Справа № 2-287 2007року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

29
травня 2007 року                                                            Городищенський  районний
суд

Черкаської
області в складі:

судді                                                                                                                     Черненка
В.О.

при
секретарі                                                                                                     Сидоренко
О.С.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Городище цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  ОСОБА_3 про
стягнення боргу за договором позики та стягнення судових витрат,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулася до суду з позовною заявою,  в
якій просить стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 борг за договором позики у сумі
13728 гривень та судові витрати.

Обґрунтовуючи
свої позовні вимоги,  позивач посилається
на те,  що її син ОСОБА_2,  перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_3,  отримав від неї 20.04.2005 року в вигляді
позики 2600 доларів США,  що згідно курсу Національного банку України становить
13728 гривень. Згідно розписки борг мав бути їй повернутий ще 20.10.2006 року.
Оскільки ОСОБА_2 отримав позику,  будучи
у шлюбі,  в інтересах сім'ї,  що згідно законодавства,  передбачає відповідальність обох по
поверненню боргу в рівних частинах,  тому
просить постановити рішення,  яким
стягнути на її користь з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частинах 13728 гривень в
рахунок боргу за договором позики та стягнути солідарно з відповідачів судові
витрати.

В
судовому засіданні позивач змінила позовні вимоги,  просить стягнути на її користь з ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 в рівних частинах 8976 гривень в рахунок боргу за договором позики та
судові витрати в сумі 167 гривень.

Відповідач
ОСОБА_2 позов визнав та підтвердив те,
що кошти в позику у позивача на придбання будинку для своєї сім'ї він
брав особисто та написав розписку у зазначений в ній час.  Про те,
що він брав кошти в позику у матері,
відповідач ОСОБА_3 знала,  а про
розписку,  дану ним,  ні.

Відповідач
ОСОБА_3 позов не визнала і суду пояснила,
що нею не давалася згода на укладення договору позики між її бувшим
чоловіком ОСОБА_2 та його матір'ю ОСОБА_1 їй взагалі нічого не було відомо про
отримання ОСОБА_2 позики у сумі 2600 доларів США для потреб сім'ї.

Представник
відповідача ОСОБА_3,  позицію останньої
підтримав повністю.

Суд,  заслухавши пояснення позивача,  відповідача ОСОБА_2,  відповідача ОСОБА_3 та її представника,  перевіривши матеріали справи,  вважає,
що даний позов не достатньо обґрунтований і підлягає до часткового
задоволення.

Відповідно
до  ст.
1046 ЦК України
за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій
стороні (позичальникові) грошові кошти,
а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму позики.
Відповідно до  ст.  1047 ч.2 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та
його умов,  може бути представлена
розписка позичальника. Відповідно до
ст.  1049 ЦК України
позичальник зобов'язується

повернути
позикодавцеві позику,  якщо договором не
встановлений строк повернення позики,
або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги,  позика має бути повернута позичальником
протягом тридцяти днів від дня пред'явлення вимоги про це.

Як
встановлено судом та не заперечується відповідачем ОСОБА_2,  між ним та його матір'ю - позивачем ОСОБА_1
був в усній формі укладений договір позики,
відповідно до якого ОСОБА_2 (позичальник) 20.04.2005 року отримав від
ОСОБА_1 (позикодавця) 2600 (дві тисячі шістсот) доларів США на придбання
будинку,  які зобов'язався віддати до
20.10.2006 року,  що підтверджується
копією розписки,  даної ОСОБА_2 у
підтвердження свого зобов'язання. Тому,
враховуючи вищенаведене та те,  що
відповідач ОСОБА_2 позов визнав повністю,
суд вважає,  що останній
зобов'язаний повернути позивачу ОСОБА_1 борг в сумі 8976 (вісім тисяч дев'ятсот
сімдесят шість) гривень,  а тому у цій
частині позов підлягає до задоволення.

Згідно
ч. 4  ст.
65 СК України,  договір,  укладений одним із подружжя в інтересах
сім'ї,  створює обов'язки для другого з
подружжя,  якщо майно,  одержане за договором,  використане в інтересах сім'ї.

Відповідач
ОСОБА_3 не знала про укладення між її бувшим чоловіком -відповідачем ОСОБА_2 та
його матір'ю - позивачем ОСОБА_1 договору позики,  тому не давала згоди на його укладення.
Пояснення відповідача ОСОБА_2 про те,  що
кошти,  отримані за договором
позики,  він використав на потреби
сім'ї,  не були підтверджені належним
чином доказами,  а позивач ОСОБА_1 не
довела даний факт в судовому засіданні. Крім того відповідач ОСОБА_2 в розписці
зазначив,  що кошти беруться в позику для
придбання будинку,  але до даного
часу,  що підтвердили самі сторони,  ніякого будинку придбано не було. Тому,  враховуючи вищезазначене,  суд вважає,
що вимоги позивача ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_3 є безпідставними та не
обґрунтованими,  а тому в цій частині
позову слід відмовити.

Щодо
судових витрат,  які позивач ОСОБА_1
просить солідарно стягнути з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у сумі 167 (сто
шістдесят сім) гривень,  з яких 137 (сто
тридцять сім) гривень - сплачене державне мито та ЗО гривень - витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи,  то суд вважає,  що вимоги в цій частині,  згідно зі
ст.  88 ЦПК України,  підлягають до часткового задоволення,  а саме -пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог,  що становить 119 (сто
дев'ятнадцять) гривень 76 копійок,  з
яких: 89 (вісімдесят дев'ять) гривень 76 копійок сплачене державне мито та 30
(тридцять) гривень 00 копійок витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду цивільної справи,  які належить
стягнути з відповідача ОСОБА_2

На
підставі наведеного та керуючись
ст.  ст.  1046,
1047,  1049 ЦК України,   ст.
65 СК України,   ст.   ст.
10,  11,  57,
88,  209,  212,
214, 215 ЦПК України,  суд,

ВИРІШИВ :

позов
задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 8976 (вісім тисяч
дев'ятсот сімдесят шість) гривень 00 копійок.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 119 (сто дев'ятнадцять)
гривень 76 копійок,  з яких: 89
(вісімдесят дев'ять) гривень 76 копійок сплачене державне мито та 30 (тридцять)
гривень 00 копійок витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
цивільної справи.

У
задоволенні позову в частині стягнення боргу з ОСОБА_3,  -відмовити повністю.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської
області через Городищенський районний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної  скарги або
в порядку ч. 4  ст.  295 ЦПК України.