Справа № 2-769/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

24 липня
2007 р.                                                                       м.  Димитров

Димитровський
міський суд Донецької області у складі:

головуючого -
судді Халаджи О.В.

при секретарі
Мітченковій Н.А.,  Рибкіній Г.В.

з участю
позивача ОСОБА_1.

представника
відповідача Коробського А.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Димитров
справу за позовом ОСОБА_1до Димитровської міської Ради про визнання права
власності на жилий будинок,

ВСТАНОВИВ:

Відповідач
позов визнав.

Позивач
в судовому засіданні,  в обґрунтування
позову пояснив,  ІНФОРМАЦІЯ_1року померла
мати позивача ОСОБА_2,  яка постійно
мешкала на день смерті у АДРЕСА_1.

Після
смерті матері відкрилася спадщина,  що
складається із жилого будинку з належними до нього господарськими будівлями та
спорудами у АДРЕСА_1. Зазначену спадщину прийняв позивач,  який у встановленому законом порядку
звернувся до державної нотаріальної з заявою проприйняття спадщини.

ОСОБА_2.
було збудовано цей будинок на підставі дозволу на будівницьтво,  але до сьогоднішнього часу ці документи не
збереглися. Факт будівницьтва ОСОБА_2. будинку підтверджується технічним
паспортом та довідкою від квартальної.

Виходячи
із змісту статті 529 Цивільного кодексу Української РСР,  спадкоємцями першої черги за законом є діти
спадкодавця та той з подружжя,  який його
пережив. За таких обставин на спадкування за законом першої черги після смерті
матері позивача має право лише він,
ОСОБА_1.. Інших спадкоємців не має.

Відповідно
до статті 549 Цивільного кодексу Української РСР,  як спадкоємець першої черги за законом,  позивач прийняв спадщину,  фактично вступив в управління та володіння
спадковим майном,  розпорядився речами звичайної
домашньої обстановки та вжитку. За таких обставин позивач прийняв спадщину
відповідно до статті 549 Цивільного кодексу Української РСР. Незважаючи на факт
прийняття спадщини, свідоцтва про право на спадщину за законом у встановленому
законом порядку на жилий будинок він не може отримати з причин відсутності
реєстрації права власності зазначеного домоволодіння.

Тому
просить визнати за ним право власності на жилий будинок і господарські будівлі
і споруди за адресою: АДРЕСА_1.

Судом
установлено,  що ІНФОРМАЦІЯ_1року померла
мати позивача ОСОБА_2,  який постійно
мешкав на день смерті у АДРЕСА_1. (а.с.
7)

ОСОБА_2.
доводиться матір'ю позивачу ОСОБА_1.,  що
підтверджується рішенням суду про встановлення факту родинних відносин
(а.с.  26-27

Після
смерті ОСОБА_2. відкрилася спадщина,  що
складається із жилого будинку з належними до нього господарськими будівлями та
спорудами у АДРЕСА_1. Зазначену спадщину прийняв ОСОБА_1.,  що підтверджується довідкою з Державної
нотаріальної контори (а.с.  16).

Згідно
технічного паспотру на будинок по АДРЕСА_1,
власницею цього будинку була ОСОБА_2.,
також цей факт підтверджується довідкою від квартальної,  складеної у присутності свідків:
ОСОБА_3.,  ОСОБА_4.,  ОСОБА_5. (а.с.  8-10,
13).

2

Зазначеним
жилим будинком померла відкрито і безперервно користувалася протягом усього
життя,  була зареєстрована за цією
адресою,  сплачувала обов'язкові податки
та зобов'язання за утримання домоволодіння.

Виходячи
із змісту статті 529 Цивільного кодексу Української РСР,  спадкоємцями першої черги за законом є діти
спадкодавця та той з подружжя,  який його
пережив. За таких обставин на спадкування за законом першої черги після смерті
матері позивачка має право лише він,
ОСОБА_1.. Інших спадкоємців не має.

Відповідно
до статті 549 Цивільного кодексу Української РСР,  як спадкоємець першої черги за законом,  ОСОБА_1. прийняв спадщину,  фактично вступив в управління та володіння
спадковим майном,  розпорядився речами
звичайної домашньої обстановки та вжитку. Будинок збудований за час життя
спадкодавця,  розташований за адресою:
АДРЕСА_1,  відповідає будівельним нормам
(а.с.  23).

Зазначений
будинок розташований на земельній ділянці,
яка є власністю ОСОБА_1. на підставі права власності на землю,  що підтверджується державним актом на право
власності на земельну ділянку (а.с.  14).

В силу
вищевикладеного,  суд вважає,  що вимоги позивача підлягають задоволенню в
повному обсязі,  та за ним необхідно
визнати право власності на жилий будинок АДРЕСА_1,  загальною площею 43, 1 кв.м. ,  у тому числі житловою - 21, 6 кв.м. ,  а також на двірні будівлі та споруди
позначені у технічному паспорті: літерою а-1 - тамбур,  пг-1 - погреб,  а-1 - веранда,  Б-1 - літня кухня,  В-1 - сарай,
Г-1 - сарай,  Д-1 - сарай,  Ж-1 - гараж,
Е-1 - уборна,  № 1 - огорожа,  І - водопровід.

На
підставі  ст. ст. 524,  529,
548,  549 Цивільного кодексу
Української РСР,   ст. 392 Цивільного
кодексу України,  та керуючисть  ст. ст. 10,
11,  57,  209,
213,  214,  215 ЦПК України,  суд

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1до Димитровської міської Ради про визнання права власності задовольнити
повністю.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на жилий будинок АДРЕСА_1,  загальною площею 43, 1 кв.м. ,  у тому числі житловою - 21, 6 кв.м. ,  а також на двірні будівлі та споруди
позначені у технічному паспорті: літерою а-1 - тамбур,  пг-1 - погреб,  а'-1 - веранда,  Б-1 - літня кухня,  В-1 - сарай,
Г-1 - сарай,  Д-1 - сарай,  Ж-1 - гараж,
Е-1 - уборна,  № 1 - огорожа,  І -водопровід.

Рішення
може бути оскаржено до Апеляційного суду.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення до Апеляційного суду Донецької області через
Димитровський міський суд.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через
Димитровський міський суд протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.