АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа 22-4556/07                                                              Головуючий
Категорія                                                                                                    Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07        листопада 2007
р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого
Ступіної Я.Ю.,

суддів:
Мартинюка В.І.,  Темнікової В.І.,

при  секретарі Форощук О.В.,

за участю
позивача ОСОБА_1.,

відповідача
ОСОБА_2.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.  Луганську цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про
відшкодування матеріальної і моральної шкоди,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1на
рішення Жовтневого районного суду м.
Луганська від 29 травня
2007р.,

встановила:

Рішенням
Жовтневого районного суду м.  Луганська
від 29.05.2007р. позов задоволено частково. З відповідача на користь позивача
стягнуто 200грн. на відшкодування моральної шкоди та присуджено 3, 09грн.
понесених позивачем судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних
вимог.

В       апеляційній скарзі позивач
просив скасувати рішення суду і ухвалити нове

рішення,  яким задовольнити його
позов в повному обсязі. Посилався на порушення

судом норм матеріального і процесуального права.

В
судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу,  просив її задовольнити.

Відповідач
заперечував проти задоволення скарги,
просив її відхилити,  залишив
рішення суду без змін.

Обговоривши
доводи апеляційної скарги,  заслухавши
пояснення сторін,  перевіривши матеріали
справи,  колегія суддів дійшла такого
висновку.

Відмовляючи
в задоволені позову про відшкодування матеріальної шкоди,  суд виходив з того,  що,
відповідач в повному обсязі відшкодував заподіяну ним позивачеві
матеріальну шкоду на суму 104, 25грн.

Висновок суду є
законним і обґрунтованим.

Як
вбачається з матеріалів справи і як встановлено судом,  03
серпня 2002р. відповідач заподіяв позивачеві умисне легке тілесне
ушкодження,  що спричинило короткочасний
розлад здоров'я,  внаслідок чого позивач
знаходився на лікуванні і на придбання ліків їм було витрачено 104,
25грн.,  які відповідач йому добровільно
відшкодував.

2

Щодо
відшкодування позивачеві витрат на придбання ним ліків в 2004р.,  то суд дійшов обґрунтованого висновку про
необхідність відмови в задоволені цих вимог,
бо знаходження позивача з 09.02.04р. по 20.02.04р. на лікуванні в
ЛОР-відділенні 1-ої міської
лікарні не пов'язано з отриманими ним тілесними ушкодженнями 03.08.02р.

Тому
підстав для відшкодування позивачеві матеріальної шкоди в розмірі 84, 97грн. у
суду не було.

Задовольняючи
частково позов про відшкодування моральної шкоди,  суд на підставі ч.1  ст. 1167 ЦК України виходив з того,
що зазначений позивачем розмір грошового відшкодування моральної шкоди є
великим,  не відповідаючим характеру та
обсягу заподіяних моральних і фізичних страждань.

Висновок
суду відповідає положенням ч.3  ст. 23 ЦК України,  згідно якої розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення,  глибини фізичних та душевних страждань,  погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх реалізації,
ступеня вини особи,  яка завдала
моральної шкоди,  якщо вина є підставою
для відшкодування,  а також з урахуванням
інших обставин,  які мають істотне
значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і
справедливості.

Судом в
повній мірі враховані обставини заподіяння відповідачем позивачеві умисного
легкого тілесного ушкодження,  що
спричинило короткочасний розлад здоров'я,
враховано,  що конфлікт виник
внаслідок протиправних дій самого позивача,
який образив відповідача,  глибина
фізичних та душевних страждань позивача. Вимоги розумності і справедливості при
визначені розміру моральної шкоди судом дотримано.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду.

Підстави для
скасування рішення суду відсутні.

За таких
обставин колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити,  а рішення суду - залишити без змін.

На підставі
наведеного,  керуючись  ст.
ст.  307 ч. 1 п. 1,
308,  313,  314 ч. 1 п. 1,  315,  319 ЦПК України,  колегія суддів,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення
Жовтневого районного суду м.  Луганська
від 29 травня
2007р. по справі за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2про відшкодування матеріальної і моральної шкоди залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення,  але може бути оскаржена безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили
шляхом подання касаційної скарги.