Справа № 22ц-1101 /07                                                   Головуючий
№ 28                                                                  інстанції:
Доповідач: Медведев A.M.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2007 року Судова
колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Луганської області у
складі:

Головуючого: Медведев A.M.

Суддів:
Фарятьєва С.О.,  Заіки В.В.

При
секретарі: Іщенко О.О.,  розглянувши у
відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду у м.  Луганську справу по апеляційним скаргам
ОСОБА_1,  представника редакції газети "Советская Луганщина",  ОСОБА_2,
представника ОСОБА_3,  ОСОБА_4,  на рішення Жовтневого районного суду м.  Луганська Луганської області від 22 жовтня
2002 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та редакції газети
"Советская Луганщина" про захист честі,  гідності,
ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,  -

ВСТАНОВИЛА:

У
березні 2002 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом доОСОБА_1. та редакції газети "Советская Луганщина" про захист
честі,  гідності,  ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,  посилаючись на те,  що відповідачкою ОСОБА_1.3а своїм підписом в
лютневому номері газети "Советская
Луганщина" за 2002
рік опублікована стаття "Зачем
ОСОБА_3 нужен мандат народного депутата",
в якій містяться відомості,
які не відповідають дійсності,  а
саме:

« 12 октября 2000 года возле подъезда
моего дома я была зверски избита нанятыми ОСОБА_3 бандитами. Данное покушение
на мою жизнь было связано с незаконной реализацией государственного
имущества,  находящегося на балансе ОАО
«Лисичанский комбинат хлебопродуктов»,
так как я в Арбитражном суде защищала интересы государства и
Акционерного общества против ОСОБА_5(сына ОСОБА_3) - директора Луганского
филиала «Укрспецюст». Так как незаконно за смехотворную цену было продано
практически все имущество комбината,  эти
люди были заинтересованы,  чтобы данная
продажа 16 октября в суде не была отменена»;

«... эта мадам Кириченко по
наработанной практике снова наняла бандитов,
которые следили за мною и дома и на работе. 28 декабря 2000 года,  при выходе с работы,  была жестоко избита сотрудница нашего
предприятия,  потому что её перепутали со
мною. Так от рук ОСОБА_3 невинно пострадал ещё один человек. После этого
«неудавшегося» покушения ОСОБА_3 через посредника потребовала от исполнителей
исправить их ошибку и уничтожить меня. 11 января 2001 года в подъезде моего
дома в очередной раз покушались на мою жизнь нанятые ОСОБА_3 через посредника
исполнители заказа»; « В ходе расследования уголовного дела по факту причинения
мне и нашему работнику телесных повреждений,
нанесенных с целью препятствования нашей профессиональной деятельности
по ОАО «Лисичанский комбинат хлебопродуктов» в отношении ОСОБА_3 01 июня 2001
года выделено уголовное дело,  которое
расследуется до настоящего времени»; « То,
что ОСОБА_3 причастна к совершенным преступлениям в отношении меня
свидетельствуют официальные ответы УМВД Украины в Луганской области № 1/1-Б-99
от 30.06.2001 года и № 4/П-76 от 01.03.2002 года,  а также материалы,  выделенного уголовного дела № 0046-А,  расследуемого в отношении ОСОБА_3  Теперь
вы  понимаете,   почему
ОСОБА_3 так  рвется  в
народные

2

депутаты        Украины!        Она        надеется,         прикрывшись        депутатской неприкосновенностью,  избежать уголовной ответственности»;

·
«
Из-за полученных травм по заказу ОСОБА_3 я практически не могу работать»;

·
«...
ОСОБА_3 продолжает мне угрожать напрямую и через нанятых ею лиц,  вплоть до взрыва офиса,  где работаю. По факту этих угроз также
расследуется уголовное дело»;

«   Узнав,    что
я   пытаюсь   рассказать
избирателям   правду   о
криминальной

деятельности ОСОБА_3,
эта женщина,  которая рвется в

народные депутаты Украины,  угрожала меня убить,  наняв киллера».

Зазначені
відомості не відповідають дійсності,
порочать її честь,  гідність та
ділову

репутацію як
кандидата у народні депутати України і президента громадської організації

"Обласний
союз жінок "Берегиня". Звинувачення відповідачки на її адресу в
організації

декількох
кримінальних злочинів,  участі у
незаконній реалізації державного майна суттєво

ускладнюють її
професійну діяльність,  ведення виборчої
компанії,  створюють негативний

імідж перед
посадовими особами державних,
господарських та громадських організацій.

На
підставі цього ОСОБА_3 просила
суд визнати зазначені відомості такими,
що не відповідають дійсності та такими,
що порочать її честь,  гідність та
ділову репутацію і стягнути з відповідачкиОСОБА_1. на її користь у
відшкодування моральної шкоди 15000
грн.. а також судові витрати у розмірі 17 грн.

У квітні
2002 року ОСОБА_3 звернулась з позовом до ОСОБА_1 та редакції газети
"Советская Луганщина" про захист честі,  гідності,
ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,  в якому змінила позовні вимоги і з тих же
підстав просила суд визнати перелічені вище відомості такими,  що не відповідають дійсності та такими,  що порочать її честь,  гідність та ділову репутацію,  зобов'язати редакцію газети "Советская
Луганщина" опублікувати спростування відомостей,  які не відповідають дійсності,  викладених у статті "Зачем ОСОБА_3 нужен
мандат народного депутата",
опублікованій в лютневому номері газети "Советская Луганщина"
№ (207) за 2002 рік,  у порядку
передбаченому  ст.  37 Закону України "Про друковані засоби
масової інформації України" і стягнути на її користь у відшкодування
моральної шкоди з відповідачівОСОБА_1. 100 000 грн.,  а з редакції газети "Советская
Луганщина" 200 000 грн.,  а також
судові витрати у розмірі 17 грн.

Оскаржуваним
рішенням позовні вимоги ОСОБА_3 були задоволені частково: суд визнав
такими,  що не відповідають дійсності та
порочать честь,  гідність і ділову
репутацію ОСОБА_3 відомості
опубліковані в лютневому номері газети "Советская
Луганщина" № (207) за 2002
рік,  а саме те,  що:

« 12 октября 2000 года возле подъезда
моего дома я была зверски избита нанятыми ОСОБА_3 бандитами. Данное покушение
на мою жизнь было связано с незаконной реализацией государственного
имущества,  находящегося на балансе ОАО
«Лисичанский комбинат хлебопродуктов»,
так как я в Арбитражном суде защищала интересы государства и
Акционерного общества против ОСОБА_5(сына ОСОБА_3) - директора Луганского
филиала «Укрспецюст». Так как незаконно за смехотворную цену было продано
практически все имущество комбината,  эти
люди были заинтересованы,  чтобы данная
продажа 16 октября в суде не была отменена»;

«... эта мадам Кириченко по
наработанной практике снова наняла бандитов,
которые следили за мною и дома и на работе. 28 декабря 2000 года,  при выходе с работы,  была жестоко избита сотрудница нашего
предприятия,  потому что её перепутали со
мною. Так от рук ОСОБА_3 невинно пострадал ещё один человек. После этого
«неудавшегося» покушения ОСОБА_3 через посредника потребовала от исполнителей
исправить их ошибку и уничтожить меня. 11 января 2001 года в подъезде моего
дома в очередной раз покушались на мою жизнь нанятые ОСОБА_3 через посредника
исполнители заказа»; « В ходе расследования уголовного дела по факту причинения
мне и нашему работнику телесных повреждений,
нанесенных с целью препятствования нашей профессиональной       деятельности       по
ОАО       «Лисичанский       комбинат

3

хлебопродуктов» в отношении ОСОБА_3
01 июня 2001 года выделено уголовное дело,
которое расследуется до настоящего времени»; « То,  что ОСОБА_3 причастна к совершенным
преступлениям в отношении меня свидетельствуют официальные ответы УМВД Украины
в Луганской области № 1/1-Б-99 от 30.06.2001 года и № 4/П-76 от 01.03.2002
года,  а также материалы,  выделенного уголовного дела № 0046-А,  расследуемого в отношении ОСОБА_3 Теперь вы
понимаете,  почему ОСОБА_3 так рвется в
народные депутаты Украины! Она надеется,
прикрывшись депутатской неприкосновенностью,  избежать уголовной ответственности»; <<
Из-за полученных травм по заказу ОСОБА_3 я практически не могу работать»;

«... ОСОБА_3 продолжает мне угрожать напрямую и через
нанятых ею лиц,  вплоть до взрыва
офиса,  где   работаю. По факту этих угроз также
расследуется уголовное дело»; -«
Узнав,    что   я
пытаюсь   рассказать   избирателям
правду   о   криминальной деятельности ОСОБА_3,  эта женщина,
которая рвется в народные депутаты Украины,  угрожала меня убить,  наняв киллера». Зобов'язав
редакцію газети "Советская
Луганщина" не пізніше місяця з дня набрання рішенням чинності
опублікувати в порядку передбаченому
ст.  37 Закону України
"Про друковані засоби масової інформації України" спростування
перелічених вище відомостей,  які не
відповідають дійсності,  викладених у
статті "Зачем
ОСОБА_3 нужен мандат народного депутата",
опублікованій в лютневому
номері газети "Советская
Луганщина" № (207) за 2002 рік. Стягнув на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди з відповідачівОСОБА_1. та
редакції газети "Советская
Луганщина" по 10
000 грн. з кожного.

В
апеляційних скаргахОСОБА_1 і представник редакції газети "Советская Луганщина",  ОСОБА_6,  з рішенням суду не згодні,  просять його скасувати і направити справу на
новий розгляд,  посилаючись на те,  що оскаржуване рішення було ухвалене з
порушенням норм матеріального і процесуального права,  а представник ОСОБА_3,  ОСОБА_7.,
з рішенням суду в частині стягнення моральної шкоди не
згоден,  просить рішення у цій частині
скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному
обсязі,  посилаючись на те,  що розмір стягнутих з відповідачів сум у
відшкодування моральної шкоди занадто низький.

Заслухавши
доповідача,  пояснення осіб,  які приймали участь у справі,  обговоривши доводи апеляційних скарг,  перевіривши правильність і законність
оскаржуваного рішення,  дослідивши
матеріали справи судова колегія вважає апеляційні скарги такими,  що не підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Згідно
зі  ст. 30 ЦПК України в редакції 1963 року та  ст. 10 ЦПК України в редакції 2004 року,  кожна сторона повинна довести ті
обставини,  на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень.

На
момент розгляду справи спірні правовідносини регулювались  ст. 7 ЦК
України в редакції 1963
року відповідно до якої обов'язок по доказуванню відповідності дійсності
викладених відомостей був покладений на розповсюджувача цих відомостей,  тобто на відповідачів.

З
опублікованої в газеті статті вбачається,
що відповідачкаОСОБА_1 фактично звинуватила позивачку ОСОБА_3 в скоєні ряду
кримінальних злочинів.

Згідно з
ч. 1  ст. 62 Конституції України,  особа вважається невинною у вчиненні злочину і
не може бути піддана кримінальному покаранню,
доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено
обвинувальним вироком суду.

Згідно з
ч.2  ст. 15 КПК України,  ніхто не може бути визнаний винним у вчиненні
злочину,  а також підданий кримінальному
покаранню інакше як за вироком суду й відповідно до закону.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_3 частково,  суд виходив з того,  що відповідачі не довели той факт,  що розповсюджені ними у засобах масової
інформації відомості в скоєні ОСОБА_3
кримінальних злочинів відносноОСОБА_1.3найшли своє підтвердження і
відповідають дійсності,  оскільки на
момент публікації статті ними не були
надані  вироки,  які у встановленому законом порядку набрали
чинності і якими б

4

ОСОБА_3 була засуджена
за зазначені в статті злочини. При цьому,
при вирішенні питання про розмір моральної шкоди,  яка підлягала відшкодуванню,  суд враховував вину кожного з
відповідачів,  характер розповсюджених
відомостей,  статус позивачки
ОСОБА_3,  яка на той час була кандидатом
у народні депутати України і ці відомості були розповсюджені в період
передвиборчої агітації,  чим відносно неї
був створений негативний імідж як про кандидата у народні депутати
України,  так і про людину яка на той час
була президентом громадської організації "Обласний союз жінок
"Берегиня",  відмову редакції
газети "Советская Луганщина" опублікувати спростування не
відповідаючих дійсності відомостей,
незворотність наслідків,
спричинених публікацією цих відомостей,
їх важкість,  глибину душевних
страждань та переживань позивачки,
перенесений нею у зв'язку з цим психологічний дискомфорт. Тому суд
дійшов висновку,  що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають
частковому задоволенню.

На
підставі викладеного судова колегія вважає,
що висновки суду відповідають матеріалам справи,  вимогам закону і не спростовуються доводами
апеляційних скарг,  а тому підстав для
зміни чи скасування оскаржуваного рішення не вбачає.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст.  307, 308,  314,
315 ЦПК України,
судова колегія,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні
скарги ОСОБА_1,  представника редакції
газети "Советская Луганщина",  ОСОБА_2,
представника ОСОБА_3,  ОСОБА_4
відхилити.

Рішення
Жовтневого районного суду м.  Луганська
Луганської області від 22 жовтня 2002 року по справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 та редакції газети "Советская Луганщина" про захист
честі,  гідності,  ділової репутації та відшкодування моральної
шкоди залишити без змін.

Ухвала
набирає чинності негайно,  але може бути
оскаржена з дня її проголошення у касаційному порядку протягом двох місяців до
Верховного Суду України.о