АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
Справа № 22-ц-1435-Ф/07                                                                                Головуючий
суду першої інстанції                                     Терентьєв
Суддя-доповідач
суду апеляційної інстанції                                                    Ломанова
УХВАЛА

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

5 грудня
2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
АР Крим у м.  Феодосії в складі:

головуючого
- судді                    Ломанової Л.О.,

судців                                           Притуленко
О.В.,

Мудрової В. В.

при
секретарі                               Долгополовій
Є.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.  Феодосії цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до приватного підприємця ОСОБА_2 про визнання угоди недійсною,  за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Феодосійського міського суду АР Крим від 8 червня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні
2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до приватного підприємця ОСОБА_2
про визнання правочину - договору про продаж авторських прав - недійсним.

Позовні
вимоги мотивовані тим,  що оспорюваний
правочин був вчинений 2 лютого 2005 року шляхом укладення сторонами договору з
ініціативи відповідача,  яким і був
продиктований текст договору. Позивач вважає,
що при вчиненні правочину ОСОБА_2 ввів його в оману,  оскільки використав цей договір для звернення
до суду із позовом до приватного підприємця ОСОБА_3 та ТОВ «Екма»,  а,
крім того,  вчинений правочин не
може вважатися договором взагалі,
договором про передачу авторських прав зокрема,  а тим більше - про передачу виключних
авторських прав,  оскільки не відповідає
вимогам законодавства до авторських договорів. З наведених обставин позивач
просив суд визнати зазначений правочин недійсним на підставі статей 203,  215 та 230 Цивільного кодексу України.

Рішенням
Феодосійського міського суду АР Крим від 8 червня 2007 року у позові було
відмовлено.

Не
погодившись зі вказаним рішенням,
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу,
в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове - про задоволення
його позову.

Вимоги апеляційної скарги мотивовані невідповідністю висновків суду

обставинам справи та порушенням судом норм матеріального права.
Зокрема,  позивач

зазначає,  що судом не була врахована
невідповідність договору від 2 лютого 2005 року

вимогам Закону України «Про авторське право та суміжні справа». Інші доводи

апеляційної скарги відтворюють посилання на обставини,  якими ОСОБА_1

обґрунтовував свої позовні вимоги.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача,  обговоривши
доводи апеляційної скарги,  дослідивши
матеріали справи,  колегія судів дійшла
висновку,  що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Згідно з
вимогами частини 1 статті 303 Цивільного процесуального кодексу України під час
розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і
обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог,  заявлених у суді першої
інстанції.

Ухвалюючи
рішення про відмову в задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив з того,
що позивачем не була доведена наявність підстав,  передбачених нормами,  на які він посилався в обгрунтування своїх
вимог.

З таким
висновком погоджується колегія суддів.

Як
вбачаться з матеріалів справи,  2 лютого
2005 року сторони уклали договір про передачу невиключних авторських прав на
тексти до видань (а.с. 12). Сторонами не оспорюється,  що авторство зазначених у цьому договорі
текстів належить ОСОБА_1,  а також
те,  що відповідач - приватний
підприємець ОСОБА_2 використовував ці тексти у своїй поліграфічній продукції зі
згоди позивача,  оплачуючи таке їх
використання.

Твердження позивача щодо порушення його авторських прав відповідачем
обґрунтовано не були взяті до уваги судом першої інстанції,  оскільки таких фактів ОСОБА_1 наведено не
було,  а невиключний характер передачі
авторських прав ОСОБА_2 випливає з тексту договору (а.с.  12) та встановлений судовими рішеннями
господарських судів (а.с.  13-17,  46-48,
49-55).

Відповідно
до статті 230 Цивільного кодексу України,
на яку посилається ОСОБА_1 в своїй позовній заяві,  якщо одна із сторін правочину навмисно ввела
другу сторону в оману щодо обставин,  які
мають істотне значення,  такий правочин
визнається судом недійсним.  Обман має
місце,  якщо сторона заперечує наявність
обставин,  які можуть перешкодити
вчиненню правочину,  або якщо вона
замовчує їх існування.

Частиною
1 статті 229 цього Кодексу встановлено перелік обставин,  які мають істотне значення - природа
правочину,  права та обов'язків
сторін,  такі властивості та якості
речі,  які значно знижують її цінність
або можливість використання за цільовим призначенням.  Мотив правочину не має істотного
значення,  крім випадків,  встановлених законом.

Враховуючи,  що позивач обґрунтовував наявність обману зі
сторони ОСОБА_2 мотивами укладення авторського договору відповідачем - для
подальшого його звернення до суду із позовом до приватного підприємця ОСОБА_3
та ТОВ «Екма» (а.с.  5),  суд першої інстанції обґрунтовано дійшов
висновку що введення омани з боку відповідача відсутнє,  оскільки мотив правочину не має істотного
значення.

Інших
підстав недійсності правочину з укладення сторонами авторського договору
ОСОБА_1 наведено не було.

Твердження
апеляційної скарги щодо безпідставності визнання судом оспорюваного правочину
авторським договором і договором взагалі спростовується рішеннями господарських
судів різних інстанцій (а.с.  13-17,  46-48,
49-55),  якими встановлений факт
законного користування ОСОБА_2 текстами ОСОБА_1 - на договірній основі.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про відсутність у
апеляційній скарзі та матеріалах справи підстав для скасування оскаржуваного
рішення,  тому апеляційна скарга підлягає
відхиленню,  а рішення Феодосійського
міського суду АР Крим від 8 червня 2007 року - залишенню без змін.

На
підставі вищевикладеного,  керуючись
статтею 303,  пунктом 1 частини 1 статті
307,  частиною 1 статті 308,  пунктом 1 частини 1 статті 314 та статтею 315
Цивільного процесуального кодексу України,
колегія суддів судової палати у цивільних справах

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення
Феодосійського міського суду АР Крим від 8 червня 2007 року -залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її
проголошення,  однак може бути оскаржена
до суду касаційної інстанції шляхом подання касаційної скарги протягом двох
місяців з дня набрання законної сили.