КОПІЯ                                                                                  Справа
№ 2-1513/2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

07       вересня 2007 року
Вознесенський міськрайонний суд Миколаївсь­кої області в складі:

головуючого
судді - Вуїва О.В. при секретарі
-   Кашарайло А.А.,

розглянувши
у відкритому попередньому судовому засіданні в м.  Вознесен-ську цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2»,  ОСОБА_3 про
визначення часток в спільній сумісній власності,

ВСТАНОВИВ:

В        липні 2007 року ОСОБА_1.
звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_2,  ОСОБА_1. про визначення
часток в спільній суміс­ній власності.

14
серпня 2007 року в порядку усунення недоліків позивачка надала суду уточнену
позовну заяву в якій вказувала,  що 11
травня 1994 року в ре­зультаті приватизації державного житлового фонду
ОСОБА_4,  ОСОБА_1,  ОСОБА_2. та ОСОБА_3 була передана у спі­льну
сумісну власність квартира АДРЕСА_1 в м.
Воз-несенську Миколаївської області.

ІНФОРМАЦІЯ_1
помер ОСОБА_4,  який був чоловіком
позивачки та батьком відповідачів.

Після
його смерті відкрилася спадщина у вигляді права власності в спірній квартирі.

В травні
2007 року ОСОБА_1.,  як спадкоємець
першої черги за законом,  який прийняв
спадщину,  звернулася до нотаріальної
контори за мі­сцем її відкриття з метою оформлення спадкових прав,  однак нотаріус від­мовив позивачці у видачі
свідоцтва про право на спадщину. Відмову нотарі­ус обґрунтував тим,  що в свідоцтві про право власності на
квартиру не ви­значені частки кожного із співвласників квартири.

Невизначеність
часток у праві власності щодо квартири унеможлив­лює здійснення ОСОБА_1. права
на спадщину,  а іншим співвласни­кам -
право на розпорядження майном.

Тому,  враховуючи рівну участь співвласників у
надбанні майна,  пози­вачка просила
визначити частки в праві спільної сумісної власності,  визна­вши за ОСОБА_4,  ОСОБА_1.,
ОСОБА_2. та ОСОБА_3. право власності на квартиру АДРЕСА_1 в м.  Вознесенську,
а саме по 1/4 частці за кожним.

В
попередньому судовому засіданні ОСОБА_1. позовні вимоги підтримала в повному
обсязі.

Відповідачі
ОСОБА_2,  ОСОБА_3. в попередньому судо­вому
засіданні позовні вимоги визнали повністю.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи,  суд
при­йшов до наступного.

Так,  судом встановлено,  що 11 травня 1994 року в результаті привати­зації
державного житлового фонду (відповідно до ч. 2
ст.  8 Закону України «Про
приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 року) ОСОБА_4,  ОСОБА_1,
ОСОБА_2. та ОСОБА_3,  на підставі
розпорядження органу приватизації ЗАТ «Возко» за №327 від 11 травня 1994 року
було передано в спільну сумісну власність квартиру АДРЕСА_1 в м.  Вознесенську Миколаївської області (а.с. 5,
6).

ІНФОРМАЦІЯ_1
помер ОСОБА_4,  який був чоловіком
позивачки та батьком відповідачів (7-10).

Після
його смерті відкрилася спадщина у вигляді права власності в спірній квартирі.

Враховуючи
ці обставини,  а також особливий правовий
режим майна,  що знаходиться в спільній
сумісній власності,  позивач та
відповідачі не мо­жуть повністю використовувати право на розпорядження спірною
кварти­рою,  крім цього ОСОБА_1.,  як спадкоємець,  що прийняв спадщину (а.с. 7, 18, 27),  не може документально посвідчити своє право.

Відповідно
до  ст.
368 ЦК України
спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у
праві власності є спільною сумі­сною власністю.

Згідно
ч.2  ст. 372 ЦК України,  у разі поділу майна,  що є у спільній су­місній власності,  вважається,
що частки співвласників у праві спільної сумі­сної власності є
рівними,  якщо інше не встановлено
домовленістю між ними або законом.

За
рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зме­ншена з
урахуванням обставин,  що мають істотне
значення.

Відповідно
до абз. З п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у
справах за позовами про захист права приватної власності» за №20 від 22 грудня
1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі
майна,  виділі частки з спільного
майна,  зверненні стягнення на майно
учасника спільної власності за його боргами,
видкритгі після нього спадщини. Оскільки праця є основою створення і
примноження власності громадян,  розмір
частки учасника спільної сумісної власності визначається ступенем його трудової
участі,  якщо інше не випливає із
законодавства України. Розмір часток у спільній сумісній власності подружжя
визначається за нормами Кодекса
про шлюб та сім'ю. При відсутності доказів про те,  що участь когось з учасників спільної
сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була
більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Оскільки
судом не встановлено обставин,  що
впливають на зміну роз­міру часток співвласників майна,  тому відповідно до ч. 2  ст.
372 ЦК України
частки співвласників майна вважаються рівними.

За таких
обставин,  позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись  ст.  ст. 10,
11, 130, 209, 212,  213,  214, 215 ЦПК України,  суд,

ВИРІШИВ:

Позовну
заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  ОСОБА_1 про
визначення часток в спільній сумісній власності - задовольнити повні­стю.

Визначити
частки в приватизованій квартирі,  що знаходиться
в спіль­ній сумісній власності,  визнавши
право власності за ОСОБА_4,
ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  ОСОБА_3- по 1/4 частці за кожним на квартиру
АДРЕСА_1 в м.  Вознесенську Миколаївської
області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської

області
через міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом
10 днів з моменту проголошення рішення та подачі апеля­ційної скарги протягом
20 днів після надання заяви про апеляційне оскар­ження,