Справа № 2-2721/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 серпня 2007 року
Оболонський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді                                        Маринченко
М.М.,

при секретарі                                                Пахар
Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м. Києві справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3про встановлення порядку
користування жилим приміщенням,

встановив:

8  серпні 2006 року
ОСОБА_1. звернулась до суду з позовом до відповідачів про

встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначала, що
вказана квартира на праві спільної власності належить їй та відповідачам. Між
ними систематично виникають спори щодо встановлення порядку користування
квартирою, у зв'язку з чим вона не має можливості в ній проживати. Позивачка
просила встановити наступний порядок користування вказаною квартирою: виділити
їй в користування кімнату площею 10,7 кв.м., відповідачам - кімнату площею 18,8
кв.м. з балконом площею 3,2 кв.м.; коридор площею 6,5 кв.м., ванну кімнату
площею 2,1 кв.м., вбиральню площею 0,8 кв.м., кухню площею 7,1 кв.м. залишити в
загальному користуванні.

В судовому
засіданні представник позивачки підтримала позов в повному обсязі.

Відповідачі в судовому засіданні не заперечували проти
необхідності встановлення порядку користування квартирою, проте не визнали
запропонований позивачкою порядок, зазначивши, що не заперечують, щоб позивачці
разом з відповідачем ОСОБА_3. виділили в користування кімнату площею 18,8 кв.м.
з балконом площею 3,2 кв.м., а відповідачу ОСОБА_2. кімнату площею 10,7 кв.м.;
коридор, ванну кімнату, вбиральню та кухню залишити в загальному користуванні.

Суд, заслухавши пояснення представника позивачки,
відповідачів, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1належить ОСОБА_2. та його
повнолітнім дітям ОСОБА_1. та ОСОБА_3. на праві спільної сумісної власності у
рівних долях, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 12
травня 1998 року, виданого Державним комунальним управлінням житлового
господарства Мінського району м. Києва, та свідоцтвом про право на спадщину за
законом, виданого 25 лютого 2005 року державним нотаріусом Одинадцятої
Київської нотаріальної контори. Зазначені особи зареєстровані в спірній квартирі.
Фактично в квартирі на час розгляду справи проживає відповідач ОСОБА_3. з
дружиною. Відповідач ОСОБА_2. в судовому засіданні пояснив, що в квартирі
з'являється періодично, оскільки проживає за іншою адресою з жінкою, з якою
веде спільне господарство та має намір створити сім'ю. Позивачка разом з
трьохрічною дочкою проживає в квартирі свого чоловіка.

Спірна квартира загальною площею 46 кв.м., жилою площею 29, 5 кв.м.
складається з двох ізольованих кімнат: площею 18,8 кв. м. (з балконом площею
3,2 кв.м.) та 10,7 кв.м., коридора
площею 6,5 кв.м., ванної кімнати площею 2,1 кв.м., вбиральні площею 0,8
кв.м., кухні площею 7,1 кв.м. Таким чином кожна із сторін, як співвласники
квартири мають право користуватися жилою площею 9,8 кв.м. (29, 5 кв.м./З)

Згідно ст. 369 ЦК України
співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і
користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 370 ЦК
України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у
спільній сумісній власності.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня
1995 р. N 20 „Про судову практику у справах за позовами про захист права
приватної власності" квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою
власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в
натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші

приміщення
з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або
які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути
встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено
позов.

Враховуючи, що виділ в натурі частки позивачки із
спільного майна є неможливим, оцінюючи всі зібрані в справі докази, суд вважає,
що позов необхідно задовольнити та закріпити порядок користування квартирою,
про який просить позивачка, а саме: виділити в користування позивачці кімнату
площею 10,7 кв.м., відповідачам - кімнату площею 18,8 кв.м. з балконом площею
3,2 кв.м.; коридор площею 6,5 кв.м., ванну кімнату площею 2,1 кв.м., вбиральню
площею 0,8 кв.м., кухню площею 7,1 кв.м. залишити в загальному користуванні.

Даний варіант користування співвласниками спірною
квартирою є найбільш технічно зручним і не порушує прав співвласників; суд
вважає, що відступ від встановленої жилої площі, що припадає на одну особу в
зазначеній квартирі (9,8 кв. м.) на 0,9 кв. м. не є суттєвим та не порушує прав
відповідачів, у користування яких виділено балкон площею 3,2 кв.м.

З відповідачів на користь позивачки в солідарному порядку підлягають
стягненню понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369, 370 ЦК України, п. 14
Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 p. N 20 „Про
судову практику у справах за позовами про захист права приватної
власності", ст. ст.
60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовну заву ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3про встановлення порядку
користування жилим приміщенням задовольнити.

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1, згідно з яким виділити
в користування ОСОБА_1кімнату площею 10,7 кв.м.; ОСОБА_2та ОСОБА_3-кімнату
площею 18,8 кв.м. з балконом площею 3,2 кв.м.; коридор площею 6,5 кв.м., ванну
кімнату площею 2,1 кв.м., вбиральню площею 0,8 кв.м., кухню площею 7,1 кв.м.
залишити в загальному користуванні.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3на користь ОСОБА_1державне мито у
розмірі 8 грн. 50 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи у розмірі 7 грн. 50 коп.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано до Апеляційного
суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з
дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів з дня подачі заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.
Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана в двадцятиденний строк, рішення суду набирає законної сили після
закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.