Справа № 2-87/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06
серпня 2007 р.                                                                                                                     м.
Київ

Солом'янський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого
судді    Українця В.В.

при
секретарі              Клімовських С А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача ОСОБА_3, третя особа на
стороні відповідача ОСОБА_4, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,
заподіяної внаслідок ДТП,

та

за позовом третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_3до ОСОБА_2, третя
особа на стороні відповідача ОСОБА_4, про стягнення збитків та відшкодування
моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1. звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2. про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що 08 березня 2004 року на
вул. Глибочицькій в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті
якої пошкоджено автомобіль марки "Форд-Екскорт", державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував за довіреністю її чоловік ОСОБА_3.

Зазначила, що зіткнення її автомобіля з автомобілем під керуванням, по
довіреності, ОСОБА_2. марки "Мітсубісі-Паджеро", державний
реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_4., сталося з
вини відповідача при наступних обставинах.

Автомобіль під керуванням ОСОБА_3. рухався по вул. Глибочицькій в м. Києві
в напрямку вул. Лук'янівської. У цей же час в попутному напрямку рухався
автомобіль під керуванням ОСОБА_2. Дорожнє покриття було сухе, освітлення
денне.

Увімкнувши сигнал лівого повороту, ОСОБА_3. уповільнив рух автомобіля та,
переконавшись в тому, що смуга зустрічного руху вільна від трамваїв і
зустрічних автомобілів, почав здійснювати розворот.

У цей час відповідач виїхав на зустрічну смугу руху, на якій автомобіль під
керуванням ОСОБА_3. закінчував розворот, внаслідок чого і сталося зіткнення
автомобілів.

Вважає, що відповідач порушив пункт 11.4 Правил дорожнього руху (далі -
ПДР) та пункт 3.25 Додатку 1 до ПДР.

На відшкодування матеріальної шкоди просить стягнути з відповідача 12221
гривню 10 копійок - вартість заподіяної шкоди внаслідок пошкодження автомобіля
відповідно до наданого автотоварознавчого висновку спеціаліста; 380 гривень -
вартість проведення автотоварознавчого дослідження ; 184 гривні 51 копійку
сплаченого судового збору.

Крім того, просить стягнути з відповідача на її користь 5000 гривень
моральної шкоди. Посилається на те, що пошкодження автомобіля спричинило їй
незручності в повсякденному житті.

Представник ОСОБА_2. позов не визнала, пояснила суду, що
зіткнення автомобілів сталося з вини водія ОСОБА_3., який на її думку
порушив пункт 10.7 Правил дорожнього руху, яким встановлена заборона розвороту
за видимості дороги менше 100 метрів хоча б в одному напрямку.

Зазначила, що зіткнення дійсно відбулося на зустрічній
для відповідача смузі руху, проте він не їхав по зустрічній смузі, а виїхав на
цю смугу руху, приймаючи всі міри для уникнення зіткнення з автомобілем під
управління ОСОБА_3., оскільки останній, порушивши правила дорожнього руху,
почав робити розворот і створив для нього аварійну ситуацію, при якій він в будь-якому
випадку не міг уникнути зіткнення.

Розміщення обох
транспортних засобів до приїзду працівників ДАІ не змінювалось.

Додала, що твердження водія ОСОБА_3. про те, що відповідач рухався по
зустрічній смузі руху не відповідає дійсності, оскільки в такому випадку, з
урахуванням швидкості руху його автомобіля та дуже повільну швидкість рух
автомобіля ОСОБА_3. зіткнення б не відбулося.

Представник третьої особи ОСОБА_3. заявлений позов підтримала. Пояснила, що
ОСОБА_3. на автомобілі позивачки рухався по вул. Глибочицькій в напрямку вул.
Лук'янівської в місті Києві в крайній лівій смузі руху. В районі будинку № 72,
включивши лівий поворот знизив швидкість майже до повної зупинки, почекав поки
зустрічна смуга руху буде вільна від транспорту та почав розворот. У той
момент, коли він перебував на іншій половині дороги і пішов на заключну фазу
розвороту, відбувся удар у лівий бік його автомобіля в районі дверей водія
автомобілем під управління відповідача. Уникнути удару він не зміг, оскільки
його автомобіль рухався повільно.

ОСОБА_3 заявив самостійні вимоги до відповідача. З уточненням позовних
вимог просить стягнути з ОСОБА_2., на його користь 1500 гривень збитків, що
складаються з упущеної вигоди; 5000 гривень моральної шкоди та 89 гривень 50
копійок судового збору.

Свої вимоги мотивує тим, що в результаті винних дій відповідача він отримав
тілесні ушкодження, після ДТП
хвилювався за своє життя та стан здоров'я своєї дружини -позивачки по
справі, довгий час боявся сідати за кермо автомашини в результаті перенесеного
страху.

Крім того, 08 березня 2004 року він мав проводити фотозйомку святкування 8
Березня на території Бучанського рибного господарства. З ТОВ
"АВВА-сервіс" була укладена відповідна угода про надання послуг від
28 лютого 2004 року. У зв'язку з тим, що потрапив у ДТП та йому було
накладено гіпс, не зміг виконати зобов'язання за договором та не отримав за
виконання 1500 гривень, які були обумовлені угодою. Вважає зазначену суму
упущеною вигодою.

ОСОБА_4. у судове засідання не з'явилася про місце, день і час розгляду
справи повідомлялася.

Заслухавши пояснення представників сторін та третіх осіб,
пояснення експерта, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 08 березня 2004 року на вул.
Глибочицькій в м. Києві сталася дорожньо-транспорта пригода з участю водія
ОСОБА_3., який керував по довіреності автомобілем позивачки ОСОБА_1. та водія
ОСОБА_2., який керував автомобілем, що належить на праві власності ОСОБА_4. в
результаті чого були пошкоджені автомобілі.

Відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній
правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якою створює
підвищену небезпеку, якщо ця особа не доведе, що шкоди було завдано внаслідок
непереборної сили або умислу потерпілого.

Заявляючи позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,
позивачка зазначала, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини
відповідача.

Такі доводи
позивачки не знайшли свого підтвердження при розгляді справи.

З наданих суду
доказів вбачається наступне.

Постановою інспектора дізнання відділу ДАІ
Шевченківського РУ ГУ
МВС України в місті Києві від 12 березня 2004 року в порушенні кримінальної
справи по факту дорожньо-транспортної пригоди з участю водіїв ОСОБА_3 та
ОСОБА_2. відмовлено.

За порушення п. 10.1. ПДР, що призвело до зіткнення
транспортних засобів щодо ОСОБА_3. складено протокол про притягнення його до
адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України.

За порушення п.
11.4 ПДР, що
призвело до зіткнення транспортних засобів щодо ОСОБА_2. складено протокол про
притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України.

Постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 06 липня
2004 року провадження по справі про притягнення ОСОБА_3. до адміністративної
відповідальності за ст. 124 КпАП закрито за закінченням строку притягнення до
адміністративної відповідальності.

Постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16 квітня
2004 року ОСОБА_2. визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.
124 КпАП України та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді
штрафу.

З названими постановами ОСОБА_3. та ОСОБА_2. погодилися та не оскаржували
їх. На даний час постанови чинні.

Таким чином, постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 12
березня 2004 року встановлено, що обидва водії порушили правила дорожнього
руху, які призвели до зіткнення автомобілів, а саме: ОСОБА_3. порушив п. 10.1
ПДР, яким передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою
зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не
створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а водій ОСОБА_2. порушив
п. 11.4 ПДР, яким передбачено, що на дорогах з двостороннім рухом, які мають
щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на
призначений для зустрічного руху бік дороги.

Факт порушення учасниками дорожньо-транспортної пригоди зазначених правил
дорожнього руху підтверджується схемою дорожньо-транспортної пригоди та не
суперечить по своїй суті поясненням обох водіїв щодо розміщення транспортних
засобів на момент зіткнення та після зіткнення. Обидва водії в своїх первинних
поясненнях зазначали, що рухалися в одному напрямку, що водій ОСОБА_3. почав
розворот в зоні поганої видимості для водія ОСОБА_2., який рухався за ним,
ОСОБА_2. з метою об'їхати автомобіль під керуванням ОСОБА_3. виїхав на
зустрічну смугу руху, де й відбулося зіткнення.

Оскільки висновки зазначених постанов ґрунтуються лише на поясненнях сторін
та схемі дорожньо-транспортної пригоди, відповідач не визнав своєї вини в
скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, а посилався на те, що зіткнення
відбулося з вини саме позивача, судом по справі була призначена автотехнічна експертиза
за вихідними даними матеріалів адміністративних справ та матеріалів цивільної
справи.

За висновком судової автотехнічної експертизи від 23 листопада 2006 року
водію ОСОБА_3. з технічної точки зору слід було діяти у відповідності до вимог
пунктів 10.1; 10.4 та 11.8 ч. 2 ПДР.

Водію ОСОБА_2. в даній дорожній обстановці слід було діяти у відповідності
до вимог пунктів 11.8 ч.1 та 12.3 ПДР України.

Дії водія
ОСОБА_5 не відповідали вимогам п. 10.1 ПДР з технічної точки зору.

Дії водія
ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 10.4 ПДР з технічної точки зору.

Дії водія
ОСОБА_3. не відповідали вимогам п. 11.8 ч. 2 ПДР з технічної точки зору.

У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_2. не мав
технічної можливості зупинити автомобіль до місця зіткнення. В його діях невідповідностей
вимогам п. 12.3 ПДР з технічної точки зору не вбачається.

За висновком автотехнічної експертизи з технічної точки
зору, в даній дорожній обстановці невідповідність дій водія ОСОБА_3. вимогам п.
10.1 та п. 11.8 ПДР знаходилися в причинному зв'язку з даною
дорожньо-транспортною пригодою.

Пунктом 10.1 ПДР передбачено, що перед початком руху,
перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися,
що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно з пунктом 11.8 ПДР по трамвайній колії попутного
напрямку, розташованій на одному рівні з проїзною частиною для нерейкових
транспортних засобів, дозволяється рух за умови, що це не заборонено дорожніми
знаками чи дорожньою розміткою, а також під час випередження, об'їзду, коли
ширина проїзної частини недостатня для виконання об'їзду, без виїзду на
трамвайну колію.

Оскільки в висновку експерта зазначено, що оцінити дії
водія ОСОБА_3. вимогам п. 10.4 ПДР, виходячи з його пояснень в рамках даного
дослідження не є можливим через відсутність його пояснень щодо кількісної
характеристики розташування автомобіля марки "Форд" в момент початку
виконання маневру розвороту, то в судове засіданні викликався експерт, що
проводив дослідження.

У судовому засіданні експерт ОСОБА_6. підтвердив наданий суду висновок та
пояснив, що дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил
дорожнього руху водієм ОСОБА_3.

З урахуванням пояснень експерта в судовому засіданні і відсутності до нього
питань в учасників процесу, які б вимагали від експерта проведення додаткової
експертизи, судом відмовлено у задоволенні клопотання про проведення повторної
автотехнічної експертизи.

Суд вважає, що висновок експертизи можливо покласти в основу рішення, як
такий що не суперечить іншим доказам по справі.

При проведенні експертизи, експерти мали в розпорядженні
пояснення сторін, отримані працівниками ДАІ після ДТП, матеріали
адміністративних проваджень та цивільної справи з поясненнями всіх учасників
процесу в судовому засіданні.

Висновки експертизи кореспондуються з іншими доказами по справі, а саме:
первинними поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди, схемою пригоди,
висновками постанови про відмову в порушенні кримінальної справи та постановами
суду про притягнення учасників ДТП
до адміністративної відповідальності.

На підтвердження своїх доказів, щодо вини ОСОБА_2. в порушенні правил
дорожнього руху, позивачка як на доказ, посилається на постанову про
притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України.

Проте, саме по собі зазначене порушення правил дорожнього руху з боку
відповідача за висновком автотехнічної експертизи, не перебуває в причинному
зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою.

Відповідно до загальних засад відповідальності за спричинену матеріальну
шкоду, така відповідальність наступає лише тоді, коли є причинний зв'язок між
діями та їх наслідками.

З урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що
дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_3., тому в задоволені
позову ОСОБА_1. та ОСОБА_3. слід відмовити.

Керуючись статтями 1166,1167,1187 ЦК України,
статтями 3,4,10,11, 57-60, 88,209, 212-215,218,223 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3до ОСОБА_2 про стягнення збитків та
відшкодування моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста
Києва через суд першої інстанції шляхом подання протягом десяти днів з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може
бути подана без попереднього подання заяви протягом десяти днів з дня
проголошення рішення або протягом двадцяти днів з дня подання заяви про
апеляційне оскарження.