Справа № 22-2271/07                          оскаржуване
рішення ухвалено під головуванням

Категорія:
42                                          Ковальської
І.А.

Доповідач: Глебов І.К.

РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

23   листопада
2007  року  колегія
суддів  судової  палати
з   цивільних  справ апеляційного суду Вінницької області у
складі: Головуючого: Глєбова І.К. Суддів: Матківської М. В.,  Медяного В.М.
При секретарі: Цехмістер О.В. За участю: ОСОБА_1.,  представника ТОВ "Феолан" - ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду
Вінницької області цивільну справу за позовом ТОВ "Феолан" до ОСОБА_1
про відшкодування шкоди,  заподіяної
працівником при виконанні трудових обов'язків,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1. на рішення Замостянського районного суду
м.  Вінниці від 27 листопада 2006 р. , -

ВСТАНОВИЛА:

В квітні
2006 р. позивач звернувся в суд із заявою,
в якій зазначив,  що
відповідач,  працюючи водієм автобуса
"Богдан",  та в порушення умов
трудового договору та технічних умов експлуатації автобуса 20-го та 21-го січня
2006 р. допустив виведення з ладу електростартера та диска зчеплення,  чим заподіяв підприємству матеріальну шкоду в
розмірі 2000 грн.

7.03.2006
р. встановлено факт порушення відповідачем технічних правил експлуатації,  що привело до виходу із ладу вижимного
підшипника зчеплення,  чим заподіяно
шкоду в сумі 600 грн.

14.03.06
р. при ремонті автобуса відповідачем було виведено з ладу робочий тормозний
циліндр,  чим причинено шкоду на 220
грн.40 коп.

Крім
того,  відповідач при передачі автобуса
не передав одержане ним пальне на суму 120 грн.

Відповідач
проти позову заперечував,  не визнаючи
своєї вини у виведенні з ладу механізмів автобуса.

Рішенням
суду позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача 3540 грн.40
коп. матеріальних збитків та 51 грн. судових витрат.

В
апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати,  як незаконне,
та постановити нове рішення,  яким
в позові відмовити,  посилаючись на
неправильне застосування судом норм матеріального права,  та порушення норм процесуального права.

Апеляційна
скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно
до  ст.
213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим

Між
тим,  з матеріалів справи видно,  що зазначеним вимогам рішення суду не
відповідає.

Як
зазначено в рішенні,  суд дійшов
висновку,  що саме з вини відповідача
вийшли з ладу окремі механізми автобуса,
поскільки це підтверджується актами.

З таким
висновком суду безумовно погодитись неможливо.

Як
встановлено матеріалами справи,  на
автобусі працювали одночасно двоє водіїв,
які змінювали один одного.

Наявні в
справі акти (а.с. 6,  18, 19,  20,
21) лише свідчать про виявлені поломки автобуса,  а посилання в них на те,  що вони стались з вини відповідача нічим не
підтверджені.

Згідно  ст.  60
ЦПК України,  кожна сторона зобов'язана нет довести ті
обставини,  на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень. Надані позивачем докази не можна вважати
належними в повному обсязі,  так як вони
не містять інформації щодо вини відповідача у заподіянні позивачу шкоди.

Відповідно
до  ст.
130 КЗпП України,  при покладенні
матеріальної відповідальності,  права і
законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності
тільки за пряму дійсну шкоду,  лише в
межах і порядку,  передбаченим
законодавством,  і за умови,  коли така шкода заподіяна підприємству,  установі,
організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

Отже,  позивач,
не надавши суду належних доказів вини відповідача у заподіянні
шкоди,  не вправі був вимагати від нього
її відшкодування.

Невірним
є посилання суду на  ст.  134,
135-3,  136 КЗпП України,  оскільки договір про повну матеріальну
відповідальність між позивачем та відповідачем має стосуватись лише грошових
коштів (плати за проїзд) так як відповідач,
будучи водієм,  виконував також
функції касира.

За
наявності вини,  на відповідача могла б
бути покладена обмежена матеріальна відповідальність,  відповідно до п. 1  ст.
133 КЗпП України.

За даних
обставин рішення суду не можна визнати законним та обгрунтованим,  а тому воно підлягає до скасування з постановлениям нового
рішення,  яким в позові слід відмовити за
недоведеністю позовних вимог.

Керуючись  ст. 130 КЗпП України,   ст.
60,  212,  213,
307,  309,  316 ЦПК України,  колегія суддів,  -

РІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Рішення
Замостянського районного суду м.  Вінниці
від 27 листопада 2006 р. скасувати.

В позові
ТОВ ВКФ "Феолан" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,  заподіяної працівником при виконанні трудових
обов'язків відмовити.

Рішення
набуває чинності з моменту його проголошення і може бути оскаржено в Верховний
Суд України протягом двох місяців.