Справа №2-п-2249/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

01 березня 2007 року                                                 місто
Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого - судді                                                            Слюсарчук
Н.Ф.

з участю секретаря с/з              Хоцької
Л.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.  Житомирі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,  -

ВСТАНОВИВ:

Сторони
перебувають в шлюбі з 29.06.1993 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину-
сина -ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач
18.01.2007 року звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з тих
підстав,  що спільне життя з відповідачем
не склалося,  одруження виявилось
невдалим,  оскільки сторони мають різні
погляди на життя,  на існування
сім'ї,  сторони не підтримують шлюбних
стосунків,  не ведуть спільного господарства,  шлюб існує лише формально. Позивач вважає
подальше збереження сім'ї неможливим та недоцільним.

В
судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі,  просив шлюб розірвати,  дитину залишити на подальше проживання з
відповідачем,  витрати по справі покласти
на нього.

Відповідач
в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі,  проти задоволення позовних вимог не
заперечувала,  дитину просила залишити на
подальше проживання з нею,  витрати,  пов'язані з отриманням свідоцтва про розірвання
шлюбу,  покласти на позивача.

Виходячи
з наведеного,  суд вважає,  що рішення у справі можливо постановити при
проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно
до ч. 4  ст.  130 ЦПК України при визнанні позову
ухвалюється судове рішення в порядку,
встановленому  ст. 174 цього ж
Кодексу. Згідно з ч.4  ст. 174 ЦПК
України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних
підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Заслухавши
пояснення відповідача,  дослідивши
матеріали справи,  суд вважає,  що позов підлягає до задоволення,  оскільки в судовому засіданні було
встановлено,  що сторони шлюбних
стосунків не підтримують,  спільного
господарства не ведуть,  шлюб існує лише
формально. Позивач на примирення не погоджується. В зв'язку з цим суд не
знаходить підстав для надання сторонам строку для примирення

За таких
обставин,  суд приходить до
висновку,  що сім'я розпалася остаточно і
її збереження є неможливим та недоцільним для сторін.

Враховуючи
інтереси неповнолітньої дитини,  суд
вирішив залишити її на подальше проживання при матері.

Витрати
по отриманню свідоцтва про розірвання шлюбу суд покладає на позивача в розмірі
20 (двадцять) грн.

Керуючись  ст.
ст. 110,  112 СК України,   ст.
ст.  10, 11, 60,  212-215 ЦПК України,  суд,  -

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити.

Розірвати
шлюб між громадянином України ОСОБА_1,
1953 року народження та громадянкою України ОСОБА_2,  1955 року народження,  який зареєстровано Житомирським міськвідділом
РАЦСу 29.06.1993 року,  актовий запис №
1085.

Неповнолітню
дитину - ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити
на подальше проживання при матері.

Витрати,  пов'язані з отриманням в органах РАЦСу
свідоцтва про розірвання шлюбу в розмірі 20 (двадцять) грн. покласти на
позивача.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Богунський
районний суд м.  Житомира шляхом подачі
заяви про апеляційне оскарження рішення суду протягом 10 днів з дня
проголошення рішення та апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви
про апеляційне оскарження,  з подачею її
копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4  ст.
295 ЦПК України.