Справа № 33ц-1151 кс/07;
Суддя-доповідач: Віхров В. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

04 грудня 2007 року                                                                                     м. Дніпропетровськ

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

апеляційного
суду Дніпропетровської області у складі:

Віхрова В. В., Гайдук В. І.,
Дерев'янка О. Г.,

розглянувши відповідно до п. З
Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій України» (в
редакції Закону України за № 697-V від
22.02.2007) в касаційному порядку в попередньому судовому засіданні у місті
Дніпропетровськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення
земельного сервітуту, де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, ОСОБА_3, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2005 року,
-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 у травні
2004 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 з тих підстав, що в тому
числі вона і відповідач є співвласниками будинку АДРЕСА_1, між якими визначений
порядок користування земельною ділянкою, за яким приєднатися до каналізаційної
мережі, що потрібно для користування її частиною будинку, можливо лише через
земельну ділянку виділену відповідачу, у зв'язку з чим просила встановити
безстроковий, безоплатний земельний сервітут для приєднання до каналізаційної
мережі відповідно до варіанту № 1 висновку КОКП ВКГ «Київоблводоканал».

Справа розглядалася неодноразово.

Рішенням
Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2005 року
позов ОСОБА_1 задоволений частково і встановлене право ОСОБА_1 на обмежене
безстрокове і безоплатне користування виділеною ОСОБА_2 у користування
земельною ділянкою, що на АДРЕСА_1, для прокладення каналізаційної мережі до
частини будинку, якою користується ОСОБА_1, за варіантом № 2 висновку
Київського обласного комунального підприємства водопровідно-каналізаційного
господарства «Київоблводоканал».

Ухвалою
апеляційного суду Київської області від 09 грудня 2005 року апеляційна скарга
ОСОБА_1 відхилена, і рішення місцевого суду залишене без змін.

У касаційній
скарзі ОСОБА_1 посилається на неправильне застосування судами першої і
апеляційної інстанцій норм матеріального права, у зв'язку з чим просить
скасувати судові рішення з переданням справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Колегія судців,
заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи в межах касаційної
скарги і позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, дійшла висновку, що
підстави для перегляду судових рішень місцевого і апеляційного судів та їх
скасування відсутні, виходячи з наступного.

Судами
встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 з жовтня 1998 року належить на праві
спільної часткової власності у частках: 15/25 -позивачу, 7/25 - відповідачу,
3/25 - третій особі, і порядок користування земельною ділянкою,

2

на якій розташований цей будинок,
визначений рішенням Білоцерківського міського суду від 11.12.1997, яке вступило
в законну силу і стало остаточним, між позивачем і відповідачем відповідно до
їх часток у праві власності. Для обслуговування частини будинку, в якій мешкає
позивач, необхідне підведення каналізаційної мережі, що є можливим лише через
частину земельної ділянки, яка за рішенням суду виділена у користування
відповідачу, що визнано сторонами.

Судами першої та
апеляційної інстанції встановлено, що інші варіанти прокладення каналізаційної
мережі, окрім варіанту № 2, не відповідають технічним і будівельним вимогам та
зачіпають права осіб, які не є стороною цього спору.

Задовольняючи
позов частково, місцевий та апеляційний суди, враховуючи межі пред'явлених
вимог, виходили з того, що встановлюваний спосіб користування позивачем чужою
земельною ділянкою є найменш обтяжливим для відповідача і не порушує інтересів
інших землекористувачів, а тому наявні підстави для встановлення права
земельного сервітуту відповідно до варіанту № 2 висновку КОКП ВКГ
«Київоблводоканал».

Відповідно до ч.
2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є порушення норм
процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права.

Суд у цій справі
за ст. 335 ЦПК України під час її розгляду в касаційному порядку перевіряє в
межах касаційної скарги і заявлених вимог у суді першої інстанції правильність
застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального чи
процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними
обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним. Разом з цим суд
не може не прийняти до уваги, що рішенням Білоцерківського міського суду
Київської області від 22.04.2003, яке набрало законної сили і стало остаточним,
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про усунення перешкод у користуванні домоволодінням, де третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет спору, КОКП ВКГ «Київоблводоканал»,
встановлено, що у 1998 році ОСОБА_2,
ОСОБА_3 підвели до своєї частини будинку каналізацію, пропонували
ОСОБА_1 підводити каналізацію разом, але остання через неприязні стосунки
відмовилася, а також встановлено, що варіант проведення каналізаційної мережі,
запропонований ОСОБА_2 і ОСОБА_3,
є технічно спроможним, не вимагає значних витрат і менше обтяжує земельну
ділянку, якою вони користуються.

Суд касаційної
інстанції відзначає, що місцевим та апеляційним судами встановлені фактичні
обставини, виходячи із засад змагальності цивільного процесу, коли згідно зі
ст.ст. 10, 60-61 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у справі іщодо яких у сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі, виникає спір, а кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень,
надаючи належні докази.

Право земельного
сервітуту за ст.ст. 395, 401 ЦК
України, 98, 101 ЗК України є суть речове право на чуже майно, за якого
землекористувач обмежено у власному інтересі управомочений користуватися чужою
земельною ділянкою, коли обсяг такого обмеженого користування визначається за
підставами виникнення такого права, при цьому за всяких обставин таке право
здійснюється найменш обтяжливим способом.

Колегія суддів
відзначає, що за змістом розділу НІ ЗК України, в редакції чинній на час
виникнення і вирішення спору, під землекористувачам розуміються особи, за яким
юридично визнається можливість володіти земельною ділянкою, як для себе і на
себе, так і за волею власника та для власника. З огляду на це, враховуючи, що
рішеннями судів від 11.12.1997 і від 22.04.2003 за позивачем і відповідачем
визнано право володіння земельними ділянками для обслуговування їх житла,
сторони у цій справі відповідно до ст.ст. З, 98 ЗК України, 9, 397, 402 ЦК
України є суб'єктами правовідносин щодо встановлення сервітуту.

Судами за
розгляду справи з'ясовані підстави встановлення земельного сервітуту, його вид,
у зв'язку з чим визначені можливі способи його здійснення та характер обтяжень
права власності відповідача кожним зі способів, тобто з'ясовані всі обставини,
визначені ст.ст. 98, 99 ч. 1 п. «в», 101 ЗК України. Звідси, за переконанням
суду касаційної інстанції відповідає нормам матеріального права висновки
місцевого і апеляційного судів про наявність підстав для встановлення
земельного сервітуту, що підлягає подальшій державній реєстрації, та про спосіб
його здійснення.

3

Таким чином,
встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з
суворим додержанням норм процесуального права та у відповідності з нормами
матеріального права і відсутні передбачені ч. 1 ст. 338 ЦПК України підстави
для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновків місцевого та апеляційного судів не
спростовують.

Керуючись, ст.ст. 323, 332, 336, 342-345 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2005 року
та ухвалу апеляційного суду Київської області від 09 грудня 2005 року залишити
без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту оголошення, остаточна і оскарженню не підлягає.