УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22   листопада
2007   року   колегія
суддів   судової   палати
у   цивільних   справах апеляційного суду Одеської області в
складі:

Артеменка І.А.,
Градовського Ю.М., Журавльова О.Г.

розглянувши
у попередньому судовому засіданні у м. Одесі справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю та за
зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про визнання свідоцтва
про приватизацію квартири недійсним, про визнання договору купівлі - продажу
недійсним, за позовом ОСОБА_1 до Запорізької регіональної біржі нерухомості,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, Першої Запорізької державної нотаріальної контори про
стягнення матеріальних та моральних збитків, про поновлення строку позовної
давності, визнання угод недійсними, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2005 року та ухвалу
апеляційного суду Запорізької області від 1 лютого 2006 року, -

встановила:

У квітні
2003 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
усунення перешкод у користуванні власністю, посилаючись на те, що 09.04.1996
року Запорізькою регіональною біржею нерухомості був посвідчений договір
купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1, однак до теперішнього часу відповідачі не
припинили реєстрацію у спірній квартирі, проживають у ній, у зв'язку з чим він
позбавлений можливості повною мірою здійснювати своє право власності на спірну
квартиру.

Відповідачі
позов не визнали, звернулись до суду із зустрічним позовом про визнання
свідоцтва про приватизацію недійсним, визнання договору купівлі - продажу
недійсним.

У
процесі розгляду справи позивач ОСОБА_1 змінив свої позовні вимоги та просив
суд поновити строк на звернення до суду за захистом порушеного права,
відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, визнати угоду купівлі - продажу
недійсною, вказуючи, що 09.04.1996 року на Запорізькій товарній біржі
нерухомості було оформлено договір купівлі -продажу квартири. При цьому він
передав ОСОБА_5 6000 доларів США. При реалізації 16.04.1996 року своїх прав на
куплену квартиру він зрозумів, що був введений в оману ОСОБА_5 У квартирі
АДРЕСА_1 до її приватизації та продажу мешкали відповідачі по справі.

Рішенням
Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2005 року у
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_2, ОСОБА_3
задоволено. Визнано свідоцтво про право власності НОМЕР_1, від 23.03.1996 року,

Головуючий у 1-й
інстанції - Дюженко Л.А.          Справа №
33ц-144207

Доповідач:
Артеменко І.А.    Категорія ЦП: 26

видане Ленінською районною державною адміністрацією м.
Запоріжжя на квартиру АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_3 недійсним. Визнано
недійсним договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1,   зареєстрований   09.04.1996
року   Запорізькою регіональною
біржею нерухомості за НОМЕР_2.

Ухвалою
апеляційного суду Запорізької області від 1 лютого 2006 року рішення суду
першої інстанції залишено без змін.

В
обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_1 посилається на порушення судом першої
інстанції та апеляційним судом норм матеріального та процесуального права в
зв'язку з чим ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та
ухвали апеляційного суду та просить справу направити на новий розгляд.

Колегія
суддів дійшла висновку, що підстави для перегляду судових рішень відсутні
виходячи з наступного.

Відмовляючи
у позові ОСОБА_1 та задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суд
першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 пропустив строк, передбачений
законом для звернення з вимогами за захистом порушеного права, та не надав
доказів, які б надали суду законних підстав для поновлення цього строку.

Апеляційний суд
обґрунтовано залишив рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно
до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Згідно
ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення суду першої інстанції та
апеляційної інстанції постановлені з додержанням норм матеріального та
процесуального права, а також відсутні передбачені ч. 1 ст. 338 ЦПК України
підстави для обов'язкового скасування ухвали суду.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновок судів не спростовують.

Керуючись
ст. ст. 332, 342 ЦПК України колегія суддів судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Одеської області

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2005 року та ухвалу
апеляційного суду Запорізької області від 1 лютого 2006 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.