№2o-315/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15
серпня 2007 року  Луцький міськрайонний
суд Волинської області

у
складі: головуючого - судді                   Крупінської
С. С. ,

при
секретарі                                            Давидович А.А.,

за
участю :   заявника                               ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Луцьку справу за заявою
ОСОБА_1про встановлення факту,  що має
юридичне значення,

встановив:

Заявник
ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про встановлення факту ,  що має юридичне значення.

В заяві
зазначає,  що народився ІНФОРМАЦІЯ_1в
м.  Камені - Каширському Волинської
області,  про що свідчить актовий запис
про його народження НОМЕР_1,  складений
відділом рацсу Луцького міського управління юстиції Волинської області,  в графі 10 якого зазначено,  що довідка про народження видана Камінь
-Каширським пологовим будинком ІНФОРМАЦІЯ_1. В свідоцтві про народження
зазначено місцем народження дитини місце проживання його батька - ОСОБА_2

На
момент народження заявника та до липня 1993 року мати заявника - ОСОБА_3
проживала в м.  Камені - Каширському з
старшим сином ОСОБА_4,  1986 р.
народження ,  у своїх батьків. Рішенням
Камінь - Каширського районного суду від 17.05.1993 року визнано ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 потерпілими від наслідків Чорнобильської катастрофи,  як такі,
що проживали в зоні гарантованого добровільного від селения більше трьох
років,  категорія,  3. З часу народження і по липень 1993 року
ОСОБА_1,  як малолітня дитина,  проживав з матір'ю та старшим братом ОСОБА_5
у місті Камені - Каширському. В липні 1993 року заявник з матір'ю та братом
вибули на проживання в м. Луцьк. Оскільки батько заявника,  ОСОБА_2 мав статус ліквідатора аварії на ЧАЕС
,  то заявник,  як його син,
мав статус дитини,  яка потерпіла
від Чорнобильської катастрофи. Встановлення факту проживання заявника в м.  Камені Каширському більше трьох років станом
на 1 січня 1993 року необхідне для встановлення статусу потерпілого від
Чорнобильської катастрофи,  категорії 3.

В судовому
засіданні заявник  вимоги заяви підтримав
з підстав у ній зазначених.

Представник
заінтересованої особи - Управління праці,
соціальних питань та у справах захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи Камінь - Каширської райдержадміністрації в судове
засідання не з'явився. На адресу суду заінтересованою особою подано заяву про
розгляд справи без участі представника управління,  не заперечували проти задоволення вимог
заявника. Судом визнано за можливе справу розглядати у відсутності представника
заінтересованої особи по наявних у справі матеріалах.

Заслухавши
пояснення заявника ,  свідка
ОСОБА_3,  дослідивши матеріали
справи,  суд прийшов до висновку,  що заява підставна і підлягає до задоволення.

Відповідно
до ч.2  ст. 256 Цивільного процесуального
кодексу України ,  в судовому порядку
можуть бути встановлені факти,  від яких
залежить виникнення,  зміна або
припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб,  якщо законом не визначено іншого порядку їх
встановлення.

Згідно
Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в
Україні» від 11.12.2003 року місце проживання - адміністративно - територіальна
одиниця,  на території якої особа
проживає строком понад 6 місяців.

Судом встановлено,  що згідно свідоцтва про народження (а.с. 4)
ОСОБА_1народився ІНФОРМАЦІЯ_1в м.  Луцьку
і його батьками зазначені ОСОБА_2та ОСОБА_6

З копії
запису акту про народження №2245 (а. с.
9) вбачається,  що довідка про
народження видана Камінь - Каширським пологовим будинком ІНФОРМАЦІЯ_1.

З
довідки центральної лікарні Камінь - Каширського району (а.с. 8)
вбачається,  що ОСОБА_1з 1989 по липень
1993 року знаходився на диспансерному обліку в даній лікувальній установі.

Допитана
в судовому засіданні в якості свідка мати заявника - ОСОБА_3 пояснила,  що ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила сина ОСОБА_1 в
пологовому будинку в м.  Камінь -
Каширський ,  і в цьому місті проживала з
своїми синами ОСОБА_5 та ОСОБА_1 до липня 1993 року,  а з липня 1993 року вони переїхали в м.
Луцьк,  оскільки старший син пішов у
школу в перший клас.

З копії
рішення Камінь - Каширського районного суду Волинської області від 17.05.1993
року (а.с. 5) вбачається,  що даним
рішенням визнано ОСОБА_6та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2народження ,
потерпілими від наслідків Чорнобильської катастрофи,  як такі,
що проживали в зоні гарантованого добровільного відселення більше трьох
років,  категорія, 3.

З
пояснень заявника вбачається,  що
оскільки його батько - ОСОБА_2  мав
статус ліквідатора аварії на ЧАЕС ,  то
заявник,  як його син,  мав статус дитини,  яка потерпіла від Чорнобильської
катастрофи,  що стверджується копією
посвідчення серії ДНОМЕР_2(а.с. 6).

З
повідомлення Управління праці,
соціальних питань та у справах захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи Камінь - Каширської райдержадміністрації
вбачається,  що ОСОБА_1 відмовлено у
видачі довідки про термін проживання на території радіоактивного забруднення з
ІНФОРМАЦІЯ_1. по липень 1993 р.
у зв'язку з відсутністю документів,
підтверджуючих факт проживання ОСОБА_1 на території м.  Каменя-Каширського.

Аналізуючи
вище викладене,  суд приходить до
висновку,  що в судовому засіданні
знайшов підтвердження факт проживання заявника в м.  Камені - Каширському Волинської області
більше трьох років станом на 1 січня 1993 року,
а тому заяву слід задовольнити. Крім того,  встановлення даного юридичного факту,  породжує юридичні наслідки,  а саме від нього залежить вирішення питання
про встановлення ОСОБА_1 статусу потерпілого від Чорнобильської
катастрофи,  категорії, 3 на підставі
Закону України «Про статус і соціальний захист громадян ,  які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Керуючись  ст.
ст. 6, 11, 60, 234, 256, 259 Цивільного процесуального кодексу
України,   ст. 11 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян ,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,  суд,

вирішив:

Заяву задовольнити.

Встановити
факт проживання ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1народження,  в місті
Камені - Каширському Волинської області,
віднесеному до зони гарантованого добровільного відселення,  більше трьох років станом на 1 січня 1993
року.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано
протягом десяти днів з дня проголошення рішення .Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення,  якщо його не скасовано,  набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.