Справа №
22-ц-1278/2007 р.           Головуючий у 1
інстанції Беркещук Б.Б.
Категорія 39   Доповідач Соколовський В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

06 грудня 2007
року   м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду
Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді
Соколовського В.М.,

суддів:  Ясеновенко Л..В.,  Проскурніцького П.І.,

секретаря       Довжинської Н.Б.,

з участю:      представника    позивачки ОСОБА_1,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою директора
приватного підприємства «Маршал Рекорде» Талаха В.О. на рішення Коломийського
міськрайонного суду від 31 серпня 2007 року, -

встановила:

ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до приватного
підприємства «Маршал Рекорде» міста Києва про зобов'язання внести записи у її
трудову книжку стосовно прийняття на роботу та звільнення з роботи,  стягнення заробітної плати за час роботи на
підприємстві та завданої моральної шкоди.

Вимоги
позову мотивувала тим,  що з 01.03.2007
року працювала на посаді секретаря в ПП «Маршал Рекорде». 15.05.2007 року
подала заяву про звільнення з роботи за власним бажанням з 01.06.2007 року.
Однак,  подана нею власнику трудова
книжка була їй повернута 14.06.2007 року без відповідного в ній запису про
роботу в ПП «Маршал Рекорде»,  а
заробітна плата за увесь час роботи на підприємстві не була їй виплачена. У
зв'язку з тим,  що на момент звільнення
вона була вагітна,  в результаті
невиплати заробітної плати не могла

належно харчуватись,   а в результаті затримки у видачі трудової
книжки не взмозі була влаштуватись на іншу роботу та зазнала моральних
страждань.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 31 серпня 2007 року позов
ОСОБА_1 задоволено. Зобов'язано ПП «Маршал Рекорде» внести запис в трудову
книжку позивачки,   вказавши у ній таке:
«01 березня 2007 року прийнята на посаду секретаря ПП «Маршал Рекорде»; 15
травня 2007 року звільнена з роботи на підставі ст.36,   п.1 КЗпП України за угодою сторін». Стягнуто
з відповідача на користь позивачки не виплачену їй заробітну плату з 01.03.2007
року по 15.05.2007 року із розрахунку 500грн. на місяць,   а всього на загальну суму 1250грн.,   здійснивши відрахування з цієї суми на
загальнообов'язкове страхування та пенсійне забезпечення,   а також 850грн. завданої моральної шкоди. На
користь держави стягнуто з відповідача 59грн. 50коп. державного мита і 30грн.
витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Не погоджуючись з таким рішенням директор ПП «Маршал
Рекорде» Талах В. О.
подав апеляційну скаргу,   зазначаючи,   що воно постановлене з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
яке підлягає до скасування.

Вимоги скарги мотивував тим,   що в рішенні суд вважає встановленими
обставини,   які не підтверджені жодним
доказом,   висновок суду,   що позивачка працювала на посаді секретаря в
ПП «Маршал Рекорде» з 01.03.2007 року по 15.05.2007 року,   зроблений лише на підставі свідчень
позивачки та її представника,   а також
довідки,   невідомо ким оформленої,   яка не може вважатися належним доказом. Суд необгрунтовано
відхилив докази,   надані відповідачем.
Зокрема,   табелі та відомості про
нарахування заробітної плати містять перелік працівників відповідача,   а також підписи посадових осіб. Зазначені
документи,   вважає апелянт,   доводять про належний облік працівників на
підприємстві,   а підписи посадових осіб
та наказ про призначення директора доводять той факт,   що надана позивачкою довідка підписана
невідомою особою та не є належним доказом,
оскільки така довідка не видавалася підприємством позивачці. Крім
того,   суд безпідставно відхилив
доказ,   який доводить не належність
вказаної довідки,   а саме,   наказ по підприємству про використання
печатки за №1 виключно на складі. Форма довідки,   наданої позивачкою,   суттєво відрізняється від типової
форми,   яка використовується
підприємством,   не містить розміру
заробітної плати,   підписана
особою,   яка не уповноважена надавати
такі довідки і ця особа не відома відповідачеві,   з використанням печатки,   яка зазвичай використовується на складі,   тоді як зазначені довідки готує бухгалтер та
підписує директор. Підпис,   що є на
довідці,   не є підписом жодного
працівника підприємства,   включаючи
працівників складу. Також суд безпідставно не врахував,   що запис у трудовій книжці позивачки свідчить
про те,   що вона по 27 березня 2007

року
працювала на іншому підприємстві,  що
доводить неправдивість посилань позивачки про її роботу у відповідача з 01
березня 2007 року. Безпідставно суд встановив і розмір заробітної плати
позивачки під час роботи на підприємстві в сумі 500грн. на місяць,  не зіславшись на норму закону. При постановлены рішення
суд не врахував,  що позивачка ніколи не
працювала на підприємстві,  а всі
особи,  що там працюють,  належним чином оформлені. Посада секретаря не
передбачена штатним розкладом підприємства,
а тому займати таку посаду позивачка не могла. Судом не взято до уваги і
положень ст.24 КЗпП України та роз'яснень п.7 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 11.06.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів».

Просив оскаржуване рішення скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову в повному обсязі.

Представник апелянта в судове засідання не прибув,  хоча належно був повідомлений про розгляд
справи.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 вимоги скарги не
визнав,  вважає її безпідставною,  а рішення - законним і обгрунтованим,  яке просив залишити без змін,  відмовивши в задоволенні апеляційної скарги.

Вислухавши доповідача,  заперечення
на скаргу представника позивачки ОСОБА_1,
перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає,  що
апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено,
що ОСОБА_1працювала на посаді секретаря в приватному підприємстві
«Маршал Рекорде» міста Києва з 01 березня 2007 року по 15 травня 2007 року і
даний факт стверджується відповідною довідкою з підприємства від 14.05.2007 рок,
яка скріплена офіційною печаткою та підписом посадової
особи (а.с.32),  а також твердженнями
позивачки,  зазначеними в позовній заяві
та поясненнями її представника в судовому засіданні.

Середня заробітна плата позивачки на посаді секретаря складає 500 грн. на
місяць,  що відповідає середній
заробітній платі працівника на даному підприємстві,  згідно поданих суду копій табелів обліку
робочого часу на ПП «Маршал Рекорде» та відомостей про нарахування заробітної
плати за період з березня по травень 2007 року (а.с.12-14, 19-21).

Однак,  ПП «Маршал Рекорде»,  в порушення норм ст. ст. 21,  47,  48
КЗпП України,  трудовий договір із
позивачкою не уклало,  належно оформлену
трудову книжку в день її звільнення,
тобто 15 травня 2007 року,  не
видало,  розрахунок за увесь час роботи
на підприємстві не провело,  що
підтверджується показами позивачки та її представника і спростовується
запереченнями відповідача,  згідно яких
ОСОБА_2 була на співбесіді,  але наказу
про її прийняття на роботу видано не було,
заробітна плата їй не виплачувалась.

Згідно останніх записів у трудовій книжці ОСОБА_2 (а.с.26-28),  наказу №4-08 від 20.08.2007 року (а.с.29) та
довідки за №0108/07 від 20.08.2007 року (а.с.25),  ОСОБА_2 з 15.06.2006 року по 27.02.2007 року
працювала в «Адвокатській компанії «Лексест» на посаді офіс-менеджера і була
звільнена з роботи за угодою сторін по п.1 ст.36 КЗпП України.

За таких обставин,  суд першої
інстанції,  керуючись ст. ст. 21,  47,
48,  116 КЗпП України,  прийшов до вірного висновку,  що ОСОБА_2 перебувала у трудових відносинах з
ПП «Маршал Рекорде» з 01.03.2007 року по 15.05.2007 року,  в зв'язку з чим зобов'язав підприємство -
відповідача внести відповідний запис про це у трудову книжку позивачки та
виплатити їй за цей час заробітну плату в сумі 1250грн.,  виходячи з середньої зарплати по підприємству
в сумі 500грн. на місяць. З таким висновком суду погоджується і колегія суддів.

Також правильно суд встановив,
згідно ст.237-1 КЗпП України,
заподіяння позивачці з боку відповідача і моральної шкоди,  яку вірно визначив у розмірі 850грн.

Окрім того,  суд
правильно зазначив у рішенні,  що за
правильність оформлення виданої позивачці довідки про роботу на підприємстві
«Маршал Рекорде» відповідає саме підприємство,
яке видає таку довідку,  яка
завірена офіційною печаткою підприємства та підписом особи,  що такою печаткою користується.

Тому твердження апелянта про те,  що
суд при вирішенні справи не врахував всіх обставин,  які мають значення для правильності її
вирішення,  в зв'язку з чим прийшов до
невірних висновків,  постановивши
незаконне рішення,  є безпідставними і
необгрунтованими,  які заперечуються
дослідженими матеріалами справи,  і не
можуть бути взяті до уваги колегією суддів.

Суд першої інстанції об'єктивно,
повно і всебічно дослідив обставини справи і дав їм вірну юридичну
оцінку,  спираючись на діюче трудове
законодавство,  тому постановлене рішення
відповідає нормам матеріального і процесуального права,  а доводи апеляційної скарги не спростовують
його законності та обґрунтованості.

Керуючись ст. ст. 307,  308,
313-315 ЦПК України,  колегія
суддів,  -

ухвалила:

Апеляційну скаргу директора
приватного підприємства «Маршал Рекорде» Талаха Владислава Олександровича відхилити.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 31 серпня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення,  але може бути
оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання законної сили.