Справа№22Ц-35172007р.                Головуючий в суді 1
інстанції   Бакуменко Л.А.
0                                         Доповідач
у суді 2 інстанції Червінко К.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

26
листопада 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого
судді   Яворського М. А. суддів:   Червінко К.С. ,  Корзаченко І.Ф. при  секретарі
Бобку  О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за
апеляційною ОСОБА_1,  ОСОБА_2 на рішення
Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 серпня 2007 року
в цивільній справі за позовами ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної і моральної шкоди,  ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди , -

ВСТАНОВИЛА:

У липні
2007 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3,  в якому просила відшкодувати їй матеріальну і
моральну шкоду.

Позивачка
зазначала,  що відповідач 4 травня 2003
року в порушення підпункту „а" пункту 2.1,
підпункту „а" пункту 2.9 пунктів 12.1,  12.2 Правил дорожнього руху керував технічно
справним автомобілем РАФ 220301 державний номерний знак НОМЕР_1,  що належав на праві власності її сину -
ОСОБА_4 і вчинив дорожньо-транспортну пригоду.

Зокрема,  керував автомобілем,  не маючи документів на право керування транспортними
засобами і,  перебуваючи в стані
сп'яніння,  не врахував дорожню
обстановку,  рухаючись в темну пору доби
та в умовах недостатньої видимості,  не
обрав безпечну за даних дорожніх умов швидкість,  не справився з керуванням,  виїхав за межі проїжджої частини дороги та на
узбіччі допустив зіткнення з опорою вуличного освітлення.

В
результаті дорожньо-транспортної пригоди,
що сталася з вини відповідача було пошкоджено автомобіль та травмовано
ОСОБА_4,  який від одержаних тяжких
тілесних ушкоджень помер.

Своїми
діями ОСОБА_3 вчинив злочин,
передбачений  ст.  286 ч.2 КК України,  але від кримінальної відповідальності
звільнений на підставі пункту „є"
ст.  1 Закону України „Про
амністію" від 31 травня 2005 року.

Пошкодженням
автомобіля заподіяно матеріальну шкоду в сумі 8634 грн. 60 коп.3а проведення
автотоварознавчого дослідження для визначення розміру завданої матеріальної
шкоди понесено витрати 200 грн. На поховання сина було витрачено 19041 грн. 26
коп. Всього матеріальна шкода становить 27875 грн. 26 коп.,  які просить стягнути з відповідача.

Крім
того,  ОСОБА_1 просила стягнути 50000
грн. моральної шкоди в зв'язку з перенесеними моральними стражданнями через
втрату сина.

ОСОБА_2
просив стягнути 50000 грн. моральної шкоди,
заподіяної йому злочином,
передбаченим ч. 2  ст.  286 КК України,  який скоїв відповідач і внаслідок якого від
отриманих тяжких тілесних пошкоджень помер його син - ОСОБА_4,  а він переніс моральні страждання..

В
судовому засіданні позивачі та представник позивачів підтримали позовні вимоги
і просили задовольнити позов.

Рішенням
Білоцерківського міськрайонного суду від 23 серпня 2007 року позов задоволено
частково.

Постановлено
стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 27875 грн. 26 коп. матеріальної шкоди та
2000 грн. моральної шкоди,  7 грн. 74
коп. судових витрат та на користь ОСОБА_2 2000 грн. моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 ставиться питання про зміну рішення
суду першої інстанції в частині часткового задоволення позовних вимог про
відшкодування моральної шкоди і задоволення цих їх вимог в повному обсязі з
підстав неповного з'ясування судом обставин,
що мають значення для справи,
невідповідності висновків суду обставинам справи,  не доведення обставин,  що мають значення для справи,  які суд вважав встановленими,  неналежної оцінки судом доказів по
справі,  порушення норм матеріального і
процесуального права.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача,  пояснення
позивачів,  перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог,  заявлених у суді першої
інстанції,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга підлягає до часткового
задоволення,  а рішення суду першої
інстанції в частині часткового відшкодування моральної шкоди - зміні з таких
підстав.

Задовольняючи
частково позов в частині відшкодування моральної шкоди і визначаючи розмір її
відшкодування для кожного з позивачів по 2000 грн.,  суд виходив з того,  що потерпілий ОСОБА_4,  перебуваючи в нетверезому стані,  передав у своїй присутності керування власним
автомобілем ОСОБА_3,  який не мав і не
має документів на право керування транспортним засобом та перебував у стані
сп'яніння.

З таким
обґрунтуванням визначення розміру моральної шкоди заподіяної позивачам втратою
сина,  який помер від тяжких тілесних
ушкоджень,  одержаних під час
дорожньо-транспортної пригоди,  вчиненої
з вини відповідача ОСОБА_3,  колегія
суддів погодитись не може,  оскільки воно
не відповідає матеріалам справи ї і вимогам закону.

Відповідно
до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 „Про
судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"
з послідуючими змінами і доповненнями,
розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди,  суд визначає залежно від характеру та обсягу
страждань (фізичних,  душевних,  психічних тощо),  яких зазнав позивач,  характеру немайнових втрат (їх
тривалості,  можливості відновлення
тощо). При цьому суд має виходити із засад розумності,  виваженості та справедливості.

Судом апеляційної
інстанції встановлено,  що позивачі,  заявляючи позовні вимоги про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди у розмірі 50000 грн. для кожного,  зазначили,
що вони з вини відповідача втратили сина,  суд же визначаючи розмір відшкодування,    в рішенні не обгрунтував,  чому він відхиляє ці їх доводи.

Вина
ОСОБА_3 по кримінальній справі у вчиненні злочину,  передбаченого
ст.  286 ч. 2 КК України доведена
постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 1 червня
2007 року і відповідно до ч.3  ст.  61 ЦПК України не потребує доказуванню.

Враховуючи
всі обставин справи,  колегія суддів
вважає,  що рішення суду першої інстанції
в частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди підлягає зміні і
визначає розмір моральної шкоди для кожного з позивачів в сумі по 10000 грн.

Від
сплати судового збору в дохід держави згідно
ст.  ст.  79,  88
ЦПК України відповідача необхідно звільнити як постраждалого внаслідок
Чорнобильської катастрофи (ах. 60).

В решті рішення Білоцерківського міськрайоного суду від 23 серпня 2007 року
необхідно залишити без змін.

Керуючись  ст.
ст.  303,  304,
ст.  307,  пп. 3, 4
ст.  309,  316,
317,  319 ЦПК України,  колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1,  ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення
Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 серпня 2007 року
в частині відшкодування моральної шкоди змінити.

Позов
ОСОБА_1,  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 і ОСОБА_2 по 10000 (десять тисяч) грн. моральної
шкоди кожному.

В решті
рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 серпня
2007 року залишити без змін.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскарженим
в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців.