Справа   2-3488 2007p
РІШЕННЯ

іменем  України

30 липня 2007
року    Слов'янський міськрайонний суд
Донецької області у складі:

головуючий
суддя  Мінаєв І.М.

при
секретарі              Бороздіной
І.В.,  Тесленко Н.М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов"янська цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини,  визнання права власності,  розподіл майна,  зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,  треті особи ОСОБА_3,  ОСОБА_4,  ОСОБА_5,  приватні нотаріуси Слов"янського міського
нотаріального округу Панченко Андрій Вікторович та Бочко Вадим
Анатолійович,  - про визнання договору
недійсним,  визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2007р.
до суду звернувся ОСОБА_1  з позовом до
ОСОБА_2,  посилаючись на те,  що з 15.01.1998р. по ІНФОРМАЦІЯ_1 день смерті
дружини він перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6. Під час сумісного
проживання вони придбали за спільні кошти жилий будинок АДРЕСА_1 та
однокімнатну квартиру АДРЕСА_2. Вказана нерухомість була зареєстрована на
ім"я дружини. ІНФОРМАЦІЯ_1 дружина померла та він подав до держнотконтори
заяву про прийняття спадщини після її смерті. Також в період шлюбу вони з
дружиною придбали м"яку меблю „Аляска" вартістю 2100 грн,  кухонний кутик вартістю 650 грн,  пральну машину автомат „Ардо",  телевізор „Оріон",  відеомагнітофон „Део",  спальний гарнітур,  автомобіль ВАЗ-21099. Мати дружини -
відповідачка по справі також подала заяву про прийняття спадщини,  а батько померлої дружини відмовився від
своєї частки спадщини на користь відповідачки. Прохав визнати за ним право
власності на 12 частку вказаного майна як за чоловіком померлої та на 16
частину майна,  а всього на 46 частини
спірного майна,  передати йому в натурі
м"яку меблю,  кухонний кутик,  телевізор.

В судовому
засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі,  заперечував проти задоволення зустрічних
позовних вимог,  вказавши,  що дійсно ОСОБА_2 надсилала їм гроші з Італії,  але ці гроші його дружина витрачала на своє
лікування. Він мав додаткові прибутки,
працював у приватних осіб,  а
після придбання автомобілю працював та приватному таксі. Він з дружиною були
віруючими та відвідували церков. Відмовився відповідати на запитання щодо
того,  чи обговорювалося їхнє сімейне
життя у церкві. Дійсно він брав кредит та в залог банку був переданий будинок.
На вимоги ОСОБА_2 він продав автомобіль та передав гроші для погашення кредиту
у сумі 5200 доларів США.
Документи на будинок віддав ОСОБА_2,
оскільки у них були нормальні стосунки та він не передбачав про
можливість конфлікту. Десятину церкві від суми на купівлю будинку чи квартири
він не платив. Свідок ОСОБА_7 його оговорив оскільки він вийшов з їх церкви.

Відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги
не визнала повністю та звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1
,  посилаючись на те,  що нерухоме майно по АДРЕСА_1 та кв.АДРЕСА_2
були придбані за її особисті кошти та оформлені на дочку ОСОБА_6. Остання та
позивач ОСОБА_1  проживали у
гуртожитку,  особистих коштів не мали.
Вони періодично не проживали спільно в зв"язку з непорозуміннями,  обидва хворіли та потребували постійної
матеріальної допомоги. Вона виїхала на заробітки за кордон до Італії.
05.12.2003р. вона продала 12 частку будинку АДРЕСА_3. На виручені кошти та

зароблені нею за
кордоном гроші була придбана квартира АДРЕСА_2,
яка оформлена на дочку,  оскільки
сама знаходилася за межами України,  а
чоловік зловживав спиртними напоями. Відповідач же зупинив сімейні відносини з
дочкою та став проживати з іншою жінкою,
маючи намір виїхати до м. Суми чи м. Вінниця. Зароблені за кордоном
гроші вона пересилала дочці для придбання собі жилого будинку. В квітні 2005р.
вона позичила у знайомої 2500 євро та поштовим переказом вислала дочці для
придбання будинку АДРЕСА_1,  маючи домовленість
про переоформлення будинку на своє ім"я після повернення до України. В
зв"язку зі смертю дочки ця домовленість не була виконана. Прохала визнати
недійсними договори купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2 м.
Слов"янська,  зазначити,  що покупцем вказаних будинку та квартири була
вона та визнати за нею право власності на вказані жилі приміщення.

В судовому
засіданні ОСОБА_2
уточнила позовні вимоги,  прохала визнати
частково недійсними договори купівлі-продажу від 03.08.04р. та від 22.04.05р.,  замінити в них покупця з ОСОБА_6 на її та
додатково вказала,  що після реєстрації
одруження її дочки та позивача в 1998р. вони спочатку проживали в сімейному
гуртожитку на АДРЕСА_4,  але через
незначний час переїхали до неї з чоловіком на АДРЕСА_3. Пізніше вона знайшла
будинок по АДРЕСА_5,  де стали проживати
дочка з чоловіком за оплату комунальних послуг. Після розірвання шлюбу з
чоловіком у 2002р. вона також переїхала на АДРЕСА_5. Діти мали намір викупити
цей будинок,  але в них не було грошей.
Також вони мали намір придбати будинок АДРЕСА_6 за 500 доларів СІЛА,  вона надала 250 доларів США,
але у них не було іншої частини грошей і будинок вони не
придбали. Працювали вони обидва сезонно в тепломережі в котельній - 6
місяців,  інші 6 місяців перебували на
обліку в центрі зайнятості. В березні 2004р. вона поїхала на заробітки до
Італії з метою придбання квартири колишньому чоловіку та будинку для себе.
Гроші вона пересилала поштовим переказом на дочку,  а після приїзду до м. Слов'янська планували
переоформити документи на неї. За її гроші придбали будинок та квартиру,  а ОСОБА_1
переховував від неї стан здоров'я дочки. По телефону дочка її скаржилася
на ОСОБА_1 ,  її відомо,  що їх стосунки розбирали у церкві. Позивач в
цей період придбання будинку хворів,
перебував на лікування та не проживав з дочкою. Зі слів дочки,  сімейні стосунки налагодилися лише у вересні
2005 року. Церков надавала допомогу в лікуванні ОСОБА_1 ,  особистих накопичувань у них не було.
Автомобіль придбали у кредит під залог будинку. Вона після повернення з Італії
сплачувала цей кредит. Відносно розподілу предметів обіходу не заперечувала
проти виділення ОСОБА_1  м'Якої
меблі,  кухонного кутика,  телевізора. Після повернення з Італії вона
дізналася,  що її будинок знаходиться під
арештом та заложений банку в зв'Язку з кредитом ОСОБА_1. На її вимогуОСОБА_1
продав автомобіль та частково погасив кредит. Невистачену суму 800 доларів США сплатила вона та
ОСОБА_1  передав її документи на будинок.

Третя особа ОСОБА_3  в судовому засіданні прохав задовольнити позовні вимоги
ОСОБА_2 та відмовити в позові ОСОБА_1,
посилаючись на те,  що ОСОБА_2 є його
колишньою дружиною,  з якою вони
розлучилися в 2002 році. Він зловживав спиртними напоями та стосунків з
дружиною не підтримував,  але йому
достовірно відомо від дочки ОСОБА_6 та від колишньої дружини,  що гроші на придбання квартири АДРЕСА_2,  на будинок АДРЕСА_1 поштовим переказом
надсилала ОСОБА_2 дочці.
Дочка та її чоловік ОСОБА_1  періодично
позичали у нього гроші для проживання,
оскільки обидва працювали в котельній сезон 6 місяців,  а інші 6 місяців перебували на обліку в
центрі зайнятості. Квартира по вул. .Дарвіна була придбана за кошти,  отримані від їхнього з дружиною будинку по
АДРЕСА_3 та на кошти,  надіслані дружиною
з Італії.

Третя особа по
справі приватний нотаріус Панченко А.В. прохав винести рішення на розсуд
суду,  вказавши,  що 03.08.2004р. ним був оформлений договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 між ОСОБА_5 та

ОСОБА_6. Спірних
питань щодо належності грошей,  за які купувалась
квартира,  при укладанні договору не
виникало.

Третя особа по
справі приватний нотаріус Бочко В.А. прохав винести рішення на розсуд
суду,  вказавши,  що 22.04.2005р. ним був оформлений договір
купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 між ОСОБА_4 та ОСОБА_6. Спірних питань щодо
належності грошей,  за які купувалась
квартира,  при укладанні договору не
виникало. Нотаріальні дії вчинено у відповідності до норм законодавства,  відповідало інтересам сторін,  їх волевиявлення було вільним та
усвідомленим.

Треті особи
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 прохали розглянути справу за їх відсутності,  рішення винести на користь ОСОБА_2,  оскільки спірні будинок та квартира були
придбані за її гроші.

З пояснень
свідка ОСОБА_8 вбачається,  що вона
проживає по АДРЕСА_7 по сусідству з позивачем.
ОСОБА_1  та ОСОБА_6 пжили дружно з
2001 по 2005 рік. Зі слів ОСОБА_6 її відомо,
що вони мали намір придбати будинок. її не відомо,  щоб ОСОБА_1
не проживав з дружиною чи був відсутнім тривалий час.  В їх будинку вона бачила телевізор,  м"яку меблю,  кухонний кутик. В 2005р. був придбаний
будинок та вони туди переїхали жити. Обидва вони працювали в тепломережі
операторами. ОСОБА_1  хворів та лікувався
в м. Донецьк. Також знає,  що
ОСОБА_1  ходив по „шабашках",  але до кого,  що
робив та скільки заробляв її не відомо. Про пересилання грошей ОСОБА_2 її
ніОСОБА_1,  ні ОСОБА_6 не казали.

З пояснень
свідка ОСОБА_9 вбачається,  що знає
ОСОБА_1  більш ніж 10 років,  його померлу дружину не знала та вдома у них
не була. ОСОБА_1  позичав у неї 1000 доларів
США в квітні
2005 року для придбання будинку,  про що
брала відповідну розписку. Гроші ОСОБА_1
повернув 21.04.2007р. та розписка залишилася у неї. Під час позики
дружина присутня не була та згоди на позичання такої суми грошей не давала.
Куди були витрачені ці гроші її не відомо. За яку суму ОСОБА_1  збирався придбати будинок він не повідомляв.

Свідок ОСОБА_10
суду пояснила,  що знає ОСОБА_1  та його дружину,  але більше спілкується з батьками ОСОБА_1 .
Сама вона з 1985р. по 2006р. проживала у м. Ханти-Мансійську та приїжджала до
м. Слов'янська у відпустку. В квітні 2005р. під час її перебування в м.
Слов'янську вона позичила 3000 доларів США
матері ОСОБА_1 для придбання будинку сину ОСОБА_1. Вона брала
розписку,  але в ній не зазначила дату
коли надала гроші та коли вони зобов'язані ці гроші повернути. На даний час
вона перебуває на пенсії,  яка складає
430 грн,  проживає без чоловіка,  має потребу в грошах,  але від ОСОБА_1 гроші повернути не
вимагає,  оскільки зайняла гроші подрузі.
її відомо,  щоОСОБА_1 та ОСОБА_6 під час
шлюбу за спільні кошти придбали м"яку меблю,  телевізор,
вони разом відвідували церков. Розписку про отримання грошей писала мати
ОСОБА_1,  на розписці згоди ОСОБА_1 та
ОСОБА_6 немає. Куди подруга витратила гроші вона достовірно не знає. її
відомо,  що мати ОСОБА_1 проживає у
сімейному гуртожитку і чому вона придбає гроші для купівлі будинку сину,  а не собі не знає. Вона підтримує добрі
стосунки з ОСОБА_1 та ОСОБА_6 і останній раз спілкувалася з ними в листопаді
2006 року на дні народження матері ОСОБА_1.

Свідок ОСОБА_11
пояснила,  що знає ОСОБА_1 та його
дружину ОСОБА_6 протягом останніх 4-5 років,
разом відвідували церков „Джерело життя". Приблизно в 2004-2005р.
ОСОБА_1 відсторонили від служіння у церкві,
оскільки він мав намір розлучатися з дружиною та залишити сім"ю. ОСОБА_6 казала,  щоОСОБА_1 її ображає та не хотіла йти додому.
Коли ОСОБА_6 попала
до лікарні та вона її відвідувала,  ОСОБА_6 прохала забрати
її до себе додому,  оскільки її не
відвідували родичі. Після цього вона разом з пастором знайшла тітку та
викликали з Італії матір,  які про
хворобу ОСОБА_6 нічого не знали,  її
відомо ,  що мати ОСОБА_6 пересилала їм з
ОСОБА_1 гроші з Італії. Також її відомо,
що ОСОБА_6 таОСОБА_1 працювали в котельній,  про інші види їх прибутку її не відомо.

Свідок
ОСОБА_12  суду показав,  що зі слів ОСОБА_1 та ОСОБА_6 йому відомо про
те,  що мати ОСОБА_6 вислала гроші,  на які були придбані будинок та квартира.
Бізнесом вони не займалися,  грошей у них
своїх достатньо не було. ОСОБА_1 був керівником

реабілітаційного
центру та його відсторонили від церкви за гріх - прелюбодійство,  в зв"язку з цим у них з ОСОБА_6 доходило
до розлучення - це було в період до придбання будинку. Точну дату він не
пам"ятає,  але йому додому подзвонив
д"якон з церкви та повідомив про хворобу ОСОБА_6. Вони приїхали до них
додому таОСОБА_1 не хотів викликати швидку допомогу,  посилаючись на те,  що сам вранці відвезе ОСОБА_6 до лікарні. Але
ОСОБА_6 стан був дуже тяжким,  вона
втрачала свідомість та вони наполягли на виклику швидкої допомоги та
госпіталізації ОСОБА_6 до лікарні.

Свідок ОСОБА_13
суду пояснила,  що ОСОБА_1 та ОСОБА_6
знала як сусідів по вул. .Грабовського м. Слов"янська.. Який період вони
проживали там вона пояснити не може,  але
спочатку вони проживали удвох,  а потім з
ними певний час проживала ОСОБА_2 до
від"їзду за кордон. Сварок між ними вона не чула. Знає,  що ОСОБА_1 перебував на лікуванні,  але де і коли не пам"ятає. Про їх
сімейний бюджет її нічого не відомо. Зі слів ОСОБА_6 вона знає,  що вони мали намір придбати будинок,  але у них не вистачало коштів.ОСОБА_1 та ОСОБА_6 обидва працювали
у котельній,  а де ще працювали вона не
знає. Також вони разом ходили до церкви. Також відомо,  що вони придбали будинок,  але за чиї кошти вони не казали.

Свідок
ОСОБА_7  суду пояснив,  що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 він знає з 2003
року,  оскільки є пастором церкви
„Джерело життя",  яку відвідувало
подружжя ОСОБА_1.ОСОБА_1 був служителем церкви,
але в 2004-2005 році був відлучений від церкви в зв"язку з
вчиненням гріху - прелюбодійства. В їх сімейних відносинах був розлад, ОСОБА_1
не ходив до дому ночувати,  спав в
реабілітаційному центрі. Була розмова про те,
що ОСОБА_6 таОСОБА_1 збиралися розлучитися,  але служителі церкви прохали ОСОБА_6 не
спішити з розлученням.  Предметом
розгляду церкви була поведінка ОСОБА_1 та було оголошено,  що він відсторонений від служіння в
зв"язку з фактом гріха - прелюбодійства. Від ОСОБА_6 відомо,  що мати висилала гроші з Італії та на ці
гроші були придбані будинок та квартира. Це не заперечував іОСОБА_1 у особистих
розмовах. У ОСОБА_6 та ОСОБА_1 були кошти від роботи операторами у
тепломережі,  які вони витрачали на
проживання та харчування. Іншіх заробітків у них не було. З коштів,  які вони отримували від матері ОСОБА_6 на
придбання будинку та квартири -ОСОБА_1 та ОСОБА_6 десятину не сплачували
церкві,  оскільки ці гроші їм не
належали. Квартира та будинок оформлені на ОСОБА_6,  але куповані за гроші її матері. Під час
хвороби ОСОБА_6 та перебування її у лікарні ОСОБА_1 її не допомагав. Тако йому
відомо,  щоОСОБА_1 та ОСОБА_6 перебували
на лікуванні у м. Донецьку,  у них не
вистачало коштів та церков надавала їм допомогу 200 грн та 300 грн.

Свідок ОСОБА_14  суду пояснила,  що ОСОБА_6 є її племінницею,  остання перебувала у шлюбі з ОСОБА_1 протягом
7-8 років. В 2004 році під час відвідування ОСОБА_6 остання скаржилася її донці
ОСОБА_15 про факти зради з боку ОСОБА_1,
казала,  що вони разом не живуть
та мають намір розлучитися. В березні 2005р. мати ОСОБА_6 переслала гроші на
придбання будинку та ОСОБА_6
ці гроші залишила у них,  оскільки з
ОСОБА_1 у них не було сімейних відносин. В квітні мати ОСОБА_6 також висилала
гроші,  які зберігалися у них. Згідно їх
домовленості,  мати ОСОБА_6 - ОСОБА_2 виїхала на
заробітки до Італії з метою заробити гроші та купити колишньому чоловіку
квартиру,  а собі будинок. В квітні
2005р. вона з дочкою їздила відвідати ОСОБА_6 до м. Слов'янська таОСОБА_1 з нею
не жив,  вони допомагали садити огород.
Лікування ОСОБА_6 оплачувала вона та мати ОСОБА_6. Але основна частина
медикаментів надавалася безкоштовно,
оскільки ОСОБА_6 таОСОБА_1 ВІЛ-інфіковані.ОСОБА_1 переховував від неї та
матері ОСОБА_6 про тяжкий стан останньої.ОСОБА_1 її при зустрічі сказав,  що немає потреби витрачати кошти на лікування
ОСОБА_6,  оскільки вона все одно помре і
її треба вколоти укол щоб вона не мучилася і для цього треба читати закони як
це робить він. її відомо,  що під час
шлюбу ОСОБА_6 таОСОБА_1 придбали у кредит м"яку меблю,  кухонний кутик.

Свідок ОСОБА_15
суду пояснила,  що мешкає з матір"ю
ОСОБА_14 у М. Краматорськ. ОСОБА_6 є її двоюрідною сестрою. Під час спілкування
з ОСОБА_6 її стало відомо,  що вони разом
з ОСОБА_1 певні періоди не проживали однією сім"єю, ОСОБА_1 залишав сім"ю.
В 2004р. за гроші ОСОБА_2 була придбана квартира батьку ОСОБА_6 та ОСОБА_2 мала намір придбати
собі будинок. Для цього ОСОБА_2
виїхала

за кордон на заробітки та висилала гроші. Перші
гроші в розмірі 3900 доларів США ОСОБА_2 вислала ОСОБА_6 в березні 2005р. та
ОСОБА_6 залишила їх її для зберігання. В квітні 2005р. мати ОСОБА_6 також
надсилала її гроші два рази усього біля 7 тис доларів США. Гроші ОСОБА_6
залишила у неї,  оскільки в той період
вони з ОСОБА_1 не проживали разом.
Сварки між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 були з 2004 року,  вони навіть мали намір розлучитися. Вони не
жили разом з осені 2004 року,  він не
проживав з ОСОБА_6 на пров.Грабовського м. Слов"янська. Про їх доходи її
відомо,  що вони 6 місяців працювали
операторами котельної,  інші 6 місяців
перебували на обліку в центрі зайнятості,
оскільки ця робота сезонна,  інших
доході крім грошей,  які надсилала мати
ОСОБА_6 - у них не було. Під час шлюбу вони у кредит придбали кухонний
кутик,  м"яку меблю,  телевізор,
відеомагнітофон,  спальний
гарнітур бу. Коли вони приїздили до ОСОБА_6 додому, ОСОБА_1 там не
проживав,  вони з матір"ю допомагали
садити огород. ОСОБА_6 здогадувалася,  що
у ОСОБА_1 є інша жінка. ОСОБА_6 казала,
що вона прохала церков надати дозвіл на розлучення,  аОСОБА_1 її шантажував тим,  що в разі розлучення він розповість про її
тяжку хворобу.

Свідок ОСОБА_16
суду пояснив,  що в 2003р. він прийшов до
реабілітаційного центру,  керівником
якого був ОСОБА_1. Сімейні відносини ОСОБА_1 та ОСОБА_6 були для нього зразком,  але потім ОСОБА_1 відсторонили від церкви в
лютому 2004 року,  але за що йому не
відомо. Дружина ОСОБА_6 казала,
щоОСОБА_1 зробив щось погане. Про це більш відомо пастору ОСОБА_7. Йому
ж самому відомо,  що ОСОБА_6 таОСОБА_1 в
кредит придбали м"яку меблю.

Свідок ОСОБА_17
суду пояснила,  що ОСОБА_2 з березня
2004р. по жовтень 2006р. перебувала на заробітках в Італії. Сама вона також
працювала в Італії з жовтня 2002р. по березень 2007р.. Вона особисто позичала
ОСОБА_2 500 евро в квітні
2004р. для придбання нею квартири у м. Слов'янську,  а також 2500 евро в квітні 2005р. для придбання будинку. Оскільки ОСОБА_2 безперервно
перебувала в Італії,  то квартира та
будинок були оформлені на дочку,  а після
приїзду в них була домовленість про переоформлення на ОСОБА_2. Про відносини дочки
ОСОБА_2 зі своїм чоловіком її нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_18
суду пояснила,  що знає сім"ю
ОСОБА_2 та її дочку з чоловіком.  Зі слів
ОСОБА_2 її відомо,  що після розлучення
ОСОБА_2 вона мала намір придбати колишньому чоловіку квартиру,  а собі будинок і для цього виїхала за кордон
на заробітки. Звідти вона надсилала гроші,
за які був придбаний будинок та квартира. Влітку ОСОБА_6 таОСОБА_1 не
працювали,  оскільки перебували в центрі
зайнятості на обліку в зв"язку з сезонною роботою в котельній. Періодично ОСОБА_6 займала у неї
гроші - 200, 300 грн,  частіше 10, 20 грн
оскільки їм не вистачало на проживання,
гроші вони не відкладали,  бо їх
не було у них. З 2004р. по 2006р. ОСОБА_2
до м. Слов'янська з Італії не приїжджала. Зі слів ОСОБА_6 її відомо,  що її стосунки з ОСОБА_1 не налагодили.

Свідок ОСОБА_19
пояснила,  що є тіткою померлої ОСОБА_6.
її відомо,  що ОСОБА_1 та ОСОБА_6
проживали по пров.Грабовського м. Слов'янська. Вони мали намір придбати будинок
по АДРЕСА_6,  який коштував 500 доларів США,
але в них не було такої суми і будинок вони не придбали,  хоча мати ОСОБА_6 -ОСОБА_2 давала їм 250
доларів на придбання будинку. У ОСОБА_1 та ОСОБА_6 була мала зарплата - вони
працювали сезонно операторами котельної тепломережі. Також вона знає про
домовленість ОСОБА_2,  ОСОБА_1 та ОСОБА_6
про те,  що мати ОСОБА_6 поїхала на
заробітки за кордон з метою придбання квартири колишньому чоловіку після
розлучення та будинку собі. Гроші мати пересилала поштовим переказом,  а квартиру та будинок було придбано за гроші
ОСОБА_2 з метою переоформлення в подальшому після її повернення до України.
Взимку 2004-2005р.ОСОБА_1 заявив у церкві,
яку вони відвідували,  що має
намір розлучитися та не хоче жити з ОСОБА_6. Вони в цей період не проживали
спільно біля 6 місяців. На час придбання будинку у квітні 2005р. ОСОБА_6 таОСОБА_1
спільно не проживали. В розмові з ОСОБА_1 останній її пояснював,  що будинок придбаний за кошти ОСОБА_2 і
господаркою є ОСОБА_2. Квартиру
по вул. .Дарвіна придбали за кошти,
частково отримані від продажу частини будинку по вул. Трунова на
кошти,  які надала ОСОБА_2,  переславши з-за кордону. Коли ОСОБА_6 захворіла в
2006р.,  ОСОБА_1 не сповістив родичів та
її,  а про те,  що ОСОБА_6
в лікарні без свідомості пробула 5 днів - вона дізналася від служителів
церкви.

З пояснень
свідка ОСОБА_20 вбачається,  що вона
працює в кредитному відділу АКІБ „Укрсіббанк". В першому кварталі 2006р.
до неї з заявкою на отримання довгострокового кредиту звернулися ОСОБА_1  та ОСОБА_6. Остання була поручителем
ОСОБА_1  та в заставу передала оформлений
на неї будинок АДРЕСА_1. Кредит ОСОБА_1
отримав в лютому 2006р.,  якою
сумою не пам"ятає,  але строком до 7
років. Сплачував кредит ОСОБА_1 ,  інколи
ОСОБА_6. Кредит був погашений достроково в листопаді 2006р.. При цьому до банку
приходив ОСОБА_1  з матір"ю ОСОБА_6
- ОСОБА_3 Н.І.. Хто з них вносив гроші до каси вона не знає,  але документи на будинок після погашення
кредиту вона передала особисто кредитору ОСОБА_1 . Кілька разів до банку
приходила ОСОБА_2 з
ОСОБА_1 та цікавилися залишком кредиту.

Заслухавши
пояснення позивача,  відповідачку,  треті особи,
свідків,  дослідивши письмові
докази по справі,  суд вважає позовні
вимоги ОСОБА_1  та зустрічні позовні
вимоги ОСОБА_2 обґрунтованими та такими,
що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом
встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини.

: Судом з
вірогідністю встановлено,  що ОСОБА_1
перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 з 15.01.1998р. по день смерті
останньої ІНФОРМАЦІЯ_1,  що
підтверджується дублікатом свідоцтва про шлюб НОМЕР_1,  виданого 20.12.2006р. відділом РАЦС по м.
Слов'янську Слов"янського міськрайонного управління юстиції Донецької
області та дублікатом свідоцтва про смерть ОСОБА_6 НОМЕР_2,  виданого 20.12.2006р. відділом РАЦС по м.
Слов"янську Слов"янського міськрайонного управління юстиції Донецької
області ( а.с. 12-13).

Під час
перебування в зареєстрованому шлюбі ОСОБА_1
та ОСОБА_6 за спільні кошти придбали м"яку меблю „Аляска"
вартістю 2100 грн,  кухонний кутик
вартістю 650 грн,  пральну машину автомат
„Ардо" вартістю 2200 грн,  телевізор
„Оріон" вартістю 960 грн,
відеомагнітофон „Део" вартістю 550 грн,  спальний гарнітур „Слов"янка" бу
за 450 грн,  які є спільною сумісною
власністю подружжя.

03.08.2004р.
було укладено договір купівлі-продажу,
згідно якого ОСОБА_6 купила,  а
ОСОБА_5 продала квартиру АДРЕСА_2. Цей договір було посвідчено приватним
нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Панченко А.В. та
зареєстровано в реєстрі за №2800,  продаж
здійснено за 7133, 00 грн. (а.с. 30)

22.04.2005р.
було укладено договір купівлі-продажу,
згідно якого ОСОБА_6 купила,  а
ОСОБА_4 продав житловий будинок з господарчими та побутовими будовами та
спорудами по АДРЕСА_1. Цей договір було посвідчено приватним нотаріусом
Слов'янського міського нотаріального округу Бочко В.А. та зареєстровано в
реєстрі за №805,  продаж здійснено за
30380, 00 грн. ( а.с. ЗЗ)

Оскільки договір
купівлі-продажу від 03.08.2004р. квартири АДРЕСА_2 укладено в період
перебування сторін по справі в зареєстрованому шлюбі,  під час якого ними велося спільне
господарство та вони проживали однією сім"єю,  вказана вище квартира є спільною сумісною
власністю подружжя ОСОБА_1  та ОСОБА_6.

Відповідно до
Постанови Пленуму Верховного Суду України №16 від 12.06.1998р. „Про
застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім"ю",  вирішуючи спори між подружжям про майно,  необхідно встановлювати обсяг спільно
нажитого майна,  з'ясовувати джерело і
час придбання зазначеного майна,
вартість майна визначається за погодженням між подружжям.  Суд має право відступити від начала рівності
часток подружжя,  враховуючи інтереси
неповнолітніх дітей або одного з подружжя.

Згідно Постанови
ПВС України №3 від 28.04.78р. з наступними змінами та доповненнями „Про судову
практику в справах про визнання угод недійсними" п.14 „ Встановивши,  що угода укладена з метою приховати іншу
угоду,  суд відповідно до ч.2  ст. 58 ЦК
України визнає,  що сторонами
укладена та угода,  яку вони дійсно мали
на увазі".

ст. .655 ЦК України
передбачає,  що за договором
купівлі-продажу одна сторона ( продавець) передає або зобов'язується передати
майно( товар) у власність іншої сторони ( покупця),  а покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) та сплатити за нього визначену грошову суму.

Оскільки судом
встановлено,  що ОСОБА_6 не мала наміру
нести права та обов'язки покупця за договором купівлі-продажу від
22.04.2005р.,  не сплачувала за спірний
будинок належні її гроші продавцю ОСОБА_4,
то вона не є належною стороною в зазначеному договорі. Оскільки усі
права та обов'язки покупця в указаному договорі фактично виконувала ОСОБА_2,  то суд вважає можливим замінити сторону в договорі та
замінити покупця ОСОБА_6 на ОСОБА_2.

ст. .60 СК
України передбачає,  що майно,  набуте подружжям за час шлюбу,  належить дружині та чоловіку на праві спільної
сумісної власності незалежно від того,
що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку.
Вважається,  що кожна річ,  набута за час шлюбу,  крім речей індивідуального користування,  є об"єктом права спільної сумісної
власності.

Відповідно до
вимог  ст. .70 СК України,  у разі поділу майна,  що є об"єктом права спільної сумісної
власності подружжя,  частки майна дружини
та чоловіка є рівними,  якщо інше не
визначене домовленістю між ними або шлюбним договором.  За рішенням суду частка майна дружини,  чоловіка може бути збільшена,  якщо з нею,
ним проживають діти.

ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_6 померла та після її смерті відкрилася спадщина,  яка складається з м"якої меблі
„Аляска" вартістю 2100 грн,
кухонного кутика вартістю 650 грн,
пральної машини автомат „Ардо" вартістю 2200 грн,  телевізора „Оріон" вартістю 960
грн,  відеомагнітофона „Део"
вартістю 550 грн,  спального гарнітура
„Слов"янка" бу за 450 грн,
квартири №23 в буд. .№13 по вул. .Дарвіна м. Слов'янська.

У встановленому
законом порядку відповідно до  ст. . 1220 ЦК України в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини до
держнотаріальної контори чоловік померлої ОСОБА_1 ,  мати померлої ОСОБА_2 подали заяви про прийняття спадщини,  батько померлої ОСОБА_3  подав заяву про відмову від своєї частки спадкового майна
на користь ОСОБА_2 ( а.с. 58-60).

Відповідно до  ст. . 1216 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав і обов'язків ( спадщини) від померлої
фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємцям).

ст. . 1218 ЦК України передбачає,  що до складу спадщини входять усі права й
обов'язки спадкодавця,  які не
припинилися в момент його смерті.

Згідно  ст. .216 Інструкції про порядок здійснення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №205 від
03.03.2004р.,  нотаріусові для одержання
свідоцтва про право на спадщину необхідно надавати правовстановлюючий документ
на ім'Я спадкодавця й витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно.

Оскільки
ОСОБА_1  та ОСОБА_2 є спадкоємцями
першої черги після смерті ОСОБА_6 згідно  ст. . 1261 ЦК України,  спадкове
майно слід розподілити між ними наступним чином.

Оцінивши зібрані
по справі докази у їх сукупності,  суд
вважає,  що позовні вимоги ОСОБА_1  частково обґрунтовані та підлягають
задоволенню частково. Йому слід виділити в натурі м'Яку меблю „Аляска"
вартістю 2100 грн (диван та два крісла),
кухонний кутик вартістю 650 грн,
телевізор „Оріон" вартістю 960 грн,
які знаходяться в будинку АДРЕСА_1. Решту рухомого майна слід залишити у
ОСОБА_2,  оскільки позовні вимоги щодо
інших предметів власності не висувалося,
а суд розглядає справу в межах позовних вимог. За ним також слід визнати
право власності на 46 (12 як на майно,
набуте в період перебування в зареєстрованому шлюбі та 16 як на майно,  отримане в порядку спадкування за законом
після смерті ОСОБА_6) частки

квартири № 23
будинку №13 по вул. Дарвіна в м. Слов'янську. В решті позовних вимог слід
відмовити в зв"язку з необґрунтованістю.

Позовні вимоги
ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню в частині заміни сторони в договорі
купівлі-продажу від 22.04.2005р. будинку АДРЕСА_1 та визнання за нею права
власності на цей будинок. Судом встановлено,
що саме ОСОБА_2 мала
намір нести права та обов"язки покупця,
будинок був придбаний за належні її кошти та був придбаний в той період
коли ОСОБА_6 та ОСОБА_1  спільно не
проживали однією сім"єю,  спільне
господарство не вели.

Судом
встановлено,  що ОСОБА_1  та ОСОБА_6 не проживали однією сім"єю та
не вели спільне господарство в період з осені 2004р. по вересень 2005р.,  що підтверджено поясненнями свідків
ОСОБА_11,  ОСОБА_12,  ОСОБА_7,
ОСОБА_8,  ОСОБА_15,  ОСОБА_19. Пояснення вказаних свідків суд
вважає достовірними,  оскільки в їх
свідченнях немає протиріч,  вони
підтверджуються іншими об"єктивними доказами по справі. До пояснень
свідків ОСОБА_8,  ОСОБА_9,  ОСОБА_10 суд відноситься критично та не бере
їх до уваги,  оскільки вони мають в собі
суттєві протиріччя : свідок ОСОБА_8 вказувала на те,  що ОСОБА_1
не був тривалий час відсутнім за місцем проживання по
пров.Грабовського,  але це ствердження
спростовується довідкою лікарської установи,
з якої вбачається,  що ОСОБА_1  перебував тривалий час на лікуванні в м.
Донецьк ( а.с. 66). Свідок ОСОБА_9 пояснила,
що позичала гроші ОСОБА_1 ,  брала
розписку,  але ОСОБА_6 своєї згоди на
отримання позики не надавала,  куди були
витрачені позичені гроші її не відомо та після повернення позики розписка
залишилася у неї. Свідок ОСОБА_10 пояснила,
що позичала гроші матері ОСОБА_1
та до теперішнього часу гроші 3000 доларів США не повернуті.
Пояснити чому мати ОСОБА_1,  яка проживає
у гуртожитку,  позичала гроші для
придбання будинку сину - не змогла. В розписці не вказала дату позики та дату
її повернення,  хоча сама є
пенсіонеркою,  має невелику пенсію та
потребу у грошах. Також свідок ОСОБА_10 не змогла пояснити свої свідчення щодо
того,  що вона останній раз спілкувалася
з ОСОБА_1 та ОСОБА_6 в листопаді 2006р.,
хоча на той час ОСОБА_6 вже померла.

Доводи
ОСОБА_1  про те,  що гроші,
отримані від ОСОБА_2 з Італії були витрачені на лікування ОСОБА_6 не
знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Як вбачається з довідок
лікарських установ (а.с. 65-66),
лікування отримувала за рахунок держави.

Судом також
встановлено,  що будинок АДРЕСА_1 був
придбаний за кошти ОСОБА_2 та оформлений на її дочку ОСОБА_6 в зв"язку з
тим,  що ОСОБА_2 з 2004р. по жовтень 2006р. безперервно перебувала за
кордоном в Італії,  що підтверджується як
поясненнями самої ОСОБА_2,  третіх осіб
ОСОБА_4,  ОСОБА_5,  свідків ОСОБА_11,  ОСОБА_12,
ОСОБА_7,  ОСОБА_8,  ОСОБА_15,
ОСОБА_17,  ОСОБА_18,  ОСОБА_19,
а також копіями поштових переказів грошових коштів з Італії від імені
ОСОБА_2 на адресу отримувача ОСОБА_6 (а.с. 36-42). Про цей факт також свідчать
ті обставини,  що саме ОСОБА_2 сплачувала
кредит у сумі 25938, 57 грн та 3105, 00 грн 07.11.06р. та 11.11.06р.
відповідно( а.с. 63-64),  за яким був в
заставі банку будинок АДРЕСА_1,  що не
заперечував ОСОБА_1  в судовому
засіданні. В решті позовних вимог ОСОБА_2 слід відмовити в зв"язку з необґрунтованістю.

Позивач
ОСОБА_1  та ОСОБА_2 по справі
понесли судові витрати по сплаті судового збору та витрати з
інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи. Оскільки позовні вимоги і
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню,  то ці витрати слід покласти на них,  які ними сплачено.

На підставі
викладеного,  керуючись  ст. . 17 п.1 Закону України „Про
власність",   ст.  ст. 60-63, 65,  70, 71, 74 СК України,   ст.
ст. 215, 228, 316, 331, 356, 364, 655,
1216, 1218, 1279 ЦК
України,   ст.  ст. 10, 11, 57, 88, 208, 209, 213-215 ЦПК
України,  суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
встановлення факту прийняття спадщини,
визнання права власності,
розподіл майна -задовольнити частково.

Встановити
факт,  що ОСОБА_1 є спадкоємцем першої
черги після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 його дружини ОСОБА_6.

Визнати за
ОСОБА_1 право власності на 16 частку квартири АДРЕСА_2,  як на майно отримане в порядку спадкування за
законом після смерті дружини ОСОБА_6,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_1
право власності на 36 частки квартири АДРЕСА_2,  як на майно,
що набуте під час перебування в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6,  яке є спільною сумісною власністю
подружжя,  набуте в період проживання в
зареєстрованому шлюбі.

Визнати за
ОСОБА_2 право власності на 26 частки квартири АДРЕСА_2,  як на майно отримане в порядку спадкування за
законом після смерті дочки ОСОБА_6,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Поділити
майно,  визнати право власності та
виділити в натурі ОСОБА_1у:

м"яку меблю
(диван та два крісла) „Аляска" вартістю 2100 грн,  кухонний кутик вартістю 650 грн; телевізор
„Оріон" вартістю 960 грн.

В решті позовних
вимог ОСОБА_1  - відмовити.

Судові витрати
ОСОБА_1  по сплаті судових витрат
покласти на нього.

Зустрічні
позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1,  треті
особи ОСОБА_3,  ОСОБА_4,
ОСОБА_5,  приватні нотаріуси
Слов"янського міського нотаріального округу Панченко Андрій Вікторович та
Бочко Вадим Анатолійович,  - про визнання
договору недійсним,  визнання права
власності - задовольнити частково.

Визнати частково
недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку із прилеглими до нього
господарськими та побутовими будівлями й спорудами,  що знаходиться у АДРЕСА_1 на земельній
ділянці земель Слов'янського міської Ради,
укладеного між ОСОБА_6,  що виступає
в договорі як покупець,  та ОСОБА_4,  що виступає в договорі як продавець,  що посвідчений 22 квітня 2005 року приватним
нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області Бочко
В.А. та зареєстрованого в реєстрі за №805.

В договорі
купівлі-продажу житлового будинку із прилеглими до нього господарськими та
побутовими будівлями й спорудами,  що
знаходиться у АДРЕСА_1 на земельній ділянці земель Слов'янського міської Ради,  укладеного між ОСОБА_6,  що виступає в договорі як покупець,  та ОСОБА_4,
що виступає в договорі як продавець,
що посвідчений 22 квітня 2005 року приватним нотаріусом Слов'янського
міського нотаріального округу Донецької області Бочко В.А. та зареєстрованого в
реєстрі за №805 - призвести заміну покупця з ОСОБА_6 на ОСОБА_2 та вважати за
даним договором покупцем ОСОБА_2,  визнавши за нею право власності на вказаний
жилий будинок із прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями й
спорудами.

В решті позовних
вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Судові витрати
ОСОБА_2 по сплату судових витрат покласти на неї.

Рішення може
бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області шляхом подачі в 10-денний
строк з моменту проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження,  а потім шляхом подачі в 20-денний строк
апеляційної скарги або в порядку,
встановленому ч.4  ст. 295 ЦПК
України.