Справа № 22-2561/2007р.                                                               Оскаржуване рішення ухвалено
Категорія 39                                                                                   під головуванням Байдака В.Г.
Доповідач Іванюк М.В.
УХВАЛА

Іменем України

21 листопада 2007р. колегія суддів судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Вінницької області у складі :
головуючого - судді Іванюка М.В, суддів Колодійчука В.М. та Камзалова В.В, при
секретарі Яблонській І.Л, з участю адвоката ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Вінницької області апеляційні скарги ОСОБА_2 і Державного казначейства України на рішення
Замостянського районного суду м. Вінниці від 07.09.2007р. у справі за позовом ОСОБА_2 до військової прокуратури Вінницького гарнізону і до Державного
казначейства України про відшкодування
матеріальної і моральної шкоди, заподіяними незаконними діями органів прокуратури,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до військової прокуратури Вінницького гарнізону і до Державного казначейства України про
відшкодування матеріальної і моральної шкоди, заподіяної
незаконними діями органів прокуратури.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що вироком місцевого суду Житомирського гарнізону
від 29.11.2006р. його було виправдано за пред'явленим військовою прокуратурою звинуваченням за ст.368 ч.2 КК
України за відсутністю в його діях складу злочину. Ухвалою військового апеляційного суду Центрального регіону від
06.02.2007р. і ухвалою колегії суддів військової судової колегії
Верховного Суду України від 13.06.2007р.
вказаний виправдувальний вирок було залишено без змін.

У зв'язку з незаконним пред'явленням йому звинувачення, обранням
запобіжного заходу у вигляді взяття під варту,
направленням кримінальної справи до суду і знаходженням під слідством і судом біля 11 місяців йому та членам його
сім'ї спричинена матеріальна і моральна шкода. Оприлюдненням інформації про
затримання позивача як хабарника, органи прокуратури нанесли шкоду його
професійній репутації. Крім того, у зв'язку з
незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, під час перебування позивача під вартою, квартира, яку він мав отримати, була
перерозподілена іншій особі.

З врахуванням уточнень до позовних вимог позивач та його представник
просили суд ухвалити рішення про
відшкодування матеріальної шкоди в сумі 16064 грн. і моральної шкоди
в сумі 2 000 000 грн.

Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 07.09.2007р. позов ОСОБА_2 було задоволено частково. З Державного бюджету
України шляхом списання з розрахункового рахунку
Державного казначейства України стягнуто на користь ОСОБА_2 15 754 грн. 01 коп. у відшкодування матеріальної шкоди і
45 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Суд вважав що позивачу внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності дійсно була заподіяна матеріальна і
моральна шкода. Він перебував під вартою з 16.03.2006р. по
31.03.2006р. Суд погодився з тим, що у зв'язку з пережитим

2

нервовим стресом протягом розслідування кримінальної
справи, яке продовжувалось 9 місяців, погіршився стан здоров'я позивача, так як
це підтверджується медичними документами. Однак розмір заподіяної ОСОБА_2
моральної шкоди суд вважав рівним 45 000 грн.

При вирішенні
питання про часткове задоволення вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди
суд виходив з фактичного підтвердження витрат, які поніс ОСОБА_2 на оплату медикаментів,
на правову допомогу та на проїзд.

ОСОБА_2 у своїй
апеляційній скарзі просить вказане рішення суду скасувати в частині задоволення
вимог про відшкодування моральної шкоди. Просить у цій частині ухвалити нове
рішення про повне задоволення позовних вимог.

Зазначив, що суд
першої інстанції при визначенні суми відшкодування моральної шкоди не взяв до
уваги глибину його моральних страждань, а також моральних страждань членів його
сім'ї, дійсну тривалість розгляду кримінальної справи, оскільки він перебував
під судом не 11, а 14 місяців і протягом цього часу набув тяжких захворювань, а
також те, що під час його перебування під вартою він фактично був позбавлений
права на житло, так як 2-х кімнатна квартира, яку він мав отримати як особа, що
перебувала у черзі на першочергове отримання житла під № 1, саме під час його
перебування під вартою була виділена іншому черговику.

Судом також не
враховано, що військова прокуратура під час розслідування кримінальної справи
стосовно позивача оприлюднила інформацію про його затримання як хабарника,
внаслідок чого постраждала його репутація. Внаслідок цього він фактично був
понижений в посаді.

Державне
казначейство України у своїй апеляційній скарзі просить рішення Замостянського
районного суду м. Вінниці від 07.09.2007р. у даній справі скасувати і ухвалити
нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог. На думку
апелянта, суд першої інстанції при ухваленні рішення порушив норми
матеріального і процесуального права. Суд безпідставно не взяв до уваги те, що
будь-які зобов'язання Державного казначейства перед позивачем відсутні. При
цьому суд не навів доказів, які вказували б про заподіяння ОСОБА_2 моральної
шкоди, про яку зазначалося у позові. Також не прийнято до уваги те, що дії
слідчих органів стосовно позивача у встановленому законом порядку не були
визнані незаконними.

В ході розгляду
справи ОСОБА_2 підтримав свою апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.
Апеляційну скаргу Державного казначейства України він вважає безпідставною і
просить її відхилити.

Представник
військової прокуратури Вінницького гарнізону Вахула Л.Я. вважає апеляційну
скаргу ОСОБА_2 безпідставною і просить її відхилити. Апеляційну скаргу
Державного казначейства України він вважає обґрунтованою і такою, що підлягає
задоволенню.

Вислухавши
ОСОБА_2 та його адвоката, представника військової прокуратури Вінницького
гарнізону, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг,
колегія суддів вважає, що вони задоволенню не підлягають з таких підстав.

Суд першої
інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення правильно виходив з наявності
виправдувального вироку стосовно ОСОБА_2, чого достатньо для висновку про
незаконність його притягнення до кримінальної відповідальності, на що вказують
положення Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, заподіяної
громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду». Тому доводи апеляційної скарги Державного казначейства
України щодо відсутності ще якихось підтверджень незаконності дій органів
попереднього слідства колегія суддів до уваги не приймає. При цьому суд
правильно виходив з того, що позивач перебував під слідством і під вартою, у
зв'язку з цим переніс нервовий стрес, на грунті

3

чого погіршився стан його здоров'я і він тривалий час
лікувався, що підтверджується медичною документацією.

Розмір моральної
шкоди, заподіяної ОСОБА_2, визначено відповідно до правил ст.13 Закону України
«Про порядок відшкодування шкоди, заподіяної громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду».

ОСОБА_2 пов'язує
заподіяння йому моральної шкоди також з тим, що під час його перебування під
вартою квартира, яку він мав отримати, була розподілена іншій особі. Однак вини
органів прокуратури у цьому не вбачається, оскільки в даному випадку
відповідальними мають бути посадові особи за місцем роботи позивача, які згідно
протоколу засідання житлово-побутової комісії Управління ВКР СБ України по ПС
ЗС України №2 / 06 від 30.03.2006р. вчинили такий перерозподіл житла не чекаючи
вироку суду стосовно позивача ( а.с.27, 28). Позову до них ОСОБА_2 не
пред'являв. Він продовжує перебувати в черзі на першочергове отримання житла
під № 1.

Також позивач
обґрунтовує заподіяння йому моральної шкоди оприлюдненням інформації про його
затримання як хабарника. Однак у справі не вбачається даних про те, що
військова прокуратура Вінницького гарнізону якимось чином доводила інформацію
про затримання ОСОБА_2 до відома громадськості. Старшим слідчим військової
прокуратури Вінницького гарнізону 30.05.2006р. на ім'я начальника управління
військової контррозвідки Служби безпеки України у Центральному регіоні було
направлено подання про вжиття заходів для усунення причин та умов, що сприяли
вчиненню злочину. Зі змісту подання та відповіді на нього не вбачається, що
факт притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності набув широкого
розголосу ( а.с. 90 - 94 ).

Таким чином,
рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позову є законним і
обґрунтованим. Доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують.

За таких
обставин підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення не вбачається.

На підставі
наведеного і керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314, 315
ЦПК України, колегія суддів, ~

УХВАЛИЛА:

Апеляційні
скарги ОСОБА_2 і Державного казначейства України відхилити.

Рішення
Замостянського районного суду м. Вінниці від 07.09.2007р. у даній справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців.