Справа №2-423/07
Рішення

Іменем України

09 липня 2007
року

Первомайський
районний суд Автономної Республіки Крим у складі:

головуючого -
судді Михайлової Л.О.

при секретарі
Руденко В.П

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в смт.
Первомайське цивільну справу за лозовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,  ОСОБА_4та ОСОБА_5до ОСОБА_6та ОСОБА_7про
виселення із жилого приміщення,

встановив:

Позивачі
звернулися до суду з позовною заявою до ОСОБА_6. та ОСОБА_7.,  в якій просять виселити їх з двома неповнолітніми
членами сім'ї: дітьми ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1року народження,  і
ОСОБА_9,  ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження,  з квартири АДРЕСА_1.  Свої вимоги позивачі мотивують тим,  що вони у рівних долях є власниками вказаної
квартири,  в якій з 2002 року проживають
відповідачі,  які мали намір купити цю
квартиру,  дали задаток у сумі 350
доларів,  однак ніяких дій після цього
для належного оформлення договору купівли-продажу квартири досі не
зробили,  незважаючи на неодноразове
звернення до них позивачів з питання нотаріального оформлення договору,  або звільнення квартири,  добровільно звільняти квартиру
відмовляються,  перешкоджаючи позивачам у
здійсненні ними своїх прав користування та розпорядження належного їм майна.

Відповідачі
позов не визнали,  тому що квартиру у
позивачів вони фактично купили,  сплатив
позивачці ОСОБА_1: 350 доларів. Відповідачка ОСОБА_7. пояснила суду,  що оформити договір купівли-продажу квартири
належним чином вони не мали можливості,
у зв'язку з відоутністю коштів,
відповідач ОСОБА_6. мотивує неоформлення у нотаріальному порядку
договору купівлі-продажу відсутністю в нього документів на квартиру.

Дослідивши
матеріали справи,  суд вважає,  що позов підлягає задоволенню. Судом
встановлено,  що позивачам на праві
спільної часткової власності у рівних долях належить квартира АДРЕСА_1,  що підтверджується свідоцтвом про право
власності на житло,  виданим виконавчим
комітетом

2

Первомайської
селиіщюї ради 01 вересня 2000 року і зареєстрованим Джанкойським міжміським
бюро реєстрації та технічної інвентаризації 14 вересня 2000 року (а.с.4). Факт
проживання відповідачів з двома неповнолітніми дітьми у даній квартирі
підтверджується актом огляду від 02.10.2006 року (а.с. 27). Згідно з адресних
довідок про реєстрацію ОСОБА_6. за адресою: АДРЕСА_2та ОСОБА_7. за адресою:
АДРЕСА_1(а.с. 61-62),  відповідачі
мешкають у даній квартирі без реєстрації. Усна угода про купівлю-продаж
квартири,  що була укладена сторонами в
2002 році не відповідає вимогам  ст. 206
ЦК України,  яка передбачає,  що усно можуть вчинятися правочини,  які повністю виконуються сторонами у момент
їх вчинення,  за винятком
правочинів,  які підлягають нотаріальному
посвідченню та державній реєстрації,  а
також правочинів,  для яких недодержання
письмової форми має наслідком їх недійсність; а
ст. 657 ЦК України передбачає,  що
договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) укладається у письмовій
формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації,  а також з урахуванням тих обставин,  що відповідачами не проведено ніяких
дій,  що свідчать про намір купувати
квартиру,  в якої вони проживають
тривалий строк,  і питання про визнання
за ними права власності на цю квартиру відповідачами не ставиться та не
ставилося раніше,  у теперішній час
відповідачі мешкають у квартирі позивачів без їхньої згоди,  суд вважає,
що ОСОБА_6. та ОСОБА_7. з двома неповнолітніми дітьми самоправно
займають житлове приміщення,  що є в
приватній власності громадян,
позбавляють позивачів права користуватися своєю власністю,  порушуючи положення  ст. 155 Житлового кодексу України:
"Власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком
(квартирою)". Відповідно до  ст. 391
ЦК України,  власник має право вимагати усунення будь яких
перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно
зі  ст. 60 ЦПК України,  кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини,  на які вона посилається,  як на підставу своїх вимог і заперечень.
Доводи позивачів знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Відповідачі
не надали ніяких доказів у підтвердження своїх заперечень проти вимог
позивачів,  тому суд вважає,  що відповідно до  ст. 116 ЖК України відповідачі з
неповнолітніми членами сім'ї підлягають виселенню з належної позивачам
квартири.

На
підставі викладеного і керуючись
ст.  ст. 10,  11,
57- 60, 209,  212-215,  ЦПК України,
ст. ст. 206, 391, 657 ЦК України,
ст. 116, 155 ЖК України,  суд

вирішив:

Позовну
заяву ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  ОСОБА_3,
ОСОБА_4та ОСОБА_5задовольнити.

3

Виселити
з квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_6і ОСОБА_7з неповнолітніми членами сім'ї: дітьми
ОСОБА_8,  ІНФОРМАЦІЯ_1року
народження,  і ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3року
народження.

Стягнути
з ОСОБА_6і ОСОБА_7на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 19, 25 грн. з
кожного.

Рішення
може бути оскаржено до Апеляційного суду Автономної Республіки Крим через
Первомайський районний суд АР Крим шляхом подачі заяви про апеляційне
оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення,  апеляційної скарги - протягом двадцяти днів після
подачі заяви про апеляційне оскарження,
або в порядку ч. 4  ст. 295 ЦПК
України.