Справа № 2-
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня
2007 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в
складі:           головуючого судді    Філь О.Є.

при секретарі Дубіна
Т.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Красноармійську цивільну
справу за позовом ОСОБА_2, в особі представника ОСОБА_1, до ОСОБА_3, ОСОБА_4
про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом доОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,
вказавши на підтвердження своїх позовних вимог, що 21 вересня 2006 року
Красноармійський міськрайонний суд Донецької області виніс вирок по
кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_4 і визнав його винним за ст. 286
ч. 2 КК України, призначив йому покарання у вигляді 5 років позбавлення воля з
позбавленням права керування транспортними засобами терміном на три роки, з
відбуванням покарання в уголовно-виконавчий установі.

Ухвалою
Апеляційного суду Донецької області від 09.01.2007 року вирок в частині
кваліфікації дій засудженого і міри покарання залишений без змін, а в частині
цивільного позову потерпілої ОСОБА_2 скасований, справа направлена на новий
розгляд в порядку цивільного судочинства.

Внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 27.02.2006 року з вини засудженого
ОСОБА_4, який керував автомобілем, що належить відповідачу ОСОБА_3 загинув її
чоловік ОСОБА_5, з яким
вона спільно проживала більше 30 років і який був єдиним годувальником в їхній
сім»ї.

Внаслідок
ДТП їй
заподіяно матеріальну шкоду в зв'язку з втратою годувальника в розмірі 42150,42
грн.

Відповідно
до ст. 1200 ЦК України,
у випадку смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні
особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на
одержання від нього утримання.

Відповідно
до п. 2 ч. 1 ст. 1200 ЦК
України шкода відшкодовується в тому числі дружині, яка досягла пенсійного
віку, встановленого законом, - довічно.

Відповідно
до ч. 2 ст. 1200 ЦК України
особам, зазначеним в п. 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується в
розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки,
яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його
утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів
потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором
довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Відповідно
до ч.3 ст. 1200 ЦК України
особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без
урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших
доходів.

Відповідно
до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6, сума
відшкодування шкоди може бути виплачена одноразово, але не більше ніж чим за
три роки.

Виходячи
з наведеного, розмір заподіяного відповідачами матеріального збитку, визначений
виходячи із розміра середньомісячної заробітної плати за останні 12 місяців, на
підставі довідок, виданих Інститутом сільського господарства від 10,04.2006
року та 03.07.2006 року і середнього розміру пенсії на підставі довідки
Управління Пенсійного Фонду України в Корольовському районі м. Житомира від
04.07.2006 року, не отриманої загиблим за

останні три
роки, з вирахуванням частки загиблого складає: 1528,99 грн. ( середня заробітна
плата) + 812,70 грн. (середній розмір пенсії): 2 ( кількість осіб, які були на
утриманні) = 1170,85 грн. ( середньомісячний сукупний доход на кожного члена
сім»ї X 36 місяців = 42150,42 грн.

Крім
того, в зв'язку зі смертю чоловіка і розслідуванням кримінальної справи, вона
вимушена була неодноразово приїжджати з м. Житомир до м. Селидово, всього сума
витрат на квітки складає 432,56 грн.

Всього розмір
заподіяної матеріальної шкоди складає 42582,98 грн. Крім того, внаслідок смерті
чоловіка вона отримала важку моральну травму, до теперішнього часу відчуває
страх, не може змиритися зі смертю рідної їй людини, що заподіює їй моральні
страждання, які вона оцінює в 200000 грн.

Позивачка
ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи
повідомлена належним чином, в матеріалах справи знаходиться заява про розгляд
справи у її відсутність.

Представник
позивачки ОСОБА_1 в судове засідання не з»явилась, про час і місце розгляду
справи повідомлена належним чином, в матеріалах справи знаходиться розписка,
про причини своєї неявки суду не повідомила.

Відповідачі
ОСОБА_3, ОСОБА_4
в судове засідання не з»явились, про час і місце розгляду справи повідомлені
належним чином, в матеріалах справи знаходяться розписки.

Дослідивши
матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивачки ОСОБА_2
підлягають частковому задоволенню з наступних підстав:

Судом
встановлено, що згідно вироку Красноармійського міськрайонного суду Донецької
області від 21 вересня 2006 року ОСОБА_4 визнаний винним за ст. 286 ч. 2 КК
України, і йому призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з
позбавленням права керування транспортними засобами терміном на три роки, з
відбуванням покарання в уголовно-виконавчий установі (а.с. 20-29).

Ухвалою
Апеляційного суду Донецької області від 09.01.2007 року вирок в частині
кваліфікації дій засудженого і міри покарання залишений без змін, а в частині
цивільного позову потерпілої ОСОБА_2 скасований, справа направлена на новий
розгляд в порядку цивільного судочинства (а.с. 15-19).

Внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 27.02.2006 року з вини засудженого
ОСОБА_4, який керував автомобілем, що належить відповідачу ОСОБА_3 на підставі
нотаріально посвідченої довіреності, загинув чоловік позивачки ОСОБА_5, з яким
вона спільно проживала більше 30 років і який був єдиним годувальником в їхній
сім»ї (а.с. 14).

Внаслідок
ДТП позивачці
ОСОБА_2 заподіяно матеріальну шкоду в зв'язку з втратою годувальника в розмірі
42150,42 грн.

Відповідно
до ст. 1200 ЦК України,
у випадку смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні
особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на
одержання від нього утримання.

Відповідно
до п. 2 ч. 1 ст. 1200 ЦК
України шкода відшкодовується в тому числі дружині, яка досягла пенсійного
віку, встановленого законом, - довічно. Позивачка ОСОБА_2 досягла пенсійного
віку, їй призначена пенсія за віком (а.с. 9).

Відповідно
до ч. 2 ст. 1200 ЦК України
особам, зазначеним в п. 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується в
розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки,
яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його
утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів
потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором
довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Відповідно до ч.3 ст. 1200 ЦК
України особам, які втратили годувальника, шкода

відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм
внаслідок втрати

годувальника, та інших доходів.

Відповідно
до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6, сума
відшкодування шкоди може бути виплачена одноразово, але не більше ніж чим за
три роки.

Виходячи
з наведеного, розмір заподіяного матеріального збитку, визначений виходячи із
розміру середньомісячної заробітної плати за останні 12 місяців, на підставі
довідок, виданих Інститутом сільського господарства від 10.04.2006 року та
03.07.2006 року (а.с. 7-8) і середнього розміру пенсії на підставі довідки
Управління Пенсійного Фонду України в Королівському районі м. Житомира від
04.07.2006 року (а.с.6), не отриманої загиблим за останні три роки, з
вирахуванням частки загиблого складає: 1528,99 грн. (середня заробітна плата) +
812,70 грн. (середній розмір пенсії): 2 (кількість осіб, які були на утриманні
загиблого) = 1170,85 грн. (середньомісячний сукупний доход на кожного члена
сім»ї) X 36 місяців = 42150,42 грн.

Крім
того, в зв'язку зі смертю чоловіка і розслідуванням кримінальної справи,
позивачка була вимушена неодноразово приїжджати з м. Житомир до м. Селидово,
всього сума витрат на квітки складає 432,56 грн. (а.с. 10-13).

Всього розмір
заподіяної матеріальної шкоди складає 42582,98 грн.

Відповідно
до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності,
інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 володіє транспортним засобом
автомобілем МАЗ-6303 державний номер НОМЕР_1 з причепом, державний номер
НОМЕР_2, на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 11.08.2005 року (
а.с. 27).

Відповідно
до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 з
наступними змінами не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не
несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом
підвищеної небезпеки на підставі трудових відносин з володільцем цього джерела
(шофер, машиніст, оператор тощо). Вироком Красноармійського міськрайонного суду
від 21.09.2006 року встановлено, що відповідно до товарно-транспортних
накладних ОСОБА_4 був зазначений, як особа, яка супроводжує транспорт і як
водій транспортного засобу (а.с. 27). Тому, суд вважає, що заподіяна позивачці
ОСОБА_2 матеріальна шкода підлягає стягненню з відповідачаОСОБА_3

Судом
встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачці ОСОБА_2
заподіяно моральну шкоду, яка полягає в її душевних стражданнях, які вона
зазнала внаслідок смерті її чоловіка ОСОБА_5 Визначаючи розмір позовних вимог в
частині відшкодування моральної шкоди, що підлягає задоволенню, суд виходить із
тривалості та глибини моральних страждань, вимог розумності і справедливості, з
великої кількості негативних наслідків, які виникли внаслідок загибелі чоловіка
позивачки. Суд враховує, що смерть рідної людини є для позивачки Заграфової
непоправимою втратою, в зв'язку з якою вона відчуває почуття страху, втрати,
душевні хвилювання та страждання.

Таким
чином, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди
підлягають задоволенню частково у розмірі 50000 грн.

Заподіяна
позивачці моральна шкода підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_4, як особи,
визнаної вироком суду винною у загибелі чоловіка позивачки відповідно до вимог
ст. 1167 ЦК України.

Крім
того, з відповідачів необхідно стягнути на користь держави судові витрати: з
відповідача ОСОБА_3 - судовий збір з позовних вимог про відшкодування
матеріальної шкоди у розмірі 425,83 грн., витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи у розмірі 30,00 грн., з відповідача ОСОБА_4 -
судовий збір у розмірі 8,50 грн. - з позовних вимог про відшкодування моральної
шкоди та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у
розмірі 7,50 грн.

На
підставі викладеного, керуючись ст. 1166, 1167, 1187, 1200 ЦК України, ст. ст.
79, 88, 212 -215 ЦПК України , суд

ВИРІШИВ:

Позовні
вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в
рахунок відшкодування матеріальної шкоди 42582,98 грн.

Стягнути
з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000
(п'ятдесят тисяч) грн.

В задоволенні
інших позовних вимог ОСОБА_2, відмовити.

Стягнути
з ОСОБА_3 на
користь держави судовий збір у розмірі 425,83 грн., витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30,00 грн.

Стягнути
з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 8,50 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 7,50 грн.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення може бути подано Апеляційному суду Донецької
області через Красноармійський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення може бути подана
Апеляційному суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.