Справа № 2-3029/2007p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06
серпня 2007 року                              Луцький
міськрайонний суд Волинської області

в
складі: головуючого - судді -             Костюкевича O.K.

при
секретарі -                                        Олексюк Т.В.,

з участю
позивача - ОСОБА_1,  представника
відповідача - Башука М. П.,  розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду м.
Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного
товариства „Луцьке ремонтно - транспортне підприємство" про стягнення
розрахункових коштів,  -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся
в суд з позовом до Відкритого акціонерного товариства „Луцьке ремонтно -
транспортне підприємство" про стягнення розрахункових коштів.

Позивач
свої вимоги обґрунтовує тим,  що
відповідно до контракту укладеного із відповідачем,  він працював на посаді керуючого Луцькою
райсільгосптехнікою з січня 1974 року. Пізніше підприємство було реорганізовано
і позивач по справі ОСОБА_1 працював на посаді Голови правління - Генерального
директора ВАТ „Луцьке ремонтно-транспортне підприємство" з 2*000 року. Рішенням
спостережної ради акціонерного товариства від 24.12.2005 року його було
звільнено з посади Генерального директора ВАТ „Луцьке ремонтно-транспортне
підприємство". Рішенням Луцького міськрайонного суду від 04.02.2005 року
позивача було поновлено на посаді Голови правління - Генерального директора
товариства. 07.02.2005 року знову ж таки рішенням спостережної ради
акціонерного товариства був звільнений з посади Голови правління - Генерального
директора і недопущено до роботи.

Зазначає,  що протягом дня 07.02.2005 року він був на
роботі,  проте при звільненні йому не
виплачено належні кошти,  а саме
заробітну плату за січень і сім днів лютого 2005 року,  вихідну допомогу та компенсацію за
невикористану відпустку всього на суму 17031, 95 грн. Дані кошти не виплачені
позивачу і на даний час,  хоча останній
неодноразово звертався до відповідача по справі про виплату зазначених коштів.
Крім того,  відповідач повинен виплатити
йому 99366, 80 грн. середнього заробітку за час затримки випалати розрахункових
коштів.

Просить
суд стягнути з відповідача на його користь розрахункові кошти в розмірі 17031,
95 грн.,  середній заробіток за час
затримки виплати розрахункових коштів в розмірі 99366, 80 грн. та моральну
шкоду в розмірі 50000 грн.

В
судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовну заяву підтримав з підстав в ній
зазначених. Просив суд її задовольнити.

Представник
відповідача Башук М. П. в судовому засіданні позов визнав частково в частині
стягнення розрахункових коштів на суму 17031, 95 грн. хоча в попередніх судових
засіданнях дану вимогу не визнавав в повному об'ємі. Щодо вимог про стягнення
середнього заробітку за час затримки виплати розрахункових коштів та моральної
шкоди,  заперечував в повному об'ємі.
Просив суд в цій частині позову відмовити.

2

Заслухавши
пояснення сторін,  дослідивши докази в
справі,  суд прийшов до висновку,  що позов підставний та підлягає до часткового
задоволення.

З
пояснень позивача ОСОБА_1 суд встановив,
що відповідно до контракту укладеного із відповідачем,  він працював на посаді керуючого Луцькою
райсільгосптехнікою з січня 1974 року. Пізніше підприємство було реорганізовано
і останній працював на посаді Голови правління - Генерального директора ВАТ
„Луцьке ремонтно-транспортне підприємство" з 2000 року. Рішенням
спостережної ради акціонерного товариства від 24.12.2005 року ОСОБА_1 було
звільнено з посади Генерального директора ВАТ „Луцьке ремонтно-транспортне
підприємство". Рішенням Луцького міськрайонного суду від 04.02.2005 року
його було поновлено на посаді Голови правління - Генерального директора
товариства. 07.02.2005 року знову рішенням спостережної ради акціонерного
товариства був звільнений з посади Голови правління -Генерального директора і
недопущено до роботи.

4.1  ст.
116 КЗпП України зазначає, що при звільненні працівника виплата всіх
сум,  що належить йому від підприємства
провадиться в день звільнення.

Як
вбачається з індивідуальної відомості про застраховану особу (а.с. З) сума
розрахункових коштів,  яка підлягає
виплаті позивачуОСОБА_1становить 17031, 95 грн. В своїх кінцевих поясненнях
представник відповідача визнав той факт,
що вказані кошти не були виплачені позивачу. Причину не виплати пояснив
бухгалтерською помилкою,  таким чином
позовна вимога про стягнення з відповідача розрахункових коштів підлягає до
повного задоволення.

Судом
встановлено,  що позивач ОСОБА_1 був
повідомлений про нараховані йому розрахункові кошти,  що підтверджується з повідомленнями від
11.04.2005 року за № 164 та від 08.02.2005 року за № 42. Проте,  останній через поважну причину - хворобу,  що вбачається з листа непрацездатності від
25.03.2005 року,  не міг з'явитись за
виплатою належних йому розрахункових коштів. Згодом,  після одужання,  позивач неодноразово звертався до відповідача
для отримання розрахункових коштів але по даний час їх не отримав. З показів
свідків ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  ОСОБА_4 суд встановив,  що позивач ОСОБА_1 на зборах працівників
підприємтсва ВАТ „Луцьке ремонтно-транспортне підприємство" неодноразово
піднімав питання щодо виплати йому належних розрахункових коштів. Дане питання
відповідачем так і не було вирішене.

Трудове
законодавство,  а саме ч. 1  ст.
117 КЗпП передбачає,  що в разі
невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому
працівникові сум у строки,  зазначені в
статті 116 цього кодексу,  при
відсутності спору про їх розмір підприємство,
установа,  організація повинні
виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день
фактичного розрахунку.

Середній
заробіток позивача за період затримки розрахунку з 08.02.2005 року по день
подачі позовної заяви - 20.03.2007 року,
складає 2 роки,  один місяць і 13
днів. Рішенням суду від 25.03.2005 року встановлено,  що середньоденний заробіток позивача становив
186 грн. 15 коп.. Сума яка підлягає до сплати позивачуОСОБА_1- 99366, 80 грн.

4.1  ст.  23
ЦК України
зазначає,  що особа має право на
відшкодування моральної шкоди,  завданої
внаслідок порушення її прав.

Відповідно
до п. 2 ч. 2  ст.  23 ЦК України моральна шкода полягає у
душевних страждання,  яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої,  членів її сім'ї чи близьких родичів.

4.1  ст.
237-1 КЗпП передбачає,  що
відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди
(Працівнику провадиться у разі,  якщо
порушення його законних прав призвели до моральних страждань,  втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно
п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 "Про
судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової)
шкоди",  під

з

моральною
шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи
фізичних страждань,  або інших негативних
явищ,  заподіяних фізичній чи юридичній
особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Порушенням
трудових прав позивача по справі,
ОСОБА_1,  останьому спричинена
моральна шкода. Дана шкода,  полягала в
тому,  що в позивача порушились нормальні
життєві зв'язки,  останній був
позбавлений засобів до існування та змушений був вживати додаткових заходів для
налагодження свого життя,  а тому суд
моральну шкоду завдану позивачу ОСОБА_1оцінює в 5000 грн.

З відповідача
слід стягнути в доход держави судові витрати по справі.

Керуючись
ст.
ст.  10,  11,
58,  60,  213-215 ЦПК України,   ст.
ст.  116,  117,
237-1 КЗпП України,
керуючись  ст.  23 ЦК
України,  Постановою Пленуму
Верховного суду України "Про судову практику у справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 р.№ 4,  суд, -

вирішив:

Позов
задовольнити частково.

Стягнути
з Відкритого акціонерного товариства „Луцьке ремонтно - транспортне
підприємство" на користь ОСОБА_1 17031 грн. (сімнадцять тисяч тридцять
одну гривню) 95 коп. (дев'яносто п'ять копійок) розрахункових коштів.

Стягнути
з Відкритого акціонерного товариства „Луцьке ремонтно - транспортне
підприємство" на користь ОСОБА_1 99366 грн. (дев'яносто дев'ять тисяч
триста шістдесят шість гривень) 80 коп. (вісімдесят копійок) середнього
заробітку за час затримки виплати розрахункових коштів.

Стягнути
з Відкритого акціонерного товариства „Луцьке ремонтно - транспортне
підприємство" на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000 грн. (п'ять
тисяч гривень).

Стягнути
з Відкритого акціонерного товариства „Луцьке ремонтно - транспортне підприємство"
в доход держави 124 грн. (сто двадцять чотири гривні) 90 коп. (дев'яносто
копійок) судового збору та 30 грн. (тридцять гривень) витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення
може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області шляхом подачі заяви
про апеляційне оскарження протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення та
подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом 20 (двадцяти) днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження,  але апеляційна скарга не
була подана у строк,  встановлений  ст.
294 ЦПК України,  рішення суду
набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної
скарги рішення,  якщо його не
скасовано,  набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.