Справа №22ц-4852/07
Головуючий у 1 інстанції:
Доповідач: Маляренко
УХВАЛА

Іменем України

13 грудня 2007 року                                                                                 колегія
суддів

судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Луганської

області у
складі:

Головуючого:
Маляренко І. Б. Суддів: Галан Н. М., Яреська А. В. За участю секретаря:
Дорошенко Ю. Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луганську
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення
Кремінського районного суду Луганської області від 24 жовтня 2006 року за
позовом ОСОБА_1 до малого приватного підприємства „Данко" про стягнення
середньої заробітної плати за час затримки розрахунку та відшкодування
моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2003
року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до малого приватного підприємства
„Данко" про стягнення заборгованості по заробітній платі, середньої
заробітної плати за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди,
мотивуючи тим, що з 09. 09. 2002 року працював у відповідача на посаді головного
інженера з посадовим окладом у розмірі 350 грн.

31. 03. 2003
року він був звільнений з посади головного інженера за власним бажанням.

Посилаючись на
те, що відповідач жодного разу не виплатив йому заробітну плату, просив
стягнути на його користь належну йому заробітну плату за шість місяців у
розмірі 2360. 08 грн. з урахуванням індексу інфляції, середній заробіток за три
місяці після звільнення у розмірі 1008 грн. та завдану моральну шкоду у розмірі
2366 грн.

Рішенням
Кремінського районного суду Луганської області від 08. 08. 2003 року, залишеним
без зміни ухвалою апеляційного суду Луганської області від 25. 12. 2003 року,
позовні вимоги було задоволено частково: з МПП „Данко" було стягнуто на
користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у сумі 2444. 08 грн., в
задоволенні інших вимог було відмовлено.

Ухвалою
Верховного Суду України від 07. 06. 2006 року рішення Кремінського районного
суду Луганської області від 08. 08. 2003 року та ухвалу апеляційного суду
Луганської області від 25. 12. 2003 року було скасовано в частині відмови у
задоволенні позовних вимог

2

В разі, якщо
звільнений працівник до одержання остаточного . розрахунку стане на іншу
роботу, розмір зазначеної в частині першій цієї статті компенсації зменшується
на суму заробітної плати, одержаної за новим місцем роботи.

Як встановлено
судом, і ці обставини ніким не оспорюються, З 09. 09. 2002 року позивач
працював у відповідача на посаді головного інженера з посадовим окладом у
розмірі 350 грн.

31. 03. 2003
року він був звільнений з посади головного інженера за власним бажанням.

Рішенням
Кремінського районного суду Луганської області від 08. 08. 2003 року, залишеним
без зміни в цій частині ухвалою апеляційного суду Луганської області від 25.
12. 2003 року та ухвалою Верховного Суду України від від 07. 06. 2006 року,
стягнуто з МПП „Данко" на користь ОСОБА_1 прокомпенсована заборгованість
по заробітній платі у сумі 2444. 08 грн.

Дана
заборгованість була остаточно виплачена ОСОБА_1 29 червня 2004 року.

Виходячи з того,
що позивач звільнився з МПП „Данко" 31 березня 2003 року, а розрахунок з
ним було проведено, як уже зазначалося, 29 червня 2004 року, суд обгрунтовано
виходив з того, що саме за цей період підлягає стягненню на користь позивача
середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, але з урахування
одержуваної заробітної плати за час роботи у ПКФ „Дахм" квітень - жовтень
2003 року у розмірі 185 грн.

Сам порядок
розрахунку цієї суми ні позивачем, ні відповідачем не оспорюється, апелянт, як
уже зазначалося, не згоден з періодом стягнення середнього заробітки', відмовою
у індексації середнього заробітку за час розрахунку при звільненні і розміром
моральної шкоди.

Доводи
апеляційної скарги щодо незаконності рішення суду в частині відмови у стягненні
середнього заробітку по листопад 2006 року уваги не заслуговують, оскільки
остаточний розрахунок було проведено з позивачем 29 червня 2004 року, і сам
середній заробіток за час затримки розрахунку7 при звільненні не є заробітною
платою, він є штрафною санкцією для роботодавця, що має спонукати його
виконувати вимоги закону щодо своєчасного розрахунку зі звільненими
працівниками, тому згідно зі ст. 117 КЗпП України, він стягується тільки по
момент виплати заборгованості по заробітній платі.

Крім того,
згідно із діючим законодавством, індексації підлягають грошові доходи громадян,
одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру.

Середній
заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є разовою виплатою і тому
індексації не підлягає.

3

ОСОБА_1 про стягнення середньої заробітної плати за час затримки
розрахунку та відшкодування моральної шкоди і в цій частині направлено на новий
розгляд.

Рішенням
Кремінського районного суду Луганської області від 24 жовтня 2006 року у
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, суд стягнув з МПП „Данко" на
його користь 4440 грн., а також стягнув з МПП „Данко" судовий збір у сумі
51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі
7. 50 грн.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить рішення Кремінського районного суду Луганської області
від 24 жовтня 2006 року скасувати в частині відмови у задоволенні вимог про
стягнення середнього заробітку по день фактичного розрахунку і індексації цього
середнього заробітку і постановити нове рішення про задоволення його позовних
вимог в цій частині в повному обсязі, а також постановити нове рішення про
задоволення його вимог про стягнення моральної шкоди, наполягаючи на тому, що
суд порушив вимоги ст. 237-1 КЗпП України, не взявши до уваги надані ним докази
на підтвердження розміру моральної шкоди; також, на його думку, суд,
обмежившись періодом з моменту його звільнення до дня виплати заборгованості по
заробітній платі, не взяв до уваги тієї обставини, що середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні йому досі не виплачено, а отже повного
розрахунку з ним не відбулося і середній заробіток повинно бути стягнено по 01
листопада 2006 року, тобто по час подачі апеляційної скарги. Крім того, дана
сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні повинна
бути проіндексована станом на ту ж дату, чого судом зроблено не було.

Обговоривши
доводи апеляційної скарги, заслухавши доповідача, перевіривши законність і
обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно зі
ст. 117 КЗпП України ( в ред.,
що діяла на час виникнення спірних правовідносин), в разі невиплати з вини
власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у
строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх
розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності
спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або
уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в
тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на
користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає
орган, який виносить рішення по суті спору.

4

Безпідставними
вважає колегія суддів і доводи апеляційної скарги щодо незгоди позивача із
розміром суми стягненої на його користь на відшкодування моральної шкоди.

Із матеріалів
справи, видно, що заборгованість по заробітній платі не виплачувалась
позивачеві з 31. 03. 2003 року по 29. 06. 2004 року.

Колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції із врахуванням всіх обставин справи, а також
періоду роботи позивача на іншому підприємстві, одержання ним пенсії у
вищезазначний проміжок часу, правильно визначився із розміром моральної шкоди,
що підлягає стягненню на користь позивача.

Наведене
свідчить, що судом першої інстанції постановлено законне і обгрунтоване
рішення, і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308,
313-315 ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 -відхилити,

рішення
Кремінського районного суду Луганської області від 24 жовтня 2006 року за
позовом ОСОБА_1 до малого приватного підприємства „Данко" про стягнення
середньої заробітної плати за час затримки розрахунку та відшкодування
моральної шкоди - залишити без змін.

Ухвала набирає
чинності негайно, але протягом двох місяців може бути оскаржена шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду України.