Справа № 22ц-8286/2007                                               Головуючий
1-ї інстанції - Пронін С. Г.
23                                                                                  Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2007 року                                                                                                м.
Донецьк

Апеляційний суд
Донецької області в складі: головуючої - Кондратьєвої О.М., суддів - Могутової
Н.Г., Шевченко В.Ю., при секретарі - Таранень В.О., за участю - відповідача та
представників сторін,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ВАТ „Укртелеком" на
рішення Кіровського районного суду м. Донецька від 26 вересня 2007 року по справі
за позовом Відкритого акціонерного товариства „Укртелеком" до ОСОБА_1 про
відшкодування збитків, заподіяних працівником при виконанні трудових
обов'язків, -

ВСТАНОВИВ:

ВАТ
„Укртелеком" звернулось до Апеляційного суду Донецької області з апеляційною
скаргою на рішення Кіровського районного суду м. Донецька від 26 вересня 2007
року, яким його позовні вимоги задоволені частково, з відповідача стягнуто на
користь ВАТ в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу 775,
56  грн.
та судові витрати в сумі 81  грн.

В
апеляційній скарзі позивач просив скасувати зазначене рішення, оскільки вважав,
що суд ґрунтувався на нормах, які викладені в Кодексі законів про працю, тобто
застосував закон, який не поширюється на дані правовідносини. Відповідно до ст.
3 КЗпП України, дані норми регулюють тільки трудові правовідносини. Відповідач
ОСОБА_1, працюючи на підприємстві, не заподіяв ніякої шкоди майну підприємства,
тож норми трудового законодавства не повинні були застосовуватись, але він заподіяв
шкоду сторонній особі. Таким чином, при винесенні рішення по даній справі слід
було керуватись положеннями ст. ст. 1166,
1191 ЦК України, а не безпідставно переходити на норми трудового
права, керуючись вимогами ст. 132
КЗпП України.

Суд
першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, виходив з того, що 1 березня 2005 року внаслідок ДТП, що сталася з
вини водія ВАТ „Укртелеком" ОСОБА_1 власнику автомобіля „Nissan Maxima" ОСОБА_2 була
заподіяна матеріальна та моральна шкода. Рішенням Кіровського райсуду м. Донецька від 26 вересня 2006 року з ВАТ
„Укртелеком" на користь ОСОБА_2 стягнуто у відшкодування матеріальної
шкоди 23729, 19  грн.  та
15000  грн.  - моральної шкоди.
Вказані суми 18 травня 2007 р. виконавчою
службою перераховані стягувачу. Враховуючи, що ОСОБА_1 на момент ДТП знаходився
з ВАТ в трудових відносинах і повинен нести матеріальну відповідальність у
розмірі не більше свого середньомісячного заробітку, суд стягнув з відповідача
на користь ВАТ 775, 56  грн. , оскільки
позивач не надав суду доказів, які б підтверджували повну матеріальну
відповідальність ОСОБА_1 перед підприємством.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення відповідача та представників сторін, перевіривши
матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

2

Відповідно
до ст. 308 ЦПК
України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює,
що суд 1-ї інстанції
постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що з 5
листопада 2004 року до 15 червня 2007 року ОСОБА_1

працював на підприємстві позивача на посаді водія.

Виконуючи
трудові обов'язки на автомобілі ВАЗ-21091, що належав ВАТ „Укртелеком", 1 березня 2005 року ОСОБА_1
скоїв зіткнення з автомобілем „Nissan
Maxima" держзнак
НОМЕР_1, належним
ОСОБА_2, чим спричинив останньому матеріальну та моральну шкоду.

Рішенням
Кіровського райсуду м. Донецька
від 26 вересня 2006 року
встановлено, що ДТП сталося
з вини водія ОСОБА_1, тому з ВАТ „Укртелеком" на користь ОСОБА_2 стягнуто
у відшкодування матеріальної шкоди 23729,
19  грн.
та 15000  грн.  - моральної шкоди.
Вказані суми 18 травня 2007 р. виконавчою
службою перераховані стягувачу (а.с. 16).

Згідно з
вимогами ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

В пункті
3 постанови
Пленуму Верховного Суду України №
14 від 29.12.1992 р. „Про
судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам,
установам, організаціям їх працівниками" (з наступними змінами) звернуто
увагу судів на те, що в усіх випадках, коли юридична особа відшкодовує в межах
зобов'язань, на які поширюються правові норми глави 82 Цивільного
кодексу завдану її працівниками при виконанні трудових обов'язків шкоду,
зворотна вимога такої особи (роботодавця) до працівника пред'являється
відповідно до законодавства про працю.

Як
вбачається зі ст. 132 КЗпП
України, за загальним правилом, працівники несуть матеріальну відповідальність
у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного
заробітку.

Сторонами
по справі не оспорюється, що розмір середньомісячного заробітку ОСОБА_1
становив 775, 56  грн.
(а.с. 22-23); будь-яких даних, що свідчили б про можливість застосування
вимог ст. ст. 133-134 КЗпП України, що передбачають обмежену або повну
матеріальну відповідальність працівника, позивачем не надано, тому суд 1-ї
інстанції обгрунтовано прийшов до висновку про покладення на відповідача
зобов'язання по відшкодуванню підприємству шкоди в межах вказаної суми.

На
підставі викладеного, Апеляційний суд вважає, що рішення суду відповідає
вимогам матеріального та процесуального права і підстави для його скасування
відсутні.

Доводи
апеляційної скарги про безпідставність застосування судом норм КЗпП України не
заслуговують на увагу, оскільки не грунтуються на законі.

Керуючись ст.
ст. 308, 315 ЦПК
України, Апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу Відкритого акціонерного товариства „Укртелеком" відхилити.

Рішення
Кіровського районного суду м. Донецька від 26 вересня 2007
року залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути
оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.