Справа № 2- 498/2007року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня
2007 року                                                                             м.  Івано-Франківськ

Івано-Франківський
міський суд Івано-Франківської області

в складі
головуючого - судді:                     Барашкова
В.В.

при
секретарі:                                             Шевчук
І.Ю.

з участю
сторін і представників сторін: позивача-відповідача ОСОБА_1,  відповідача-позивача ОСОБА_2..

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Івано-Франківську об'єднану
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою,  що втратила право на користування жилим
приміщенням,  та позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про усунення перешкод в користування квартирою та вселення,  суд , -

встановив:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою,  що втратила право на користування жилим приміщенням.

В свою
чергу ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод в
користування квартирою та вселення.

Ухвалою суду від
18.10.2006 року вищевказані позови об'єднані в одне провадження. В   судовому
засіданні   позивач-відповідач  ОСОБА_1.
та  його   представник
позов підтримали та пояснили суду,
що квартиру по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 отримав згідно ордеру,  виданого Івано-Франківським міськвиконкомом
на сім»ю в складі 4 осіб. З 1992 року в спірній квартирі постійно проживали ОСОБА_1
та ОСОБА_2

ОСОБА_2
з 2001 року по 2005 рік відбував покарання в місцях позбавлення волі. А з січня
2006 року і по сьогоднішній час в спірній квартирі не проживає,  не з'являється в ній,  не платить за житлово-комунальні послуги. Він
як інвалід 3 групи змушений сам утримувати спірну квартиру. Просили суд
постановити рішення,  яким визнати
ОСОБА_2. таким,  що втратив право на
користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1,  що в м.
Івано-Франківську. Позовні вимоги ОСОБА_2 вважали безпідставними і
просили відмовити в їх задоволенні.

Відповідач-позивач
ОСОБА_2. в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав,  вважав їх безпідставними і просив суд
відмовити в їх задоволенні. Свої позовні вимоги підтримав та пояснив суду,  що у спірній квартирі прописані та проживають
він та його батько ОСОБА_1 Наймачем спірної квартири є ОСОБА_1. На протязі
останнього часу його батько ОСОБА_1. був не задоволений,  що він проживає в спірній квартирі і часто
говорив про те,  щоб він покинув
квартиру. В середині серпня 2006 року ОСОБА_1. поміняв замки в спірній квартирі
і не впускає його в квартиру. В зв»язку з цим він змушений

проживати
у чужих людей. Просив суд постановити рішення,
яким зобов»язати ОСОБА_1 не чинити йому перешкод в користуванні житловим
приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 в м.
Івано-Франківську,  а також
вселити його в спірну квартиру.

Під час
провадження по справі свідок ОСОБА_3 суду пояснив,  що проживає по сусідству із сім'єю ОСОБА_1 та
перебуває з ними у дружніх стосунках. Також стверджує про те,  що в квартиру останніх він дуже часто
заходить і сина ОСОБА_1 -ОСОБА_2 з січня 2006 року у квартирі він не бачив. Чи
є речі ОСОБА_2 у квартирі йому не відомо,
як не відомо і про те,  хто
оплачує за житлово-комунальні послуги. Зі слів ОСОБА_1 йому відомо,  що його син ОСОБА_2 приходив його
провідувати,  оскільки ОСОБА_2 не хоче
оплачувати за житлово-комунальні послуги,
то через це у них і виник конфлікт.

Під час
провадження по справі свідок ОСОБА_4 суду пояснив,  що перебуває у хороших відносинах із сім'єю
ОСОБА_1. Йому відомо про те,  що між
ОСОБА_1 та його сином ОСОБА_2 був конфлікт,
пов'язаний із фінансовими проблемами. Він стверджує про те,  що з січня 2006 року ОСОБА_2 він не бачив.
Про те,  що в квартирі останній не
проживає йому відомо із слів ОСОБА_1.

Під час
провадження по справі свідок ОСОБА_5 суду пояснила,  що ОСОБА_1 це її колишній чоловік,  а ОСОБА_2 це їхній син. Спірна квартира була
їм надана на сім»ю в складі трьох чоловік. ОСОБА_1заборонив ОСОБА_2 приходити в
квартиру,  поміняв замок в дверях.
ОСОБА_2 не проживає у спірній квартирі по тій причині,  що теперішня дружина ОСОБА_1 дуже погано
ставиться до нього.

В
судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснила,  що їй відомо про те,  що ОСОБА_2 не проживає в спірній квартирі з
серпня 2006 року. Зі слів ОСОБА_2 їй відомо про те,  що його батько ОСОБА_1та його теперішня
дружина дуже погано до нього ставляться,
поміняли у вхідних дверях замок,
щоб останній не міг туди заходити. Був випадок коли ОСОБА_2 ночував у
неї,  через те,  що батько не впускав його в квартиру.

В
судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснив,
що працює разом з ОСОБА_2 на роботі. Він стверджує про те,  що були такі часті випадки коли ОСОБА_2
ночував на роботі,  тому що батько
останнього не впускав його в квартиру.

Заслухавши
пояснення сторін,  свідків,  дослідивши матеріали справи,  суд вважає,
що в задоволенні позову ОСОБА_1. слід відмовити,  а позов ОСОБА_2. підлягає до задоволення
виходячи з наступного.

Відповідно
до змісту  ст.  ст.
10, 11, 58-60 ЦПК України суд слухає цивільні справи на засадах
змагальності сторін,  в межах заявлених
вимог і на підставі доказів наданих сторонами та їх представниками,  докази повинні подаватись належні,  тобто містити інформацію щодо предмета
доказування,  кожна сторона зобов'язана довести
ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень,  доказуванню підлягають
обставини,  які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб,  які беруть участь у справі,  виникає спір,
доказування не можу ґрунтуватися на припущеннях.

Судом
встановлено,  що на підставі ордеру №
001230 від 24.07.1985 року ОСОБА_1. разом з сім'єю,  дружиною та сином ОСОБА_2.,  вселився в квартиру АДРЕСА_2 в м.  Івано-Франківську (а.с. 5).

На даний час
сторони провадження,  прописані
(зареєстровані) у спірній квартирі,  що
підтверджується довідкою ЖЕО-7 міста Івано-Франківська від 31.08.2006 за№ 06 (
а.с.  7).

Надані
суду копії квитанцій про оплату за комунальні послуги підтверджують,  що обидві сторони в ті чи інші роки проводи
оплату за ті чи інші комунальні послуги.

Свідки
як з одного боку так і з другого боку бували у квартирі тільки у певні періоди
чи в певні дні,  а тому як покази одних
так і покази других не виключають один одного і дають підстави прийти до
висновку про те,  що як одна сторона так
і друга фактично проживали у спірній квартирі у той чи інший період часу.

Відповідно
до  ст.  72 ЖК
України,  визнання особи такою,  що втратила право користування жилим
приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки,  провадиться в судовому порядку.

Згідно
ч. 1, 2  ст.  71 ЖК України,  при тимчасовій відсутності наймача за ним
зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени
його сім»ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців,  цей строк за заявою відсутнього може бути
продовжено наймодавцем,  а в разі спору
судом.

З
зібраних по справі доказів вбачається,
що відповідач-позивач постійно не проживає у спірному житлі,  на думку суду,  ОСОБА_2. хоч і пропустив шестимісячний
термін,  однак цей термін ним було
пропущено з поважних причин. Зокрема,  як
встановлено матеріалами справи позивач-відповідач створює перешкоди в
користуванні житловим приміщенням ОСОБА_2.,
змінив вхідний замок на дверях квартири,
не надавши ключів відповідачу-позивачу. Між ОСОБА_1. та ОСОБА_2. існують
неприязні стосунки,  відбуваються сварки
з приводу користування житловим приміщенням .

Виходячи
з наведеного та керуючись  ст.   ст.
1,  9,  10,
64,  71,  72 ЖК України,   ст.
ст.  10, 11, 57-60, 208, 212-215,
218,  ЦПК України,  суд,  -

ВИРІШИВ:

В
задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою,  що втратила право на користування жилим
приміщенням - відмовити.

Зустрічний
позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користування квартирою та
вселення - задоволити.

Вселити
ОСОБА_2 в житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_1 в м.  Івано-Франківську.

Зобов'язати
ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 в користуванні житловим приміщенням -
квартирою АДРЕСА_1 в м.  Івано-Франківську.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської
області може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення,  апеляційна скарга на рішення подається
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження через суд
першої інстанції.

Рішення
набирає законної сили після закінчення строку подачі заяви на апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано.

У разі
подання заяви про апеляційне оскарження,
але апеляційна скарга не була подана у строк,  рішення суду набирає законної сили після
закінчення цього строку.