп.(
квитанція про передачу телеграми № 2601),
оплата юридичної допомоги в розмірі 500 грн.

Керуючись
CT..CT. 10, 11, 209,
212, 214-215, 218 ЦПК України,   ст.
1166, 1167 ЦК України,  Законом України « Про дорожній рух»
України,  суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду,
заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 1541 грн.
54 коп.,  моральну (немайнову) шкоду в
розмірі 1000 (тисячу) гривень,  а також
витрати пов'язані із проведенням автотоварознавчого дослідження на суму - 600
(шістсот) гривень,  оплата державного
мита на суму - 51 (п'ятдесят одна) гривня,
оплата інформаційно-технічного забезпечення в розмірі 30( тридцять
)грн..,  поштові витрати на суму 10
(десять) гривень 74 коп.,  витрати
пов'язанні за надання юридичної допомоги в сумі 500 (п'ятсот) гривень,  а всього стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 3732 (три тисячі сімсот тридцять дві ) гривні 74 копійки.

Рішення
може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги,  або в порядку п.4  ст.
295 ЦПК України.