Справа № 2-238/
року Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:
судді Журавель В.А. При секретарі - Сухіній В.В.
у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2,  3 особи приватний
нотаріус Харківського міського нотаріального округу Підлісна Ірина
Володимирівна,  Комунальне підприємство «Харківське
міське бюро технічної інвентаризації»,
про визнання договору купівлі - продажу недійсним та визнання права
власності на квартиру
звернулася до суду,  посилаючись на
те,  що на підставі свідоцтва про право
власності на житло,  виданого 04.11.2003
року Харківським центром приватизації державного житлового майна вона є
власником АДРЕСА_1. В силу свого віку,
стану здоров»я позивачка потребує стороннього догляду,  тому відповідачка по справі ОСОБА_2- її невістка -
запропонувала у квітні 2001 року укласти договір довічного утримання . При
цьому відповідачка пояснила,  що за
документами квартира перейде у її власність,
але фактично позивачка буде проживати у своїй квартирі і тільки після
смерті позивачки відповідачка зможе розпорядитися квартирою. Відповідачка
пообіцяла надати матеріальну допомогу,
моральну підтримку,  прибирати в
квартирі,  прасувати,  готувати ,
тобто виконувати всі дії ,  які
передбачено договором довічного утримання. До цього моменту відносини між
сторонами були добрими ,  тому позивачка
погодилася і віддала відповідачці документи на квартиру та паспорт,  щоб оформити договір довічного утримання.
Через кілька днів вона привезла договір ,
який було складено на український мові,
якого позивачка не розуміє,  крім
того,  вона довіряла відповідачці,  тому позивачка підписала цей документ .
Півроку після підписання договору ОСОБА_2
виконувала всі домовленості ,  а
потім стала ріже відвідувати позивачку і надавати матеріальну допомогу. У кінці
2005 року ОСОБА_2прийшла
до позивачки і вона висловила їй претензії з приводу того,  що відповідачка не відвідує позивачку,  не віддає її паспорт ,  відключила телефон в квартирі. На що
відповідачка відповіла,  що може в коли
завгодно виселити позивачку з квартири,
тому що вона до неї не має ніякого відношення . Тільки після цього за
допомогою працівників міліції позивачці вдалося повернути свій паспорт і тільки
тоді їй стало відомо,  що вона уклала з
відповідачкою не договір довічного утримання,
а договір купівлі-продажу. Позивачка ніколи не мала наміру продавати
квартиру,  ніяких грошей від відповідачки
не отримувала,  іншого житла,  крім спірної квартири,  в неї нема ,
вона людина похилого віку,
проживає на одну пенсію,  тому їй
необхідна стороння допомога. Весь цей час позивачка помилялося щодо укладеного
договору,  оскільки ОСОБА_2 ввела її в оману
,  скрила зміст договору. До теперішнього
часу договір купівлі - продажу відповідачка в ХМБТІ не зареєструвала,  позивачка постійно проживає у спірній
квартирі ,  сплачує усі необхідні
комунальні послуги . Тому позивачка просила поновити строк позовної
давності,  визнати договір купівлі -
продажу від 19 квітня 2001 року недійсним,
визнати за нею право власності на спірну квартиру та зобов»язати КП
«ХМБТІ» внести зміни .
судовому засіданні позивачка та її представник повністю підтримали позовні
вимоги,  надали судові аналогічні
ОСОБА_2 у судове
засіданні не з»явилася з невідомих суду причин,
про день та час слухання справи повідомлена належним чином через засоби
масової інформації,  про причини неявки
до судового засідання суд не повідомила. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення
при заочному розгляді справи,  що
відповідає положенням  ст.  224 ЦПК України.
Підлісна І.В. у судове засідання не з»явилася,
надала судові заяву,  в якій
просила справу розглядати за її відсутності ,
проти задоволення позову заперечувала ,
оскільки роз'яснила позивачці зміст договору та правові наслідки його
3 особи - комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної
інвентаризації» - до судового засідання не з»явилася ,  надала судові заяву про розгляд справи у її
відсутності,  рішення покладала на розсуд
суду на підставі вимог діючого законодавства.
Суд,  вислухавши пояснення позивачки та її
представника,  перевіривши матеріали
справи,  вважає позов таким,  що підлягає задоволенню.
встановлено у судовому засіданні 19 квітня 2001 року між ОСОБА_1та ОСОБА_2було
укладено договір купівлі - продажу,
згідно якого ОСОБА_1  продала ,  а
ОСОБА_2. купила АДРЕСА_1,
яка складається з однієї жилої кімнати житловою площею 19,  8 кв. м.
загальною площею 35,  2 кв.
м.  корисною площею 34,  4 кв. м.
Квартира належала продавцю ОСОБА_1
на підставі Свідоцтва про право власності на житло,  виданого 04 листопада 1993 року Харківським
міським центром приватизації державного житлового фонду за реєстраційним №
Харківському міському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № П-9-1274.
Продаж вчинено за суму 8000 грн. ,  які
продавець ОСОБА_1  одержала повністю ще
до підписання цього договору від покупця ОСОБА_2Договір було підписано
сторонами по справі та посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу Підлісною І.В. на дому за адресою АДРЕСА_1 19 квітня 2001
року та зареєстровано в реєстрі за № 492. Одночасно договір вміщував вимогу про
його реєстрацію у Комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної
інвентаризації» / а. с.  19/.
вбачається з технічного паспорту на спірну квартиру її власником являлася
ОСОБА_1 ,  а потім ОСОБА_2. / а. с.  6-7/.
до довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» право власності
на АДРЕСА_1 не зареєстровано / а. с.  8/.
моменту укладення договору позивачка постійно проживає у спірній квартирі,  несе всі права та обов»язки власника
квартири,  утримує її належний стан,  сплачує комунальні платежі та квартплату / а.
до ч. 1  ст.  229 ЦК
України якщо особа,  яка вчинила
правочин,  помилися щодо обставин ,  які мають істотне значення,  такий правочин може бути визнаний судом недійсним.  Істотне значення має помилка щодо природи
правочину,  прав та обов»язків
сторін,  таких властивостей і якостей
речі,  які значно знижують цінність або
можливість використання за цільовим призначенням.
розгляді цього спору судом встановлено,
що позивачка вважала,  що уклала
із відповідачкою договір довічного утримання ,
оскільки на протязі певного часу відповідачка надавала позивачці
матеріальну допомогу ,  відвідувала її
,  надавала допомогу в прибиранні
квартири,  прасуванні,  приготовленні їжі і тільки в 2005 році
відповідачка припинила виконувати ці обов»язки .
є людиною похилого віку ,  досягла 82 -
річного віку ,  за станом свого здоров»я
та віку потребує додаткового нагляду,
іншого житла,  крім спірної
квартири вона не має. Тому в силу свого віку і стану здоров»я позивачка
помилилися щодо природи правочину,
оскільки вважала,    що уклала з
відповідачкою договір довічного утримання.
помилка з боку позивачки підтримувалася діями відповідачки ,  а також відсутністю у позивачки копії
договору. Крім того,  у засіданні
позивачка наполягала на тому,  що ніяких
грошей від відповідачки вона не отримувала і проживає вона тільки за власні
Враховуючи,  що позивачка отримала копію договору
купівлі-продажу тільки у 2005 році ,  суд
вважає за можливе поновити позивачці строк позовної давності,  оскільки про порушення її прав вона дізналася
суд вважає за необхідне визнати недійсним договір купівлі - продажу ,  оскільки його було вчинено під впливом
помилки з боку позивачки,  яка в силу
свого віку та стану здоров»я помилилися щодо природи правочину та визнати за
позивачкою право власності на спірну квартиру,
оскільки до укладення договору саме позивачка була власницею спірної
підставі вищевикладеного,  керуючись  ст.
212-214 ЦПК України,   ст.   ст.
328 ЦК України,  суд
ОСОБА_1строк позовної давності.
договір купівлі - продажу АДРЕСА_1,
укладений 19 квітня 2001 року між ОСОБА_1та ОСОБА_2,  посвідчений приватним нотаріусом ХМНО
Підлісною IB. зар. №492- недійсним.
за ОСОБА_1право власності на АДРЕСА_1 в місті Харкові.
Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації»
зареєструвати право власності на АДРЕСА_1 в місті Харкові за ОСОБА_1
Рішення
може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через районний суд
протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання заяви про апеляційне
оскарження і після цього протягом 20 днів шляхом подання апеляційної скарги або
у порядку ч.4  ст.  295 ЦПК України .