УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18
грудня 2007 року                                                                              м.
Одеса

Судова колегія
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого                                                                  Гайворонського
С.П.

суддів                                                                              Виноградової
Л.Є. Сегеди С.М.

при
секретарі                                                                 Карпенко С.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до об'єднання співвласників багатоквартирного будинку
„Камєта" (далі ОСББ „Камєта") про визнання договору купівлі-продажу
дійсним та визнання права власності на гараж, а також за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про усунення перешкод у реалізації права власності на майно, стягнення
матеріальних збитків та моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2007 року,

встановила :

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до об'єднання співвласників багатоквартирного
будинку „Камєта" про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання
права власності на гараж, посилаючись на те, що ОСОБА_1 є власником квартири
АДРЕСА_1 та членом об'єднання співвласників багатоквартирного будинку
„Камєта".

З 1994 року
ОСОБА_1 користується гаражем № 2, загальною площею 16, 2 кв.м., який
розташований у підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_1. 16 грудня 2002 року
ОСОБА_1 у простій письмовій формі уклав з ОСББ „Камєта" договір
купівлі-продажу вищевказаного приміщення у власність за 1500 грн.

Головуючий   у
першій   інстанції   -
Турецька   І.О.             Справа  №
22ц-5333/2007р.

Доповідач
- Гайворонський С.П.                                                Категорія
ЦП : 12

Однак, у
подальшому, відповідач, в особі ОСББ „Камєта, " став ухилятися від
нотаріального посвідчення угоди, а тому ОСОБА_1 просив суд визнати за ним право
власності на зазначений вище гараж

ОСОБА_2
звернулася з позовом до ОСОБА_1про усунення перешкод у реалізації права
власності на майно, стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди.

В
обґрунтування свого позову ОСОБА_2 послалась на те, що остання була членом ЖБТ
„Нева", яке здійснювало будівництво домоволодіння АДРЕСА_1 і, як учасник
даного товариства, внесла грошові кошти на придбання квартири № 11 та гаражного
приміщення № 2 у зазначеному будинку.

У 1994
році на підставі рішення загальних зборів членів ЖБТ „Нева" були складені
акти про передачу у власність ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 та про передачу у
власність ОСОБА_2 гаражного приміщенняАДРЕСА_1, який підлягав реєстрації в МБТІ
м. Одеси.

ОСОБА_2
просила суд усунути перешкоди з боку ОСОБА_1в користуванні належним їй на праві
власності вищевказаним гаражем, та стягнути з останнього матеріальні збитки і
спричинення моральної шкоди.

Рішенням
Приморського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2007 року в задоволені
позову ОСОБА_1до об'єднання співвласників багатоквартирного будинку
„Камєта" про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права
власності на гараж відмовлено.

Суд
першої інстанції позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1про усунення перешкод у реалізації
права власності на майно, стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди
задовольнив частково.

Районнийсуд
зобов'язав ОСОБА_1не перешкоджати ОСОБА_2 у користуванні належним їй на праві
власності гаражним приміщенням № 2, розташованим у будинку АДРЕСА_1, шляхом
його звільнення.

В
задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1про стягнення матеріальних збитків
та моральної шкоди суд першої інстанції відмовив.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення,
задовольнивши його позовні вимоги, в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1відмовити.,
посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Судова
колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і
обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно
до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може
бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Розглядаючи
спір, судова колегія вважає, що районний суд дослідив та оцінив обставини по
справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Судова
колегія вважає, що суд першої інстанції при ухваленні вищевказаного рішення
діяв відповідно з вимогами ст.3 ЦК
України врахувавши, що загальними засадами цивільного законодавства є
справедливість, добросовісність та розумність.

Так,
задовольняючи частково позов ОСОБА_2 , районний суд правильно виходив з того,
що відповідно до реєстраційного посвідчення, виданого ОМБТІ та РОН 23 січня
2003 року, ОСОБА_2 є власником гаражу № 2 по пр. Дунаева у м. Одесі і вказане право власності
останньої до теперішнього часу не оспорене.

Районний
суд вірно встановив, що ОСОБА_1 перешкоджає ОСОБА_2 в користуванні зазначеним
вище гаражним приміщенням, а тому необхідно зобов'язати ОСОБА_1не перешкоджати
ОСОБА_2 у користуванні належним їй на праві власності гаражним приміщенням № 2,
розташованим у будинку АДРЕСА_1, шляхом його звільнення

Суд
першої інстанції дійшов до правильного висновку, що в задоволені позовних вимог
ОСОБА_2 до ОСОБА_1про стягнення матеріальних збитків слід відмовити, оскільки
ОСОБА_2 не надала до суду будь-яких доказів спричинення їй матеріальних
збитків, пов'язаних з оплатою стоянки, здійснення страхування транспорту у
зв'язку з неможливістю користування вищевказаним гаражним приміщенням.

Також,
судова колегія вважає, що районний суд обґрунтовано відмовив ОСОБА_2 в
задоволенні її позовних вимог стосовно відшкодування з ОСОБА_1моральної шкоди,
оскільки при з'ясуванні фактів, з якими закон пов'язує відшкодування моральної
шкоди, слід виходити з роз'яснень даних в п. 5 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31 березня 1995 року № 4 ( з подальшими змінами ) „Про судову
практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди".

Так,
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди
підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана та вина
останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з ясувати чим підтверджується
факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат
немайнового характеру, за яких обставин та якими діями ( бездіяльністю ) вони
заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він
виходив при цьому.

Суд
першої інстанції на підставі зазначеного вище, вірно вказав, що ОСОБА_2 не
довела свого позову про стягнення моральної шкоди, що є її обов'язком
відповідно до засад змагальності процесу за ст. 10 ЦПК України.

При цьому
районний суд створив всі умови для змагальності процесу.

На
підставі викладеного, судова колегія дійшла висновку, що районний суд ухвалив
правильне по суті і справедливе рішення, про що свідчать матеріали даної
справи.

При
цьому, суд першої інстанції врахував положення ст. 6 Конвенції про захист прав
і основних свобод людини щодо того, що кожна людина при визначенні її
громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Таким
чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або
могли призвести до невірного вирішення справи.

Керуючись
ст. ст. 303, 304, 305, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314,
ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати з цивільних
справ Апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1   - відхилити.

Рішення
Приморського районного суду м, Одеси від 20 вересня 2007 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до об'єднання співвласників багатоквартирного будинку
„Камєта" про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права
власності на гараж, а також за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод
у реалізації права власності на майно, стягнення матеріальних збитків та
моральної шкоди - залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може
бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня
набрання законної сили до Верховного Суду України.