Головуючий 1 інстанції Космачевська Т.В.
Справа № 22ц-8180-2007р.  Доповідач Курило В.П.
УХВАЛА Іменем України

27 листопада
2007 року Апеляційний суд Донецької області у складі: головуючого
судді Курило В.П. суддів Саніковой О.С., Шамрило Л.Г. при секретарі   Степаненко В.Б.

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Краматорського міського суду Донецької області від
3 вересня 2007 року справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості
за аліментами,

ВСТАНОВИВ:

До Апеляційного суду Донецької області надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької
області від З вересня 2007 року, яким в
задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від
сплати заборгованості за аліментами відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені
позовних вимог. Він посилається на те, що про
наявність рішення суду про стягнення аліментів йому відомо не було. До 2005 року він проживав з відповідачкою однією сім"єю,
виконавчий лист для виконання до його підприємства не надходив, тому
у суду не було підстав для стягнення всієї заборгованості,
починаючи з 2001 року.

Розглядаючи
справу, суд першої інстанції встановив, що постановою Краматорського міського суду від 2 липня 2001 року з позивача на користь
відповідачки стягнуті аліменти на утримання доньки Ганни, 4 лютого 1990 року
народження у розмірі 1/4 частини
усіх видів заробітку щомісячно. 8 липня 2001 року місцевий суд надіслав до
відділу виконавчої служби м. Краматорська виконавчі листи про стягнення
аліментів з позивача для виконання. 18 вересня 2001 року відділ виконавчої
служби м. Краматорська направив вказані виконавчі листі, у тому числі і
виконавчий лист на стягнення з позивача відповідачці аліментів, до Акціонерного товариства закритого типу „
Торгсервіс" м. Краматорська, де
на той час працював позивач. Але виконавчий лист про стягнення аліментів не
надійшов до підприємства, тому постанова суду не виконувалась. У добровільному порядку позивач також не надавав
допомогу на утримання неповнолітньої доньки.
Державний виконавець у межах своїх повноважень нарахував позивачеві заборгованість за аліментами, для звільнення від
сплати якої не має передбачених законом підстав.

2

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що
скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Звертаючись в суд з позовом про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, позивач посилався на те, що вона виникла
внаслідок непред"явлення без поважних причин виконавчого листа відповідачкою.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позовні вимоги не грунтуються на
законі. Висновок суду є правильним, таким , що грунтується на доказах повно, всебічно і об"єктивно перевірених в
судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 СК України суд може звільнити платника аліментів
від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред"явлення без поважної причини
виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено
аліменти.

Суд перевірив доводи позивача про те, що з вини стягувача аліментів
виконавчий лист про стягнення аліментів не
виконався тривалий час і зробив обгрунтований висновок про їх безпідставність. Суд встановив, що 6 липня 2001 року Краматорський
міський суд направив виконавчі листи про
стягнення аліментів, державного мита у державну виконавчу службу. 18 вересня 2001 року державна виконавча служба направила
вказані виконавчі листи на виконання за
місцем роботи позивача у акціонерне товариство закритого типу „Торгсервіс", де у той час працював позивач. Підприємство
підтверджує, що частину виконавчих листів отримало, а виконавчий лист про
стягнення аліментів не отримало, він був втрачений, що
з"явилось підставою для отримання відповідачкою в суді дублікату
виконавчого листа.

Таким чином, суд встановив, що виконавчий лист на стягнення аліментів з позивача на користь відповідачки останньою був
пред"явлений до виконання своєчасно, ще у липні 2001 року. Тому підстав,
передбачених ч. 3 ст. 197 СК України для звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами у суду першої інстанції не
було.

Доводи позивача про те, що аліменти з нього не утримувались не з його вини
у даному випадку не мають значення через те, що не основані на законі. Судом встановлено, що незважаючи на наявність постанови
суду про стягнення аліментів з позивача
на користь відповідачки на утримання неповнолітньої дитини, позивач добровільно матеріальну допомогу відповідачці не
оказував, тому у державної виконавчої служби були підстави для нарахування
заборгованості за аліментами.

Суд першої інстанції, розглядаючи справу, перевірив наявність підстав, передбачених ст. 197 СК України для часткового або
повного звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами
і зробив правильний висновок про їх відсутність.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального законодавства, що призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи. Тому
рішення суду є законним і підстав для його скасування не має.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що
воно ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства.

Керуючись ст. 304,307, 308,314, 316 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу відхилити. Рішення Краматорського міського суду від 3
вересня 2007 року залишити без змін.

3

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з часу її
проголошення і може бути оскаржена у касаційному
порядку безпосередньо до Верховного суду України протягом двох місяців з дня
проголошення ухвали суду апеляційної інстанції.