Справа № 22ц-1944/07
інстанції: Шкірай М.І.
апеляційного суду Буренкова К.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2007
року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючої
Буренкової К.О.,

суддів Довжук
Т.С.,   Козаченка В.І.,

при секретарі
судового засідання Гапєєвій Т.В.,

за участю
позивача ОСОБА_1,   відповідачки
ОСОБА_3  ,

розглянувши в
відкритому судовому засіданні у м.
Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення
Корабельного районного суду від 2 липня 2007 p.,
ухваленого за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2,   ОСОБА_3 про стягнення матеріальних збитків
та моральної шкоди,   судових
витрат,

встановила:

В лютому 2007 р.
ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків та
моральної шкоди,   судових витрат,   спричинених внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди (далі - ДТП).

Позивач
зазначав,   що 16 червня 2006 р. на пр. Миру у м.   Миколаєві з вини ОСОБА_2,   який керував автомобілем «ПАЗ - 672»,   державний номер НОМЕР_1,   власником котрого є ОСОБА_3  ,
сталося зіткнення з належним йому на праві власності автомобілем ВАЗ
21124,   яким керував на підставі
доручення ОСОБА_1.

Внаслідок зіткнення
автомобіль ВАЗ 21124 отримав технічні пошкодження,   в зв'язку з чим вартість його відновлюваного
ремонту склала 4565 грн. Страхова компанія «Український страховий альянс» йому
відшкодувала 2121 грн. матеріальних збитків. З врахуванням наведеного,   позивач просив стягнути на його користь з
ОСОБА_2 2121 грн. матеріальних збитків.

Крім цього,   ОСОБА_1 вказував,   що з вини відповідача йому спричинена
моральна шкода,   компенсацію якої він
оцінив в 1700 грн.

Посилаючись на
наведені обставини,   а також на те,   що в добровільному порядку задовольнити його
вимоги відповідач відмовився,   позивач
просив про їх задоволення в повному обсязі.

Ухвалою
Корабельного районного суду м.
Миколаєва від 30 квітня 2007 р. до участі у справі в якості
співвідповідача залучено ОСОБА_3
Рішенням Корабельного районного суду м.
Миколаєва від 2 липня 2007 р. позов ОСОБА_1 задоволено.

Постановлено
стягнути у солідарному порядку на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 та ОСОБА_3   2121грн. у відшкодування матеріальних
збитків,   378 грн. моральної шкоди,   81 грн. судових витрат,   в всього - 2581 грн.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_3   просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове,   яким
зобов'язати відповідача відшкодувати заподіяну позивачу шкоду шляхом придбання
нового автомобіля,   а останнього зобов'язати передати пошкоджений
автомобіль відповідачу.

Заслухавши
доповідь судді,   пояснення
позивача,   відповідача,   перевіривши доводи апеляційної скарги
матеріалами справи,   колегія суддів
вважає,   що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню із наступних підстав.

Судом
встановлено,   що 16 червня 2006 р.
сталася ДТП за участю
автомобілів під керуванням відповідно ОСОБА_1 - сина позивача,   та ОСОБА_2 Постановою Корабельного районного
суду м.   Миколаєва від 15 серпня 2006 р.
ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за   ст.
124 КпАП в зв'язку з порушенням ним п. 13.1 Правил дорожнього руху
(а.с.  9).

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_1,   суд виходив з
того,   що оскільки вказана ДТП сталася з
вини ОСОБА_2,   який в момент пригоди
керував автомобілем «ПАЗ - 672»,   то
останній,   як володілець цього
транспортного засобу,   та
співвідповідачка,   як його власник,   повинні в солідарному порядку нести
відповідальність за заподіяні позивачу матеріальні збитки та моральну шкоду.

Проте з таким
висновком в повній мірі погодитися не можна,
оскільки суд дійшов його з порушенням вимог матеріального та
процесуального права.

Відповідно до
положень   ст.   1187 ЦК
відповідальність за шкоду,
заподіяну джерелом підвищеної небезпеки,   несе особа,
яка на відповідній правовій підставі (право власності,   інше речове право,   договір підряду,   оренди тощо) володіє транспортним
засобом,   механізмом,   іншим об'єктом,   використання,   зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Згідно з
ч.1   ст.   1172 ЦК
юридична або фізична особа відшкодовує шкоду,   завдану їхнім працівником під час виконання
ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Із пояснень
ОСОБА_3   в судовому засіданні
видно,   належний їй автобус «ПАЗ -672»
використовувався для здійснення пасажирських перевезень у м.   Миколаєві,
а ОСОБА_2 виконував обов'язки змінного водія на вказаному автобусі.

Покладаючи
обов'язок із відшкодування шкоди в солідарному порядку на ОСОБА_3  ,   як
власника зазначеного автомобіля,   та на
ОСОБА_2,   як володільця цього
транспортного засобу,   суд не звернув
увагу на зазначені положення Цивільного кодексу та всупереч вимогам п.4   ст.
10 ЦПК не з'ясував,   а саме: на
якій правовій підставі ОСОБА_2 керував вказаним автомобілем; не встановив
характер правових відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_3  ; не вияснив,   чи перебував ОСОБА_2 в трудових відносинах з
ОСОБА_3  ,   та не навів мотивів,   з яких при вирішенні даного спору
застосовано   ст.   1190 ЦК,   тоді як це має суттєве значення для
його правильного вирішення.

Крім цього,   підпунктом 1 частини 1   ст.
169 ЦПК суд відкладає розгляд справи в межах строків,   встановлених статтею 157 цього Кодексу,   у разі неявки в судове засідання однієї із
сторін або будь-кого з інших осіб,   які
беруть участь у справі,   про яких нема
відомостей,   що їм вручені повістки.

Із матеріалів
справи видно,   що ухвалою Корабельного
районного суду м.   Миколаєва від 30
квітня 2007 р. до участі у справі в якості співвідповідача було залучено
ОСОБА_3   Судові засідання призначалися
на 30 квітня 2007 p.,   20 червня 2007 p.,
21 червня 2007 р. та на 2 липня 2007 р.(а.с.  37,
49,  51,  57). Проте ОСОБА_3   була повідомлена лише про судове
засідання,   призначене на 21 червня 2007
р. (а.с.  42).

На а.с.   52 є постанова судці Корабельного районного суду м.   Миколаєва від 21 червня 2007 р.,
якою постановлено доставити відповідачку ОСОБА_3   у судове засідання,   призначене на 2 липня 2007 p.,
приводом.   Із
протоколу судового засідання від 21 червня 2007 р. також видно,   що об'являючи перерву в судовому засіданні
до 2 липня 2007 р.,   суд ухвалив доставити відповідачку в
судове засідання приводом (а.с.
51),   хоча такий захід
процесуального примусу стосовно сторони по справі положеннями глави 9 ЦПК не
передбачено. Між тим ОСОБА_4   про судове
засідання,   призначене на 2 липня 2007 р.,
в порядку,
визначеному статтями 74,   76
ЦПК,   взагалі не була повідомлена,   що відповідно до п.3 ч.1   ст.
311 ЦПК є безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення і
направлення його на новий розгляд.

При новому
розгляді справи суду необхідно звернути увагу на викладене,   з'ясувати обставини справи з урахуванням
прав та обов'язків позивача та відповідачів,
вияснити характер правових відносин між відповідачем ОСОБА_2 та
співвідповідачем ОСОБА_3,   підстави та
обсяг їх відповідальності перед позивачем і в залежності від встановленого
ухвалити законне та обгрунтоване рішення.

Керуючись   ст.ст.
303,  307,  311,
315 ЦПК України,   колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3   задовольнити частково.

Рішення
Корабельного районного суду від 2 липня 2007 р. скасувати,   а справу повернути на новий розгляд до суду
першої інстанції,   але іншому судді.

Ухвала може бути
оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України на
протязі двох місяців з дня її проголошення.