Справа
№22ц-2753/2007року                                           Головуючий
Суддя-доповідач: Прядкіна О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

29
листопада 2007 року                                                                м.  Полтава

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючої
судці: Прядкіної О.В.

Судців :
Макарчука М. А.,  Дряниці Ю.В.

При секретарі:
Лимар О.М.

З участю

Адвоката ОСОБА_1

Позивача ОСОБА_2

Представника
позивача ОСОБА_3

Відповідача
ОСОБА_4

Третьої особи
ОСОБА_5

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Полтава    цивільну справу    за

апеляційною     скаргою
ОСОБА_2 та   її представника
ОСОБА_3

на рішення
Октябрського районного суду м. Полтави від 21 червня 2007 року

по справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про встановлення факту   проживання однією сім»єю   чоловіка та жінки без шлюбу    з метою встановлення права позивача на
частку у спільній сумісній  власності
подружжя третя особа -° ОСОБА_5 колегія суддів,
заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду,  -

ВСТАНОВИЛА:

В   грудні 2006р. ОСОБА_2 звернулась до суду з
зазначеним позовом.  Зазначала,  що
відповідач  перебував  у шлюбі з ОСОБА_5,  з якою розірвав шлюб 17 липня 2006р. Однак ще
з 28 жовтня 2005р. мешкав однією сім»єю
з  нею,  позивачкою,
вели спільне домашнє господарство та мали єдиний сімейний бюджет. В
подальшому з 13.09.2006р. уклали шлюб.

Посилаючись
на  ст. 256 ЦПК України просила
встановити юридичний факт проживання однією сім»єю  чоловіка та жінки - ОСОБА_2 та ОСОБА_4   без шлюбу,
починаючи з 28 жовтня 2005р.

В подальшому
уточнила період початку спільного проживання - з червня 2004р.

При цьому
зазначала,  що  встановлення данного факту їй потрібно з метою встановлення права позивачки на
частку у спільній сумісній  власності
подружжя,  так як ОСОБА_4 є засновником
та керівником товариства з обмеженою відповідальністю   науково-виробничий технічний авто центр
«ДТА-Сервіс».

Вважає,  що має рівну з чоловіком  частку на майно,  зокрема,
підприємства,  яке збільшилось за
час спільного сумісного проживання.

Рішенням
Октябрського районного суду м. Полтави від 21
червня 2007року   в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено за безпідставністю.

Рішення
суду оскаржено                        ОСОБА_2
та її представником ОСОБА_3,  які в
апеляційній скаргзі просять  рішення
місцевого суду скасувати,  ухваливши нове
рішення про задоволення позовних вимог. Вважають,  зо висновок суду не відповідає обставинам
справи та зазначають на порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія
суддів,  перевіривши справу в межах
заявлених вимог і апеляційного оскарження,
приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав
:

Відповідно
до  ст. 308 ЦПК України апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального
і процесуального права.

Як
вбачається з матеріалів справи,
відповідач ОСОБА_4 з 19.08.1989р. перебував у шлюбі з ОСОБА_5,  який розірвано 08 серпня 2006р. (а.с. 6, 48).

13 вересня
2006р. позивач ОСОБА_2  та відповідач
ОСОБА_4    зареєстрували шлюб. Однак
просили встановити юридичний факт проживання з червня 2004р. однією сім»єю
як  чоловіка та жінки без укладання
шлюбу.

Встановлення данного факту потрібно
позивачу  з метою встановлення права на
частку у спільнш сумісній   власності
подружжя,  так як відповідач  ОСОБА_4 є засновником та керівником
товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничий технічний автоцентр «ДТА-Сервіс».

Згідно ч.2  ст. 256 ЦПК України передбачено,  що у судовому порядку можуть бути встановлені
факти,  від яких залежить   виникнення,
зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб,  якщо законом не визначено іншого порядку їх
встановлення.

Проте,  позов ОСОБА_2   не тягне встановлення будь-яких правових
наслідків.

Саме
товариство автоцентр «ДТА-Сервіс»
є власником майна,  переданого йому
засновниками і учасниками у власність і не може розподілятись будь-ким з
подружжя,  що приймають в ньому участь.

Відповідно
до  ст.
26 Закону від 7 лютого 1991 p. N 697-ХІІ "Про власність" та  ст.  12
Закону від 19 вересня 1991 р. N 1576-ХП "Про господарські товариства"
товариство є власником грошових і майнових внесків засновників та учасників
цього товариства. У зв'язку з цим майно господарського товариства не може
розглядатись як складова частина спільного сумісного майна подружжя,  і тому застосування судом законодавства про
шлюб та сім'ю,  а саме норм,  що регулюють питання спільної сумісної
власності подружжя,  є необгрунтованим.

Відмовляючи в
задоволенні позовних вимог,  місцевий
суд  дав вірну оцінку обставинам справи.

Крім того,  факт,
який просить встановити позивач,
суперечить  ст. 25 Сімейного
Кодексу України щодо принципу одношлюбності.

Інші доводи
апеляційної скарги не спростовують рішення суду.

Встановивши такі
обставини, суд першої інстанції
постановив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального
закону.

Керуючись  ст.
ст. 303, 307,  308, 315 ЦПК
України,  колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та  її
представника ОСОБА_3            відхилити,  а
рішення Октябрського районного суду

м. Полтави від
21 червня 2007 року  залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо
до Верховного Суду України протягом двох місяців.