Справа № 2-154/2007p.
РІШЕННЯ

ІМEHEМ      УКРАЇНИ

26 січня
2007 p.                                                                                                   м.
Вільнянськ

Вільнянський
районний суд Запорізької області у складі:

Головуючого
- судді                                                    Беспалько
Т.Д.

При
секретарі                                                               Печенкіної
В.П.

Розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до ПП Агрофірма " Прогрес " про визнання договору оренди
земельної частки ( паю) припиненим та стягнення заборгованості по орендній
платі у розмірі 1079 гривень за 2005 рік та зустрічній позовній заяві
Приватного підприємства " Агрофірма Прогрес" до ОСОБА_1про розірвання
договору оренди земельної частки ( паю) № 723 від 22.02.2002 року,  спонукання відповідача укласти з позивачем
договір оренди земельної ділянки,  яка
належить відповідачу на підставі державного акту на право власності на земельну
ділянку № 86 від 12.10.2004 року на термін до 22.02.2012 р. на умовах договору
оренди земельної частки ( паю) № 723 від 22.02.2002 року з урахуванням вимог
типового договору оренди землі,
затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 року
№ 220.

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
звернулася до суду з вищезазначеним позовом,
в якому посилається на те,  що 22
лютого 2002 року між нею та відповідачем ПП Агрофірма " Прогрес" був
укладений договір оренди земельної частки ( паю) терміном на 10 років. 12
жовтня 2004 року позивачка отримала державний акт на право приватної власності
на землю,  згідно якого земля була
виділена їй у натурі. Після одержання державного акту на право приватної
власності на землю й виділення земельної ділянки у натурі згідно п..З Типового
договору оренди земельної частки ( паю) зобов'язання сторін за укладеним
договором припиняється відповідно до чинного законодавства. У зв"язку з
тим,  що позивачка отримав державний акт,  змінився предмет зобов'язання за договором
оренди,  а відтак і сутево умови
виконання зобов'язань. Сторони повинні були привести договірні відносини у
належний стан відповідно до вимог Закону " Про оренду землі".

Позивачка
04 лютого 2004 звернулася до ПП Агрофірма " Прогрес" в особі
директора ОСОБА_3
з письмовою заявою про розірвання договору оренди земельної частки ( паю) і
поверненням землі до 15 лютого 2004 року. Отримала відмову. 10 лютого 2005 року
вона знов звертається до ПП Агрофірма " Прогрес" з письмовою заявою
про розірвання договору земельної частки ( паю). Відповіді не отримала. До
теперішнього часу відповідач користується земельною ділянкою,  яка належить позивачці. Згідно договору
оренди орендна платня становить 700 гривень грошима чи натуроплатою на вказану
суму. Ця сума становить 1% від суми договору. Згідно Указу Президента України
мінімальна плата за оренду землі встановлена у розмірі 1, 5 %. Таким чином в
2005 році орендна плата яку повинен був сплатити відповідач згідно Указу
Президента становить 1, 5 %- 1079 гривень. Крім того,  через невідповідність умов договору діючому

2

законодавству
та неналежне виконання умов договору і невиплату орендної плати в 2005 році
позивачка прохає зняти вказаний договір з реєстрації в Купріянівській сільській
раді,  зобов'язати відповідача повернути
земельну ділянку в належному стані,
відшкодувати судові витрати та витрати на юридичну допомогу.

Приватне
підприємство " Агрофірма Прогрес" звернулося до суду з зустрічною
позовною заявою,  в якій прохає розірвати
договір оренди земельної частки ( паю) № 723 від 22.02.2002 року,  спонукати відповідача укласти з позивачем
договір оренди земельної ділянки,  яка
належить відповідачу на підставі державного акту на право власності на земельну
ділянку № 86 від 12.10.2004 року на термін до 22.02.2012 р. на умовах договору
оренди земельної частки ( паю) № 723 від 22.02.2002 року з урахуванням вимог
типового договору оренди землі,
затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 року
№220.

У судовому засіданні представник первісної позивачки ОСОБА_1 наполягає на
своїх позовних вимогах,  зустрічний позов
визнав в частині розірвання договору оренди земельної частки ( паю),  в решті позовних вимог прохає суд відмовити.
Представник ПП " Агрофірма Прогрес" проти позову заперечує,  посилаючись на його необгрунтованність. Свої
вимоги у зустрічній позовній заяві мотивує тим,
що ОСОБА_1 без згоди ПП "Агрофірма Прогрес" в односторонньому
порядку відмовилася від виконання своїх обов'язків за договором,  скористалася правом на виділення земельної
частки ( паю) у натурі та отримав державний акт про право власності на землю.

Суд
вислухавши пояснення сторін по справі,
заслухавши свідка,  вивчивши
матеріали справи,  вважає,  що позовні вимоги первісного позивача ОСОБА_1
до ПП Агрофірма " Прогрес " про визнання договору оренди земельної
частки ( паю) припиненим та стягнення заборгованості по орендній платі у
розмірі 1079 гривень за 2005 рік,  зняття
вказаного договору з реєстрації в Купріянівській сільській раді,  зобов'язати відповідача повернути земельну
ділянку в належному стані,  відшкодування
судових витрат та витрат на юридичну допомогу підлягають частковому
задоволенню,  зустрічна позовна заява
Приватного підприємства " Агрофірма Прогрес" до ОСОБА_1про розірвання
договору оренди земельної частки ( паю) № 723 від 22.02.2002 року,  спонукання відповідача укласти з позивачем
договір оренди земельної ділянки,  яка
належить відповідачу на підставі державного акту на право власності на земельну
ділянку № 86 від 12.10.2004 року на термін до 22.02.2012 р. на умовах договору
оренди земельної частки ( паю) № 723 від 22.02.2002 року з урахуванням вимог
типового договору оренди землі,
затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 року
№ 220 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як було
встановлено у судовому засіданні та вбачається із матеріалів справи 22 лютого
2002 року між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ПП Агрофірма "
Прогрес" був укладений договір оренди земельної частки ( паю) терміном на
10 років. Даний договір зареєстровано у книзі записів реєстрації договорів
оренди земельних часток ( паїв) Купріянівської сільської ради,  Вільнянського району,  Запорізької області за № 723 від 22.02.2002
року. 12 жовтня 2004 року позивачка отримала державний акт на право приватної
власності на землю серії ЗП № 026297,
згідно якого земля була виділена їй у натурі та передана у приватну
власність. Відповідач на теперішній час користується спірною земельною ділянкою
у своїй діяльності та не повертає її позивачці. Тобто право позивачки на землю
порушено. Згідно вимог Указу Президента України від 03 грудня 1999 року №
1529/99 " Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного
сектору економіки" передбачено обов'язкове укладання підприємствами,  установами та організаціями,  які використовують землю для
сільськогосподарських потреб,  договорів
оренди земельної частки ( паю) з власниками цих часток з виплатою

з

орендної
плати у натуральній або грошовій формі. В 2002 році між сторонами був укладений
договір оренди земельної частки ( паю). У подальшому позивачка отримала
державний акт на право приватної власності на земельну ділянку,  внаслідок чого змінився предмет зобов'язань
за договором оренди,  тобто змінилися
суттєві умови виконання зобов'язань,  у
зв"язку з чим сторони повинні були привести договірні відносини у належний
стан відповідно до вимог Закону України від 06 жовтня 1998 року " Про
оренду землі".

Після
одержання державного акта на право приватної власності на землю та виділення
земельної ділянки у натурі згідно з п.2.3. Типового договору оренди земельної
частки (паю) зобов'язання сторін за укладеним договором припиняється відповідно
до чинного законодавства.

Посилання представника відповідача ПП Агрофірма " Прогрес" на
те,  що вимоги про припинення дії
договору оренди земельної частки (паю) необгрунтованні суд не може прийняти до
уваги,  оскільки оренда земельної частки
( паю) та земельної ділянки за предметом є суттєво різними відносинами. При
оренді земельної частки ( паю) встановлюються орендні відносини щодо права на
земельну частку ( пай),  не визначену у
натурі земельну ділянку,  посвідчену
сертифікатом.

Щодо
заборгованості відповідача по виплаті орендної плати у розмірі 1079 гривень за
2005 рік то судом встановлено,  що згідно
договору оренди земельної частки ( паю) орендна платня становить 700 гривень
грошима чи натуроплатою на вказану суму. Ця сума становить 1% від суми
договору. Згідно Указу Президента України мінімальна плата за оренду землі
встановлена у розмірі 1, 5 %. Однак вищевказаний договір між сторонами не переукладався
згідно Указу Президента України від 02.02.2002 р. № 92/2002. Таким чином в 2005
році орендна плата яку повинен був сплатити відповідач згідно умов договору
оренди земельної частки (паю) становить 700 гривень. Про існуючу заборгованість
по орендній платі за 2005 рік у судовому засіданні підтвердила свідок -ОСОБА_2
,  яка згідно наданої довіреності від
позивачки ОСОБА_1,  повинна була отримати
належну ОСОБА_1 орендну платню за 2005 рік і яка неодноразово зверталася до
директора ПП "Агрофірма Прогрес" з проханням виплати цієї орендної
плати.

У
судовому засіданні 07.12.2006 року,
19.12.2006 року представник первісного відповідача ПП "Агрофірма
Прогрес" заявило клопотання про допит у якості свідків директора ПП
"Агрофірма Прогрес" ОСОБА_3та головного бухгалтера ПП "Агрофірма
Прогрес" ОСОБА_4. Однак у судові засідання представник ПП "Агрофірма
Прогрес" 16.01.2007 року та 26.01.2007 року не з'явився. Про час та місце
слухання справи повідомлений належним чином,
своїх доказів в заперечення позову не надав.

Згідно  ст.  60
ЦПК України " кожна сторона зобов'язана довести ті обставини,  на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень".

Факт
розрахунків між сторонами або відмови сторони від розрахунків,  підтверджуються тільки письмовими доказами і
не можуть підтверджуватися показаннями свідків,
тим паче зацікавленнями особами підприємства - відповідача ПП "
Агрофірма Прогрес" його головою Прилуцьким та головним бухгалтером.  Інших документів,  які б свідчили про виконання відповідачем ПП
" Агрофірма Прогрес" умов договору -оплати орендної плати за
користування земельною ділянкою,
відповідач суду не надав.

Згідно
вимог  ст.  651 ЦК
України " договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на
вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та
в інших випадках,  встановлених договором
або законом.  Істотним є таке порушення
стороною договору,  коли внаслідок
завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того,  на що вона розраховувала при укладенні
договору". Оскільки несплата орендної плати є істотним порушенням з
сторони ПП Агрофірма

4

Прогрес"
договору,  внаслідок чого орендодавець
ОСОБА_1 значною мірою позбавилася того,
на що вона розраховувала при укладенні договору оренди,  тобто отримання орендної плати за
користування її земельною часткою ( паєм).

Позивачка ОСОБА_1 згідно Указу Президента України від 03.12.1999 року №
1529/99 " Про невідкладні заходи по прискоренню реформування аграрного
сектору економіки" отримала Державний акт про право приватної власності на
землю від 12.10.2004 року. Відповідно до ч. 2 п. 17 Перехідних Положень
Земельного Кодексу України сертифікат на право на земельну частку (пай) є
дійсними до виділення власникам земельних часток ( паїв) у натурі ( на
місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності
на землю,  а тому дія договору
оренди,  укладеного між ОСОБА_1 та ПП
"Агрофірма Прогрес" на підставі сертифікату повинна бути припинена
оскільки як вказано вище змінився предмет оренди.

Суд приймає
до уваги і те,  що позивачка ОСОБА_1.
після отримання земельної ділянки у натурі має намір в подальшому обробляти
земельну ділянку самостійно.

Суд дає
оцінку також твердженням відповідача ПП "Агрофірма Прогрес",  що ОСОБА_1 в односторонньому порядку відмовилася
від виконання своїх обов"язків,  як
це передбачено договором,  тобто "
утримуватися протягом усього часу від використання належного йому права на
виділення земельної частки ( паю) в натурі",  оскільки згідно Типового договору оренди
земельної частки (паю),  затвердженому
наказом Держкомзеву України від 17.01.2000 року за № 5 цей пункт був вилучений
24.09.2001 року,  ще до укладання
договору оренди між позивачкою та ПП " Агрофірма Прогрес",  він є неконституційним,  тому що суперечить вимогам Указу Президента
України від 03.12.1999 року за № 1529/99 п.
В " забезпечення протягом 2000-2002 років видачі в встановленому порядку
державних актів на право приватної власності на землю усім бажаючим власникам
сертифікатів на право на земельну частку ( пай). Немає положень про обмеження
особи в своїх правах " утримуватися протягом усього часу від використання
належного йому права на виділення земельної частки ( паю) в натурі" і в
Указах Президента України від 02.02.2002 року № 92/2002 " Про додаткові
заходи що до соціального захисту селян - власників земельних ділянок та
земельних часток ( паїв),  ні в Законі
України " Про оренду землі" від 06.10.1998 року,  ні в Законі України " Про оренду
землі" від 02.10.2003 року. Тому суд вважає,  що ці посилки ПП Агрофірма "
Прогрес" на порушення з сторони позивачки договірних зобов'язань
безгрунтовні та безпідставні.

З огляду
на встановлені у судовому засіданні обставини та згідно вимог діючого
земельного законодавства суд вважає,  що
вимоги ПП Агрофірма " Прогрес" у зустрічній позовній заяві про
спонукання позивачки ОСОБА_1 на укладення договору на тих самих умовах,  що і раніше укладений,  як передбачено в розділі 9 Перехідних
Положень Закону України " Про оренду земля" від 02.10.2003 року
№1211-1У задоволенню не підлягають.

Оскільки
позовні вимоги первинного позивача ОСОБА_1 про припинення дії договору оренди
між нею та ПП Агрофірма " Прогрес" співпадають с вимогами ПП
Агрофірма " Прогрес" про розірвання договору оренди земельної частки
( паю) від 22.02.2002 р. по зустрічній позовній заяві,  суд по'вищенаведеним підставам задовольняє ці
вимоги.

Вирішуючи
задовольнити вимоги про припинення дії договору оренди та розірвання договору
оренди земельної частки ( паю) суд таким шляхом вирішує питання також і про
зняття цього договору оренди з реєстрації в Купріянівській сільській раді,  тому ці вимоги автоматично дублюють основні
вимоги первинного позивача,  з припинення
дії договору оренди втрачає свою чинність. В цій частині суд відмовляє в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

5

Суд
також задовольняє позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 зобов'язати Приватне
підприємство " Агрофірма Прогрес" повернути їй земельну ділянку в
належному стані,  а також стягнути з
Приватного підприємства " Агрофірма Прогрес" на користь ОСОБА_1
державне мито у розмірі 51 гривня,  ЗО
гривень інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи.

Суд
відмовляє у задоволені вимоги первинного позивача ОСОБА_1 стягнути з Приватного
підприємства " Агрофірма Прогрес" на її користь витрати на правову допомогу,  у зв"язку з тим,  що квитанції на юридичну допомогу суду не
надані.

Керуючись  ст.
ст.  209,  212-215 ЦПК України,   ст.
31, 32, 35 Закону України " Про оренду землі",  Указу Президента України від 03 грудня 1999
року № 1529/99 " Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування
аграрного сектору економіки",  суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1до Приватного підприємства Агрофірма "
Прогрес" задовольнити частково.

Припинити
дію договору оренди земельної частки ( паю) від 22 лютого 2002 року,  укладеному між ОСОБА_1та Приватним
підприємством Агрофірма " Прогрес",
зареєстрованого Купріянівською сільською радою,  Вільнянського району,  Запорізької області 22.02.2002 року в книзі
реєстрації договорів оренди за № 723..

Зобов'язати
Приватне підприємство " Агрофірма Прогрес" повернути ОСОБА_1земельну
ділянку в належному стані.

Стягнути
з Приватного підприємства " Агрофірма Прогрес" на користь
ОСОБА_1орендну плату за 2005 рік у розмірі 700 гривень,  державне мито у розмірі 51 гривня,  30 гривень інформаційно- технічного
забезпечення розгляду цивільної справи.

В решті позовних
вимог відмовити.

Зустрічну
позовну заяву Приватного підприємства " Агрофірма Прогрес" до
ОСОБА_1задовольнити частково.

Розірвати
договір оренди земельної частки (паю) від 22.02.2002 року.

В решті позовних
вимог відмовити.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано
протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.