УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12   грудня   2007   року   колегія
суддів   судової   палати
в   цивільних   справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі: головуючого,
судді   Берзіньш B.C.,

суддів   Мясоєдової Т.М. ,  Шестакової Н.В.,  при секретарі   Войциховській Е.В.,  з участю: представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення грошей за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Київського районного суду м.  Сімферополя
АР Крим від 25 червня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3
в особі її представника ОСОБА_4 3вернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про
стягнення грошей і виселення. Позовні вимоги мотивовані тим,  що 01.11.2005 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 був
укладений письмовий договір оренди жилого приміщення - квартири АДРЕСА_1. Цього ж дня
відповідачка внесла авансовий внесок за листопад місяць,  чим підтвердила дійсність договору та своїх
намірів шляхом виконання п. 2.2.1 договору. Згідно умов договору відповідачка
зобов'язувалася своєчасно вносити орендну плату за користування квартирою,  однак з 01.12.2005
року в порушення умов договору обумовлену суму орендної плати вносити не
стала. У порядку виконання п. 4.3
договору та ЦК України
позивачка 29.03.2006 року та 18.04.2006 року повідомила
відповідачку про розірвання договору у зв'язку з невиконанням нею умов договору
у вигляді оплати. Відповідачці було оголошено про розірвання договору та
запропоновано звільнити квартиру,  уплатите заборгованість і
неустойку за прострочення платежів. Просила стягнути з відповідачки у рахунок
погашення заборгованості та неустойки за час прострочення платежів за договором
оренди жилого приміщення 15907
грн. 50 коп. 19.12.2006 року представник
позивача уточнив позовні вимоги і зазначив,
що 01.09.2006 року
відповідачка,  її співмешканець і собака
звільнили квартиру,  вважає,  що з 01.12.2005
року по 01.09.2006 року
відповідачка з членами сім'ї незаконно займали спірне жиле приміщення,  самовільно утримувала у квартирі собаку,  на що дозволу позивачка не давала.
Представник позивача просив стягнути з відповідачки на користь позивачки 21825 грн. 50 коп.,  у тому числі: 6817 грн. 50
коп. - заборгованість
за договором оренди,  700 грн. - неустойка,  1400
грн. - штраф за
самовільне утримання собаки та судові витрати,
а також просив помножити суму позовних вимог та судових витрат на
коефіцієнт інфляції,  який складає 13%.

Рішенням
Київського районного суду м.  Сімферополя
від 25 червня 2007 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково. Стягнуто з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором оренди в сумі 6817 грн. 50 коп.,  витрати по оплаті судового збору в сумі 68 грн. 18 коп.,  витрати по оплаті інформаційно-технічного
забезпечення розгляду справи в сумі 30
грн.,  а всього 6915 грн. 68 коп. В решті
позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Не
погодившись з вказаним рішенням суду,
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу,
в якій ставиться питання про скасування рішення суду з ухваленням нового
рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в повному обсязі.

Справа № 22ц-6019/07

Головуючий
суду першої інстанції      Харченко І. О.

Доповідач  Мясоєдова Т.М.

2

Апеляційна
скарга мотивована тим,  що рішення суду
ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права,  висновки суду не відповідають дійсним
обставинам справи,  не дано належної
оцінки доказам,  наданим сторонами,  судом вирішено питання про права і обов'язки
особи,  яка не брала участі у
справі,  чим порушені права власника
житла.

У
запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_1 представник позивача ОСОБА_4 просив
скаргу відхилити.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача,  пояснення
представника відповідача ОСОБА_1 -
ОСОБА_2,  дослідивши матеріали
справи,  обговоривши доводи апеляційної
скарги відповідача,  судова колегія
вважає,  що апеляційна скарга задоволенню
не підлягає з наступних підстав.

Згідно
зі статтею 303 Цивільного
процесуального кодексу України при розгляді справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог,  заявлених в суді першої інстанції.

Ухвалюючи
рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3,  місцевий суд виходив з того,  що між сторонами був укладений договір оренди
жилого приміщення,  однак відповідачка
умови договору по оплаті з 1
грудня 2005 року по 31 серпня 2006 року не
виконувала у зв'язку з чим утворилася заборгованість в сумі 6817, 50 коп.,  яка підлягає стягненню. Вимоги позивачки про
стягнення неустойки в сумі 136АДРЕСА_2 гри. і стягнення штрафу за утримання
собаки в розмірі 1400 грн. задоволенню не підлягають,  оскільки положення закону,  які регулюють ці стягнення,  не підлягають застосуванню до спірних
правовідносин.

З такими
висновками місцевого суду погоджується суд апеляційної інстанції,  оскільки вважає їх обгрунтованими.

У
відповідності з вимогами ч. 1
ст.
810 Цивільного
кодексу України за договором найму (оренди) житла одна сторона- власник житла
(наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві)
житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Згідно
вимог ч. 5  ст.  762 наведеного
кодексу плата за користування майном вноситься щомісячно,  якщо інше не встановлено договором.

Як
вбачається із матеріалів справи 1
листопада 2005 року між
ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 був укладений договір оренди жилого приміщення квартири АДРЕСА_1 на строк з 01.11.2005 року по 01.09.2006 року (т. 2,
а.с.  7-8). При підписанні
договору орендарем був сплачений авансовий внесок за листопад 2005 року в сумі 150 доларів США (пункт 3.2 договору).

Згідно
пункту 2.2.1 цього
договору відповідачка ОСОБА_1
зобов'язалася виплачувати орендну плату в розмірі 150 умовних одиниць
(доларів США) в місяць і
згідно особливих умов договору орендна плата повинна була виплачуватись через
сусідку ОСОБА_5,  яка проживає у квартирі АДРЕСА_2 цього ж будинку.

Із
пояснень свідка ОСОБА_5 в суді першої інстанції вбачається,  що орендна плата відповідачкою була внесена
лише за листопад 2005 року,  інших платежів від ОСОБА_1 вона не
отримувала,  квартира була звільнена
відповідачкою 31.08.2006 року.

Суд
першої інстанції обгрунтовано не прийняв до уваги пояснення свідків
ОСОБА_1,  ОСОБА_6,  ОСОБА_7 та ОСОБА_8,  щодо належного внесення ОСОБА_1 платежів за
оренду квартири,  оскільки ці пояснення
не можуть бути доказами внесення оплати за договором оренди житла,  при відсутності відповідних письмових
документів.

Із
пояснень свідків ОСОБА_9  та ОСОБА_10,
даних ними в суді першої інстанції вбачається,  що договір оренди був укладений через їх
агентство на строк з 01.11.2005
року по 01.09.2006 року
уповноваженою особою по отриманню платежів за договором було визначено сусідку
ОСОБА_5,  зі слів якої вони знали,
що платежі орендарем,  починаючи з
грудня 2005 року,  не вносяться.

Оскільки
відповідач у відповідності  з  ч.
3   ст.    10
Цивільного  процесуального

3

кодексу України не надав
належних та допустимих доказів на підтвердження внесення нею платежів за
договором оренди жилого приміщення від 01.11.2005
року,  суд першої інстанції
обґрунтовано задовольнив позовні вимоги ОСОБА_3 в цій частині і стягнув на її
користь з ОСОБА_1 заборгованість за договором оренди за період з 01.12.2005 року по 01.09.2006 року в сумі 1350 доларів США,
що еквівалентно 6817
гри. 50 коп. і
відмовив у задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_3

Такі
висновки місцевого суду обґрунтовані,
засновані на законі і колегія суддів погоджується з ними.

Додаткових
доказів,  які б спростовували
правильність висновків суду першої інстанції апелянтом і його представником
суду апеляційної інстанції не надано.

Викладені
в апеляційній скарзі доводи по суті не спростовують правильність висновків суду
першої інстанції і не можуть бути прийняті до уваги,  тому що зроблені судом висновки відповідають
фактичним обставинам,  матеріалам справи
та вимогам закону в зв'язку з чим оскаржуване рішення не може бути скасоване чи
змінено по суті.

Посилання
апелянта на те,  що до участі у справі не
був залучений власник житла на момент укладення угоди між сторонами ОСОБА_11 не
приймаються колегією суддів до уваги,
оскільки договір оренди був укладений між ОСОБА_3 і ОСОБА_1,  і ніким,
в тому числі відповідачкою і ОСОБА_11 не був оскаржений у встановленому
законом порядку і не визнавався недійсним.

Крім
того,  ОСОБА_11 не давав повноважень
відповідачу і його представнику ОСОБА_12. представляти його інтереси по цій
справі.

При
розгляді справи суд повно,  об'єктивно та
всебічно з дотриманням вимог процесуального права дослідив обставини
справи,  дав належну оцінку наданим
сторонами доказам,  тому правових підстав
для скасування рішення не встановлено.

В
частині відмови позивачу в позові рішення суду сторонами оскаржене не було і
судовою колегією в цій частині його законність і обґрунтованість не
перевірялася.

З
урахуванням наведеного,  керуючись
статтями 303,  308,
313,  315,  317 Цивільного процесуального кодексу
України,  колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Київського районного суду м.  Сімферополя
АР Крим від 25 червня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання нею законної сили.