АПЕЛЯЦІЙНИЙ    СУД    ВІННИЦЬКОЇ    ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

10
грудня 2007р. колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області у складі : головуючого - судді Іванюка М. В,   суддів Камзалова В.В,   Колодійчука В.М,   Матківської М. В. та Чуприни В.О,   розглянувши в судовому засіданні в м.  Вінниці справу за позовом ОСОБА_1 до ВАТ
«Коростенська райагропромтехніка» про стягнення заборгованості по заробітній
платі,   середнього заробітку за час
затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди

за
касаційною скаргою ВАТ «Коростенська райагропромтехніка» на рішення
апеляційного суду Житомирської області від 07.07.2005р,   -

встановила:

ОСОБА_1 у своєму позові
зазначив,   що в жовтні 2002р. звільнився
за власним бажанням з посади заступника директора по автотранспорту ВАТ
«Коростенська райагропромтехніка». Просив стягнути з відповідача на його
користь 1675 грн. 07 коп.3аборгованості по заробітній платі,   середньомісячний заробіток за час затримки
розрахунку та 10 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням
Коростенського міськрайонного суду від 31.03.2005р. ОСОБА_1 в задоволенні
позову в частині стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування
моральної шкоди було відмовлено у зв'язку з безпідставністю вимог,   а в частині стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу відмовлено у зв'язку з пропуском строку звернення з
такою вимогою до суду.

Рішенням
апеляційного суду Житомирської області від 07.07.2005р. було скасовано рішення
Коростенського міськрайонного суду від 31.03.2005р. в частині відмови в
задоволенні вимог ОСОБА_1
про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. В цій
частині суд апеляційної інстанції його вимоги задовольнив і стягнув на його
користь 6900 грн. 26 коп. При ухваленні вказаного рішення апеляційний суд
Житомирської області виходив з того,   що
залишок заборгованості по заробітній платі відповідач погашав в добровільному
порядку в той час,   коли дана справа
була в провадженні суду і тому відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду
України № 13 від 24.12.1999р. «Про практику застосування судами законодавства
про оплату праці» тримісячний строк звернення до суду позивачем не
пропущено,   так як перебіг цього строку
має починатися з наступного дня після проведення зазначених виплат.

В іншій частині
рішення суду першої інстанції було залишено без змін.

ВАТ
«Коростенська райагропромтехніка у своїй касаційній скарзі просить скасувати
вказане рішення апеляційного суду Житомирської області від 07.07.2005р. і
залишити без змін рішення Коростенського міськрайонного суду від 31.03.2005р.
Вважає,   що суд апеляційної інстанції в
порушення норм матеріального права безпідставно стягнув на користь позивача
вказану вище суму.

Колегія суддів
вважає,   що касаційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав :

Позивач
з жовтня 2002р. після свого звільнення з роботи за власним бажанням у зв'язку з
виходом на пенсію не звертався в суд з вимогами про стягнення з відповідача
зазначених вище сум.  Як встановлено
судами,   він погодився на те,   щоб підприємство

Справа № 33 ц-
463 кс/ 07р.      Головуючий у першій
інстанції Куліченко М. В.

Категорія : 3        Доповідач: Іванюк М. В.

2

погашало існуючу перед ним заборгованість
по виплаті заробітної плати
шляхом оплати наданих йому комунальних послуг. Оплата відповідачем
наданих позивачу комунальних послуг підтверджується довідкою на ах. 20.

З
позовом в суд ОСОБА_1  звернувся лише 01.02.2005р. Рішенням Коростенського
міськрайонного суду від 31.03.2005р. йому було відмовлено в задоволенні вимог
про стягнення заборгованості по заробітній платі у зв'язку з їх
безпідставністю,    так як відповідач з
ним розрахувався. Як вбачається з довідки на а.с. 20,    ОСОБА_1 в рахунок
заробітної плати виплачено 649 грн.,    а
не 1675 грн.07 коп.,    як вимагалося у
позові. Тобто,    між сторонами з цього
приводу існував спір. Інші суми були перераховані на оплату комунальних послуг
та на субсидію згідно з досягнутою раніше між сторонами угодою. Тобто,    між сторонами існувала домовленість,    яка тривалий проміжок часу влаштовувала
ОСОБА_1 і умов якої дотримувався відповідач. Лише 11 листопада 2004р. позивач
став вимагати від відповідача виплати залишку заборгованості по заробітній
платі та зміни порядку її погашення,    а
в лютому 2005р. звернувся в суд. З резолютивної частини рішення Коростенського
міськрайонного суду від 31.03.2005р,
яке у цій частині є чинним,
вбачається,    що цей спір
вирішено не на користь позивача. За змістом ч.2
ст. 117 КЗпП України при таких обставинах підстав для стягнення на його
користь середнього заробітку за час затримки розрахунку не було. На момент
ухвалення вказаного рішення заборгованості по заробітній платі перед позивачем
не існувало. За таких обставин висновок апеляційного суду Житомирської області
про те,    що ОСОБА_1 тримісячний
строк звернення до суду не пропущено і посилання при цьому на постанову Пленуму
Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999р. «Про практику застосування судами
законодавства про оплату праці»,    а
також застосування до відповідача відповідальності,    передбаченої  ст.
117 КЗпП України шляхом стягнення з нього на користь позивача середнього
заробітку за час затримки розрахунку за період з жовтня 2002р. по 02.03.2005р.
є безпідставним.

За таких
обставин оскаржуване рішення апеляційного суду Житомирської області від
07.07.2005р. у цій частині підлягає скасуванню. Рішення Коростенського
міськрайонного суду від 31.03.2005р. у даній справі має залишитися в силі.

На
підставі наведеного і керуючись  ст.  ст.
333,    336,    339 ЦПК України,    Законом України « Про внесення змін до
Закону України « Про судоустрій України»» щодо забезпечення касаційного
розгляду цивільних справ» від 22.02.2007року N° 697-5,    колегія суддів,    -

ухвалила:

Касаційну скаргу
ВАТ «Коростенська райагропромтехніка» задовольнити.

Рішення
апеляційного суду Житомирської області від 07.07.2005р. скасувати в частині
стягнення з ВАТ «Коростенська райагропромтехніка» на користь ОСОБА_1 середнього
заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 6900 грн. 26 коп.

Рішення
Коростенського міськрайонного суду від 31.03.2005р. про відмову в задоволенні
цих позовних вимог ОСОБА_1
залишити в силі.

В іншій частині
рішення апеляційного суду Житомирської області від 07.07.2005р. залишити без
змін. Ухвала оскарженню не підлягає.