Справа №2-355    2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

12
липня 2007 року Новоазовський районний суд Донецької області у складі:

головуючого                                                  судді
Кацаренко І.О.

при секретарі                                                           Пічморзі
О.В.

за участю позивача                                                  ОСОБА_1

представника позивача адвоката                           ОСОБА_2

представника відповідача - ДПІ                             ОСОБА_3,

3-ї особи                                                                    ОСОБА_4,

представника 3-ї особи                                           ОСОБА_5,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Новоазовську цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Новоазовської державної податкової інспекції (далі - ДПІ), виконавчого
комітету Лебединської сільської ради Новоазовського району Донецької області
(далі - сільрада), треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_4, про визнання права власності,

встановив:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, відзначаючи, що 16 серпня
2001 року він придбав у ОСОБА_6 за договором купівлі-продажу недобудований (85%
готовності) жилий будинок по АДРЕСА_1.

Зазначений договір був посвідчений Універсальною товарною біржею
«Гарант-Україна» згідно біржевого контракту №193 від 16.08.2001 року, з наступною
реєстрацією у Новоазовському БТІ.

Оскільки він, позивач, виявив бажання продати придбаний у серпні 2001 року
недобудований жилий будинок, він звернувся до нотаріальної контори для
оформлення угоди, однак у її вчиненні йому було відмовлено, бо біржевий контракт
не має сили правовстановлюючого документу.

Оскільки він передав попередньому власнику ОСОБА_6 гроші готівкою, і
останній не мав до нього претензій, і він, позивач, зареєстрував на своє ім'я
придбану нерухомість, просив винести рішення, яким визнати за ним право
власності на недобудований жилий будинок без номеру по АДРЕСА_1 Новоазовського
району.

У судовому засіданні позивач і його представник адвокат ОСОБА_2підтримали
позовні вимоги, просили задовольнити їх, визнавши дійсним біржевий контракт
щодо купівлі-продажу недобудованого жилого будинку без номеру по АДРЕСА_1 між
ОСОБА_1 і ОСОБА_6, укладений 16.08.2001 року, і визнавши право власності на
зазначений жилий будинок 85% готовності за ОСОБА_1.

У судовому засіданні представник відповідача - Новоазовської ДПІ - ОСОБА_3,
який діє на підставі доручення, не заперечував проти задоволення позовних вимог
ОСОБА_1, просив задовольнити його позов.

Третя особа на стороні відповідача ОСОБА_4 і його представник ОСОБА_5 просили відмовити позивачу ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог. При
цьому суду пояснили, що ОСОБА_1 взагалі не мав і на має права звертатися до
суду з таким позовом, бо і фактичним, і юридичним власником спірного
недобудованого жилого будинку є  саме ОСОБА_4,  оскільки
він володіє  зазначеним  будинком
на підставі

2

нотаріально
посвідченого договору купівлі-продажу будинку від 11.04.2003 року і земельною
ділянкою при будинку - на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки
від 11.04.2003 року. І на сьогоднішній день, і на день звернення ОСОБА_1 до
суду з позовом (11.03.2004) ОСОБА_4 був і є власником зазначеної нерухомості і
земельної ділянки, тому ніхто інший не може ставити питання щодо визнання права
власності на будинок, який належить йому.

Справа розглядається у відсутності представника
Лебединської сільської ради, який був належним чином повідомлений про місце,
дату і час розгляду справи (а.с.   ), і
який

до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність або про відкладення
розгляду справи не звертався.

Суд розглядає справу у відсутності третьої особи на стороні відповідача
ОСОБА_6, який повідомлявся про місце, дату і час розгляду справи, проте судова
повістка якому не була вручена через невідомі для суду причини (а.с.106-108).

Суд, вислухавши сторони, які з'явилися у судове засідання, і їх
представників, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов доведеним і
таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач 16.08.2001 року придбав у громадянина ОСОБА_6
недобудований жилий будинок готовністю 85%, розташований по вул. Виноградній,
без номеру, у АДРЕСА_1, що підтверджується ксерокопією біржевого контракту №193
від 16.08.2001 року (а.с.5). Позивач придбав зазначену нерухомість за договором
купівлі-продажу згідно біржевого контракту за 60 тисяч гривень. Проте, у
відповідності зі ст.227 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), який
діяв на момент виникнення правовідносин, зазначений вид договору повинен бути
оформлений в нотаріальному порядку.

Суд вважає, що позивачем доведений факт того, що він був добросовісним
покупцем, оскільки згідно умов договору (підпункт 1.5 пункту 1), договору
доручення від 16.08.2001 року (а.с.120), заяви на відчуження (а.с.121), акту
приймання-передачі недобудованого жилого приміщення до договору купівлі-продажу
№193 від 16.08.2001 року (а.с.112), розписки в отриманні грошових коштів за
майно, яке продано (а.с.113) вбачається, що попередній власник недобудованого
будинку ОСОБА_6 саме продав належний йому недобудований жилий будинок, а не
передав його як об'єкт застави ОСОБА_1 або у тимчасове користування, на чому у
судовому засіданні наполягали третя особа ОСОБА_4 і його представник.

Суд вважає, що звернувшись до товарної біржи для оформлення договору
купівлі-продажу недобудованого жилого будинку, ані його попередній власник
ОСОБА_6, ані ОСОБА_1 не порушили вимоги ст.227 ЦК Україні у редакції 1963
року, оскільки ст. 15 Закону «Про товарну біржу» (зі змінами й доповненнями до
нього), яка діяла на момент укладення договору 16.08.2001 року, передбачала, що
«угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню».

Що стосується заперечень проти позову ОСОБА_4 у тій частині, що саме він,
ОСОБА_4, є фактичним і юридичним власником спірного будинку, бо він володіє і
розпоряджається ним на підставі нотаріально посвідченого договору
купівлі-продажу між ним і ОСОБА_6, суд вважає неспроможними на підставі
наступного.

Так, судом було встановлено, що, дійсно, ОСОБА_4 придбав у ОСОБА_6
недобудований жилий будинок АДРЕСА_1 за 279034 грн., що підтверджується копією
договору купівлі-продажу недобудованого жилого будинку від 11.04.2003 року
(а.с.116).

Між тим, з копії рішення Апеляційного суду Донецької області від 27.12.2006
року (а.с.82-83) вбачається, що зазначений договір купівлі-продажу був визнаний
недійсним. Цим же рішенням Апеляційного суду з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4
стягнуті одержані за договором купівлі-продажу від 11.04.2003 року 279034 грн..
Зазначене рішення Апеляційного суду не змінене і не скасоване, а тому набрало
законної сили, що суд першої інстанції також бере до уваги при винесенні
рішення.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд не стягує з відповідачів на його
користь сплачений ним судовий збір, оскільки позивач просив його не стягувати з
відповідачів.

3

Керуючись ст.ст.60,61,212-215 ЦПК України, ст.47,48,227 ЦК Української
РСР в редакції 1963 року, ст.48 Закону України «Про власність», ст. 15 Закону
України «Про товарну біржу», суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дійсним біржевий контракт, укладений 16 серпня 2001 року на універсальній
товарній біржі «Гарант-Україна» між ОСОБА_6ем і ОСОБА_1 - щодо купівлі-продажу
незавершеного будівництвом жилого будинку готовністю 85%, розташованого по
АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на незавершений будівництвом жилий
будинок готовністю 85 (вісімдесят п'ять) відсотків, розташований по АДРЕСА_1.

На рішення може бути подана апеляція в апеляційний суд Донецької області
протягом 20 днів з дня подачі заяви про апеляційне оскарження рішення, яка
подається протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку на подачу заяви про
апеляційне оскарження рішення, якщо заяву не було подано.