Справа
№2-1691/07 РІШЕННЯ
03 серпня 2007 року Мелітопольський міськрайонний суд
Запорізької області у складі:
головуючого - судді Васильцова О.В.,
при секретарі -Назаренко І.М.,
з участю представників:
відповідача - ОСОБА_2.,
третьої особи - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу, відкриту за позовомОСОБА_5до ОСОБА_6про визнання свідоцтва про спадщину
за законом та свідоцтва про спадщину за заповітом
частково недійсними, та про визнання
права власності на 1/3 частину житлового будинку, -
до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_6про визнання
свідоцтва про спадщину за законом та свідоцтва про спадщину за заповітом
частково недійсними, та про визнання права власності на 1/3 частину житлового
У судовому
засіданні позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що його батьки -ОСОБА_7
таОСОБА_8 у 1938 році побудували житловитй будинок по вулиці АДРЕСА_1 У
подальшому номер було змінено на АДРЕСА_1 На час закінчення будівництва батьки
не отримали свідоцтво про право власності на цей будинок і у 1943 році його
батько загинув під час бойових дій. Після смерті батька його спадкоємці - він,
сестра ОСОБА_9 та мати
-ОСОБА_8 фактично прийняли спадщину, залишившись проживати у цьому будинку. На
час відкриття спадщини він та його сестра були неповнолітніми, тому мали
обов'язкову долю у спадщині. Незважаючи на обов'язковість його долі у спадщині,
у 1966 році, його мати -ОСОБА_8отримала свідоцтво про право на спадщину -
будинок АДРЕСА_1 14 січня 2003 року мати - ОСОБА_8 склала заповіт на своє
майно, у тому числі і на будинок АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_6. ІНФОРМАЦІЯ_1
мати померла. Він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини 06.05.2004
року він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/9 частини
житлового будинку АДРЕСА_1. ОСОБА_6 отримала свідоцтво про право на спадщину на
7/9 частин цього ж житлового будинку. З наведених підстав вважає частково
недійсйим свідоцтво про право на спадщину за законом від 06.01.1965 року та
свідоцтво про спадщину за заповітом від 27.04.2004 року, оскільки цими
свідоцтвами були порушені його права на спадщину після смерті батька. Позивач
просить поновити йому строк для звернення до суду з позовом про визнання
свідоцтва про спадщину за законом недійним, оскільки йому не було відомо про
існування свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 січня 1966 року,
тому вважає причину пропуску строку оскарження цього свідоцтва поважною.
відповідача позовні вимоги не визнала та пояснила, що позивач не міг не знати
про наявність свідоцтва про право на спадщину на ОСОБА_8 від 1966 року,
оскільки на час складання цього
свідоцтво мешкав разом із своєю матір'ю у спірному будинку, але у 1965 році
йому виповнилось вже 25 років. Він отримував дозволи на будівництво власного
будинку, який побудував поруч із спірним будинком. Позивачем пропущений строк
для оскарження свідоцтва про право на спадщину від 1966 року.
третьої особи - державний нотаріус Лісова Н.В. у судовому засіданні пояснила,
що у державній нотаріальній конторі не збереглись документи, на підставі яких
05 січня 1966 рокуОСОБА_8 було видано свідоцтво про право на спадщину за
законом, оскільки термін їх зберігання - 10 років. Збереглось лише само
свідоцтво про право на спадщину. Оскільки свідоцтво про право на спадщину
видано на ім'яОСОБА_8, то можливо, її діти, які були на час видачі свідоцтва
повнолітніми, відмовились від своєї частки спадщина на користь своєї матері, але
ці документи не збереглись.
матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, представника
відповідача, третьої особи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з
свідоцтвом про народженняОСОБА_5, він народився ІНФОРМАЦІЯ_2і його батьками
булиОСОБА_7 таОСОБА_8(а.с.9).
рокуОСОБА_7 уклав із відділом міського комунального господарства
Мелітопольської міської ради договір про побудову житлового будинку по вулиці Короленко (а.с.46).
загинув під час вітчизняної війни, що підтверджується повідомленням військового
комісара Мелітопольсько-Веселівського ОРВК (а.с.11)
був зареєстрований у Мелітопольському інвентарбюро 10.10.1954 року, що
підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 січня
1966 року, (а.с.12 зворотна сторона).
державним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального
на ім'яОСОБА_8, як жінці загиблогоОСОБА_7, було видано свідоцтво про право на
повідомленням від 25.02.2004 року адрес будинку АДРЕСА_1(а.с. З 7)
витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, власником будинку АДРЕСА_1
єОСОБА_8. (а.с.36 зворотна сторона).
року міжОСОБА_8 та ОСОБА_10укладено шлюб, після якогоОСОБА_8 змінила прізвище
на ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1
рокуОСОБА_8 склала заповіт, яким заповідала усе своє майно, у тому числі
будинок по вулиці АДРЕСА_1 ОСОБА_6, що підтверджується заповітом, засвідченим
приватним нотаріусом Чупрун Т.А. (а.с.35)
померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2(а.с.34 зворотна
року, на ім'я ОСОБА_6, після смерті ОСОБА_8, було видано свідоцтво про право на
спадщину за заповітом на 7/9 часток житлового будинку по вулиці АДРЕСА_1(а.с.39
рокуОСОБА_5 звернувся до Мелітопольської державної нотаріальної контори із
заявою у якій просив видати йому свідоцтво про право на спадщину у зв'язку із
тим, що померла його матиОСОБА_8 і після неї залишилось спадкове майно -
будинок АДРЕСА_1 та грошові внески. (а.с.33 зворотна сторона)
06  травня 2004 року,
на ім'яОСОБА_5, після смерті ОСОБА_8, було видано свідоцтво про право на
спадщину за законом на 2/9 часток
будинку по вулиці АДРЕСА_1(ала.32У
Таким чином, судом встановлено,
що будинок АДРЕСА_1був побудований батьками позивача у 1938 році, але
зареєстрований у Мелітопольському інвентарбюро лише 10.10.1954 році Тобто, на
час смерті спадкодавця -ОСОБА_7, право власності на будинок не було
зареєстровано. Оскаржуване позивачем свідоцтво про право на спадщину на законом
від 05 січня 1966 року було видано державним нотаріусом на підставі договору на
забудову, але право власності на будинок було зареєстровано, як зазначено вище,
у 1954 році. На час посвідчення нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за
законом, позивачу виповнилось 24 роки, тобто, він, відповідно до ч. 1 ст.11 ЦК України (в
редакції 1963 року) набув повної дієздатності, тому мав право самостійно
вчиняти будь які дії, у тому числі, звертатись до нотаріуса із заявою про
прийняття спадщина після свого батька, але він не скористувався цим своїм
правом. Крім того, як вбачається із заяви позивача до державного нотаріуса, з
якою він звернувся 19.08.2003 року, йому було відомо про те, що його мати
-ОСОБА_8 має у власності житловий будинок АДРЕСА_1, але він не звернувся до
суду у передбачений ст. 257 ЦК
України (в редакції 2003 року) трирічний строк, чим пропустив строк
позовної давності і не надав суду доказів поважності причин пропуску цього
ч.4 ст.267 ЦК України,
сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.
визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом та
визнання права власності на 1/3 частку будинку АДРЕСА_1 є визнання частково
недійсним свідоцтва про на спадщину за законом від 05.01.1966 року, тому суд,
вважаючи, що строк позовної давності на оскарження цього свідоцтва сплив,
вважає вимоги позивача про визнання частково недійсним свідоцтва про право на
спадщину за заповітом та визнання права власності на 1/3 частку будинку
АДРЕСА_1 такими, що не підлягають задоволенню.
викладеного ст. ст. 1261, 1270, 1272 ЦК
Украины, керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України,
позовної заявиОСОБА_5 відмовити повністю.
скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Запорізької області через
Мелітопольський міськрайонний суд протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження.
Заяву про апеляційне оскарження
рішення Мелітопольського міськрайонного суду може бути подано
протягом десяти днів з дня проголошення рішення.