Справа
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ                УКРАЇНИ

(заочне)

02 липня 2007
року Ясинуватський міськрайонний суд Донецької області у складі головуючого

судді                                                               Шигірт
Ф.С.,

при секретарі                                                Матвейченко
Л.В.,

за участю
позивачки                                    ОСОБА_1,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Ясинувата справу за
позовом ОСОБА_1 до Комунального Підприємства "Об'єднання
житлово-комунального господарства Ясинуватської міської Ради" (далі ОЖКГ)
про відшкодування витрат на правову допомогу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом про відшкодування
витрат на правову допомогу. Свої вимоги обгрунтувала тим, що вона та ОЖКГ були
сторонами у справі позовного провадження. Вона була позивачкою, а ОЖКГ
відповідачем. Справу розглядав Ясинуватський міськрайонний суд Донецької
області і задовольнив позовні вимоги. ОЖКГ оскаржило рішення до Апеляційного
суду Донецької області, який в свою чергу залишив рішення місцевого суду без
змін. У зв'язку з тим, що позивачка при розгляді справи у Ясинуватському
міськрайонному суді та Апеляційному суді Донецької області користувалася
платною правовою допомогою, просила стягнути на її користь вартість цієї
допомоги в сумі 2500 грн.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги
та наполягала на їх задоволенні. Суду вона пояснила, що при розгляді справи у
Ясинуватському міськрайонному суді Донецької області нею було пред'явлене
документальне підтвердження оплати нею правової допомоги при складанні позовної
заяви в сумі 150 грн., і ця сума була стягнута судом на її користь при ухвалені
рішення. Але крім цієї суми вона оплатила вартість правової допомоги в сумі
1500 грн. яка виражалась в участі фахівця в галузі права у судовому засіданні.
Документального підтвердження щодо оплати такої допомоги вона суду не надавала
і про необхідність стягнення цих витрат на свою користь не заявляла. При
розгляді справи в Апеляційному суді вона також оплатила послуги з правової
допомоги в сумі 1000 грн., але суду не надавала документального підтвердження
таких витрат і не вимагала стягнення їх на її користь.

Представник відповідача з'являвся у перше судове засідання і заперечував
проти задоволення позовних вимог. Про час та місце розгляду справи у наступному
засіданні був належним чином повідомлений, але до суду не з'явився з невідомих
причин.

Суд за згодою
позивачки виносить заочне рішення.

Дослідивши письмові докази по справі, допитавши свідка, з'ясувавши думку
сторін, суд вважає що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так в судовому засіданні судом було встановлено, що при
розгляді справи за позовом позивачки до відповідача у суді першої інстанції,
вона не надала судові письмові докази про судові витрати в сумі 1500 гривень на
правову допомогу. В суді апеляційної інстанції вона також не надавала судові
письмові докази про судові витрати в сумі 1000 гривень на правову допомогу. В
результаті цього питання про розподіл вказаних судових витрат не розглядалося
судами.

Відповідно до
ст.79 ЦПК України, витрати на правову допомогу є судовими витратами.

Відповідно до
ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно
до ст.214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання як
розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ст. 215 ЦПК України, в резолютивній частині рішення суд
зазначає розподіл судових витрат:

Відповідно до ст. 315 ЦПК України, в резолютивній частині ухвали
Апеляційний суд зазначає розподіл судових витрат.

Таким
чином, вирішувати питання про стягнення на користь позивачки з відповідача
судових витрат, мали ті суди що ухвалювали рішення та ухвалу при розгляді
справи по суті та за апеляційною скаргою, за наявності документального
підтвердження таких витрат.

Відповідно до ст.220 ЦПК України, суд що ухвалив рішення,
може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи
ухвалити додаткове рішення якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Судом встановлено, що позивачка не зверталася до суду з
заявою про ухвалення додаткового рішення по справі.

Керуючись ст.
ст. 226, 215 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до КП "Об'єднання
житлово-комунального господарства Ясинуватської міськради" про
відшкодування витрат на правову допомогу.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана
відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення може бути подано сторонами протягом десяти днів з
дня проголошення рішення, а апеляційну скаргу протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження до Апеляційного суду Донецької області через
Ясинуватський міськрайонний суд Донецької області.