УХВАЛА

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

20 серпня 2007 року                                                      м.  Донецьк

Колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду

Донецької
області в складі: Висоцької B.C.,

Новосядлої В.М.
,  Жданової B.C.,

розглянувши
у попередньому судовому засіданні цивільну справу за касаційною скаргою ОСОБА_1
на ухвалу Апеляційного суду м.  Києва від
21 липня 2005 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  третя особа Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна,  про визнання права власності та стягнення
суми,

ВСТАНОВИЛА:

У
листопаді 2003 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення 3% річних за прострочку виконання умов договору позики за період з 1
липня 1998 року по 17 квітня 2001 року,
а саме 8, 38356% від суми основного боргу,  що становить 6 373 гривні 18 копійок.

В
обґрунтування позовних вимог посилається на те,
що 1 квітня 1998 року між ним і відповідачем був укладений договір
позики,  посвідчений приватним нотаріусом
ОСОБА_3,  згідно із яким відповідач позичив у нього гроші у розмірі
28 500 гривень,  що по комерційному курсу
продажу американських доларів на той час було еквівалентно 14 000 доларів
СІ1ІА. Строк повернення боргу був визначений не пізніше 1 липня 1998 року.

17
квітня 2001 року приватним нотаріусом був вчинений виконавчий напис,  яким було запропоновано стягнути з ОСОБА_2 76
020 гривень та витрати за вчинення нотаріальної дії у розмірі 810 гривень 20
копійок.

З серпня
2001 року Державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Печерського
управління юстиції у м.  Києві було
відкрите виконавче провадження по виконанню виконавчого напису нотаріуса.

15
вересня 2003 року державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби
Печерського управління юстиції у м.
Києві була винесена

Постанова
про передачу стягувачу,  у рахунок
погашення боргу,  14 частини
трикімнатної квартири АДРЕСА_1.

БТІ
відмовило позивачу в оформленні свідоцтва про право власності на 14 частину
квартиру через відсутність рішення суду.

Позивач
просив стягнути з відповідача 3% річних за прострочку виконання умов договору
позики за період з 1 липня 1998 року по 17 квітня 2001 року,  а саме 8, 38356% від суми основного боргу,  що становить 6 373 гривні 18 копійок,  звернути стягнення частини боргу у сумі 49
080 гривень на частку у спільному майні,
а саме на 14 частину квартири АДРЕСА_1,
визнати за позивачем право власності на 14 частину квартири.

Справа №
33ц 1767- кс 07                                           Категорія
19 ЦП:

АПП:

Головуючий
першої інстанції Смик С. І.

В квітні
2004 року позивач уточнив свої позовні вимоги до ОСОБА_2,  третя особа Київське міське бюро технічної
інвентаризації,  і просив виділити йому в
користування із спільної власності 14 частину квартири АДРЕСА_1,  яка належить на праві приватної власності
ОСОБА_2,  а саме ізольовану кімнату
розміром 12, 2 кв.м.  Визнати за
позивачем право власності на ізольовану кімнату розміром 12.2 кв.м. ,  залишити підсобні приміщення в загальному
користуванні. Стягнути з ОСОБА_2 3% річних за прострочку виконання умов
договору позики за період з 1 квітня 1998 року по 17 квітня 2001 року,  а саме 8, 38356% від суми основного
боргу,  що становить 6 373 гривні 18
копійок. Зобов'язати Київське міське бюро технічної інвентаризації
зареєструвати за позивачем право власності на 14 частину квартири
АДРЕСА_1,  а саме кімнату розміром 12.2
кв.м.

Ухвалою
Печерського районного суду м.  Києва від
30 червня 2004 року була затверджена мирова угода,  згідно із якою:

1.
ОСОБА_2 у строк
до 31 жовтня 2004 року зобов'язується сплатити борг ОСОБА_1,  повернувши йому гроші в сумі 83 758
гривень,  що еквівалентно 12 986 ЄВРО.

2.
ОСОБА_1 після
повного погашення боргу у сумі 83 758 гривень,
що еквівалентно 12 986 ЄВРО,
матеріальних претензій до ОСОБА_2 не має.

3. У
разі непогашення боргу,  у встановлений
термін,  в повному обсязі:

-             ОСОБА_1 виділити в
користування із сумісної власності

14 частину квартири АДРЕСА_1,  яка

належить на праві приватної власності ОСОБА_2,  а саме ізольовану

кімнату розміром 12, 2 кв.м.

-               Визнати за позивачем
право власності на ізольовану кімнату розміром 12.2

кв.м.  у квартирі АДРЕСА_1.

-              Допоміжні приміщення
(кухня,  ванна кімната,  туалет,
коридор та інші

допоміжні приміщення) квартири АДРЕСА_1,
залишити в спільному користуванні.

-             Зобов'язати Київське
міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права

власності на об'єкти нерухомого майна,
зареєструвати за ОСОБА_1 право приватної власності на кімнату розміром
12.2 кв.м.  квартири АДРЕСА_1,  що становить 14 частину зазначеної

квартири.

4.             у разі неповернення у
встановлений строк боргу у повному обсязі стягнути з

ОСОБА_2 3% річних за просрочку
виконання умов договору позики за

період з 1 квітня 1998 року по 17 квітня 2001 року,  а саме 8, 38356% від суми основного

боргу,  що становить 6 373 гривні 18
копійок та сплачене державне мито у сумі 554 гривні 53

копійки,  а всього 6 927 гривень 71
копійку на користь ОСОБА_1.

5.              У разі трагічних
обставин з ОСОБА_1,  право

отримання боргу в повному обсязі переходить до громадян ОСОБА_4

та ОСОБА_5.

Цією ж ухвалою
було зарито провадження по справі.

Ухвалою
Апеляційного суду м.  Києва від 21 липня
2005 року,  ухвала Печерського районного
суду м.  Києва від 30 червня 2004 року
скасована і справу направлено на розгляд до того ж суду,  оскільки затверджуючи мирову угоду,  судом першої інстанції були порушені права
інших співвласників квартири,  які не
були залучені до участі у справі.

В касаційній
скарзі позивач ОСОБА_1  просить скасувати ухвалу апеляційного суду і залишити в
силі ухвалу суду першої інстанції,
оскільки апеляційною інстанцією був неправильно застосований
матеріальний закон.

Відповідно
до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно
із вимогами частини 1 статті 335 ЦПК України,
суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого
доказу,  про перевагу одних доказів над
іншими.

Оскаржувана
ухвала постановлена з додержанням норм процесуального права,  доводи скарги не спростовують висновків
судів.

Відсутні
і передбачені статтею 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування
судового рішення.

Виходячи
з наведеного,  колегія суддів вважає за
необхідне відмовити у задоволенні касаційної скарги.

Керуючись
статтями 332,  336,  337 ЦПК України,  Законом України "Про внесення змін до
Закону України "Про судоустрій України" щодо забезпечення касаційного
розгляду цивільних справ" від 22 лютого 2007 року №697-У та главою 2
розділу У ЦПК України,  колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області,

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1  відхилити.

Ухвалу
Апеляційного суду м.  Києва 21 липня 2005
року в справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2,  третя особа Київське міське
бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна,  про визнання права
власності та стягнення суми,  залишити
без зміни.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.