Справа № 22Ц-3449/2007 р.                 Головуючий в 1
інстанції Степаненко В.В.
5                                                                              Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24
грудня       2007 року    колегія судової палати    в цивільних справах

Апеляційного
суду Київської області в складі:

головуючого      Яворського М.А.,

суддів             Корзаченко І.Ф., Червінко К.С.

при
секретарі      Бобку О.В.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду від 4 вересня
2007 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи Васильківська
міська рада, Васильківський міський відділ земельних ресурсів про визнання
недійсним свідоцтва про право власності та визнання права власності на гараж,

встановила:

У липні
2007 року ОСОБА_2 звернулася до суду позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним
свідоцтва про право власності та визнання права власності на приміщення гаража
та земельну ділянку. Позов обґрунтовувала тим, що 5 червня 1997 року вона як
директор та єдиний власник виробничо-комерційної фірми «Роксолана» придбала
приміщення магазину АДРЕСА_1. Поруч з магазином знаходиться гараж, який вона
використовує з часу придбання магазину. Вона вважала, що придбавши приміщення
магазину, вона має право на гараж. Рішенням Васильківської міської ради від 22
грудня 2006 року ухвалено погодити їй місце розташування земельної ділянки
площею 0, 0080 га для будівнипцтва гаража АДРЕСА_1 та дати дозвіл на проведення
робіт по оформленню права оренди на цю ділянку.

У травні
2007 року вона дізналася, що право власності на гараж оформлене на відповідача.
Позивачка просила скасувати право власності на приміщення гаража та земельну
ділянку під ним АДРЕСА_1 на ім'я відповідача та визнати за нею право власності
на вказаний гараж за набувальною давністю.

Рішенням
Васильківського міськрайонного суду від 4 вересня 2007 року позов задоволено
частково. Постановлено визнати за позивачкою за набувальною давністю право
власності на гараж, розташований на земельній ділянці АДРЕСА_1, В іншій частині
позову відмовлено.

В
апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду з підстав
порушення норм матеріального і процесуального права і неповне з'ясування
обставин справи.

Апеляційна
скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи
позов, суд виходив з того, що позивачка з 1997 року протягом десяти років
безперервно відкрито і добросовісно користувалася гаражем, тому за нею
необхідно визнати право власності на гараж за набувальною давністю на підставі
ст. 344 Цивільного кодексу України.

З
висновком суду не можна погодитись, оскільки він не грунтується на законі.

Цивільний
кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 року. Відповідно до п. 4
Прикінцевих та перехідних положень цього Кодексу Цивільний кодекс України
застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Статтею
344 ЦК України,
встановлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує
відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває
право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

Позивачка
не володіє приміщенням гаража протягом десяти років після набрання чинності
Цивільним кодексом України.

За таких
обставин відсутні підстави для визнання за позивачкою права власності на гараж
за набувальною давністю.

Оскільки
рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального права, його необхідно
скасувати в частині спору про визнання права власності на гараж і ухвалити в
цій частині нове рішення.

На
підставі ст. 344 ЦК України,
керуючись ст.ст. 309, 316 ЦПК України, колегія, -

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задоволити. Рішення Васильківського міськрайонного суду від 4
вересня 2007 року скасувати в частині спору про визнання права власності на
гараж і ухвалити в цій частині нове рішення.

Відмовити
ОСОБА_2 в позові до ОСОБА_1 про визнання права власності на гараж.

В іншій частині
рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає
законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.