Справа № 22ц-5339
Головуючий в 1 інстанції - Попревич В.М.,
УХВАЛА

Іменем України

11 вересня 2007
року          Апеляційний суд Донецької
області в складі:

головуючого:    Зубової Л.М., суддів :             Барсукової О.І.,

Лук*янової С.В.,
при секретарі    Алексєєвій Г.Є.,

розглянув у
відкритому судовому засіданні в м. Донецьку апеляційну скаргуОСОБА_1 на рішення
Київського районного суду м.Донецька від 8 травня 2007 року по цивільній справі
за позовомОСОБА_1 до приватного підприємства «Фармасервіс» про зміну
формулювання причини звільнення з роботи, стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, -

встановив:

03 січня 2007
року позивачка звернулась в суд з позовом до ПП «Фармасервіс» про зміну
формулювання причини звільнення з роботи, стягнення заробітної плати за
вересень 2006 року, за час затримки трудової книжки, час вимушеного прогулу,
стягнення моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що з 19.09.2005р. по
23.09.2006 року працювала у відповідача провізором в аптеці, мала доступ до
товарно-матеріальних цінностей та з нею було укладено договір про повну матеріальну
відповідальність.22 вересня 2006 року директор підприємства повідомив її про
необхідність звільнення за власним бажанням з приводу того, що її підозрюють в
торгівлі не оприбуткованим товаром. Наступного дня було проведено
інвентарізацію товарно-матеріальних цінностей в аптеці та виявлено недостачу.
Адміністація підприємства звинуватила її в розкраданні товарно-матеріальних
цінностей, не зважаючи на те, що в аптеці є ще двоє працівників. Постановою від
16.11.2006р. було відмовлено в порушенні стосовно неї кримінальної справи за
п.2 ст.6 КПК України. Трудову книжку вона отримала після звернення до
прокуратури 24.10.2006р. та з неї довідалась про те, що 23 вересня 2006р. її
звільнено з роботи за п.2 ст.41 КЗпП України. Вважає формулювання причини звільнення
з роботи не відповідає дійсності та дискредитує її. Просила зобов*язати
адміністрацію ПП «Фармасервіс» змінити формулювання причини та дату її
звільнення у трудовій книжці. зобов*язати відповідача виплатити їй середній
заробіток за вересень 2006 року, за час затримки трудової книжки, тобто за один
місяць, а також середній заробіток за час вимушеного прогулу: з 23.09.06р. до
моменту ухвалення рішення суду. В додатковій позовній заяві від 23.04.2007 року
просила змінити формулювання причини звільнення на ст.38 КЗпП України, стягнути
з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 2659-93, оскільки вона не
може влаштуватись на роботу відповідно до освіти, її сім*я має матеріальні  ускладнення,
що  шкодить її здоров*ю та
вимушена приймати   медичні  препарати та додаткові зусилля для
організації життя.

Рішенням
Київського районного суду м.Донецька від 08.05.2007 року ОСОБА_1 в задоволенні
позову відмовлено.

Не погодившись з
рішенням суду,ОСОБА_1., звернулась з апеляційною скаргою до апеляційного суду Донецької
області, в якій просила скасувати рішення Київського районного суду м.Донецька
від 08.05.2007 року, ухвалити нове рішення, у зв*язку з неправильним
застосуванням судом норм матеріального права та неповного з*ясування обставин,
що мають значення для справи. Зазначила, що суд не дослідив документів, які б
свідчили про проведення з нею остаточного розрахунку, не розглянув питання про
заподіяння їй моральної шкоди.

В судовому
засіданніОСОБА_1. доводи апеляційної скарги підтримала і просила скасувати рішення
суду, ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному
обсязі.

Представник
відповідача ПП «Фармасервіс», яка діє на підставі довіреності Гроховська О.Ю.,
проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила рішення суду залишити
без зміни.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення позивачки ОСОБА_1, представника
відповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи,
апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково, а рішення суду - скасуванню з
направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з наступних
підстав.

Відмовляючи
ОСОБА_1 в задоволенні позову до ПП «Фармасервіс», суд виходив з того, що
позивачка з 19.09.2005р.по 23.09.2006 року працювала на приватному підприємстві
«Фармасервіс» на посаді провізора аптеки із нею було укладено договір про повну
матеріальну відповідальність. Суд дійшов висновку про те, що
22.09.2006р.ОСОБА_1. допустила порушення правил проведення операцій з
матеріальними цінностями , а тому її підставно наказом від 26.09.06р. звільнено
з посади з 23.09.2006 року за п.2 ст.41 КЗпП України, а тому в задоволенні
позову має бути відмовлено.

Відповідно до
ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним
є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив
справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з*ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх
вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому
засіданні.

Відмовляючи в
позові, суд не звернув увагу на те, щоОСОБА_1. заявляла позовні вимоги стосовно
стягнення заробітної плати за вересень 2006 року; стягнення середньої
заробітної плати за час затримки видачі трудової книжки, та середньої
заробітної плати за час вимушеного прогулу. Сторони з приводу зазначених
позовних вимог пояснень та заперечень суду не давали. Більш того, докази з
цього приводу взагалі не були предметом
судового дослідження, що видно з протоколу судових засідань. Зробивши
висновок про те, що ОСОБА_1 необхідно відмовити в задоволенні позовної вимоги
стосовно відшкодування моральної шкоди, суд не обґрунтував свого висновку,
незважаючи на те, що висновок суду має відповідати встановленим обставинам і
дослідженим доказам, а  недотримання цієї
вимоги тягне скасування рішення апеляційною інстанцією.

Таким чином, суд
не вирішив усіх позовних вимог, що згідно з п.5 ч.1 ст.311 ЦПК України тягне за
собою скасування рішення суду з направленням справи на новий розгляд. Цей
недолік не міг бути усунений ухваленням додаткового рішення, оскільки з приводу
цих вимог позивачка та інші особи не давали пояснень.

При новому
розгляді справи суду слід усунути зазначені вище порушення, більш ретельно
перевірити обставини справи, доводи та заперечення сторін і вирішити спір у
відповідності з вимогами закону.

Керуючись п.5
ч.1 ст. 311, ст. ст.315,317,319 ЦП
України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну
скаргуОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Київського районного суду м.Донецька від 08.05.2007 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до того ж суду.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання
законної сили до касаційної інстанції.