Справа №2-6532007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

04
червня 2007 р. Галицький районний суд м. Львова

в складі головуючої-судді     -
Серьодкіної І.М.

при секретарі                 -
Чорній Н.І.

за участю адвоката         -
ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1
за участю  зацікавлених осіб ЛОКБТІ  та ЕО
та  Пешої  державної
нотаріальної  контори   про
розірвання  договору  довічного утримання, -

встановив:

Позивачка ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом, в якому
просить розірвати

договір
довічного      утримання,
укладений   22.04.2004      року
між      нею     та

відповідачем,згідно, якого останньому перейшла у власність її однокімнатна
квартира АДРЕСА_1. В обгрунтування своїх вимог покликається на те, що дійсно
22.04.2004 року між нею та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір довічного
утримання, згідно якого останньому перейшла у власність однокімнатна квартира
АДРЕСА_1, що належала їй на праві приватної власності згідно свідоцтва про
право власності на квартиру, виданого Львівським Локомотиворемонтним заводом
15.03.1996 року за №215. Згідно згаданого вище договору відповідач брав на себе
зобов'язання утримувати її та доглядати. Разом з тим такі дії відповідача мали
місце лише впродовж декількох місяців після підписання договору. Відносини
ускладнились тоді, коли вона в серпні 2004 року потрапила до лікарні в
неврологічне відділення медичного інституту, а потім була скерована для
проходження реабілітації в Брюховецький реабілітаційний центр. Під час перебування
її налікуванні, відповідач з'явився до неї лише один раз, ніякої матеріальної
допомоги їй не надавав, станом здоров'я не цікавився, ліки не купував. Надалі
повернувшись з лікарні, вона опинилася в дуже скрутному матеріальному
становищі, не маючи засобів для існування вона змушена була зветатися у різні
соціальні служби за допомогою та просити милостиню в благодійних та релігійних
організаціях,а також заробляла собі на життят тим, що ходила шукаючи порожні
пляшки, які потім здавала. Крім цього відповідач при зустрічах вкрай негативно
себе поводив: постійно кричав, ображав, погрожував фізичною розправою. В
зв'язку з такою поведінкою відповідача, вона позивачка не хоче більше з тим
миритися, а тому просить розірвати, укладений договір довічного утримання.

В судовому засіданні позивачка свій позов підтримала повністю, дала суду
пояснення, аналогічні, викладеним в заяві. При цьому додатково пояснила, що
відповідач згідно умов договору зобов'язаний був купляти їй речі, продукти
харчування, платити за комунальні послуги, а також дпвати щомісячно гроші в
сумі 50 грн. Разом з тим,відповідач не виконував і не виконує жодну з умов
договору. Миритися з відповідачем категорично не бажає і наполягає на
розірванні, укладеного договору довічного утримання..

Відповідач позов не визнав та пояснив, що позивачка розказує одну неправду.
Він навпаки доглядав позивачку на протязі півтора року, а потім коли остання
закрила квартиру, перестав це робити. Разом з тим немає жодних доказів, як
доказ того, що він купляв для позивачки продукти харчування, одяг, ліки, давав
гроші, чи оплачував квартплату та комунальні послуги. Просить в позові
відмовити, бо він вклав багато труду, щоб підтримати позивачку та забезпечити
її всім необхідним.

Представник зацікавленої особи ЛОДКБТІ та ЕО в судовому засіданні поклався
на рішення суду.

2

Представник зацікавленої лсоби Першої Львівської дножавної нотаріальної
контори направив суду звяву,в якій просить слухати справу в його відсутності

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, перевіривши матеріали справи,
давши їм оцінку, приходить до висновку, що позов підставний і такий підлягає до
задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, 22
квітня 2004 року між позивачкою та відповідачем був укладений договір довічного
утримання, згідно якого позивачка передала у власність відповідача однокімнатну
квартиру АДРЕСА_1, а відповідач зобов"яався утримувати відчужувача та
доглядати довічно, а саме, забезпечувати відчужувача щоденним 3-х разовом
харчуванням, забезпечення придатним для носіння одягом та взуттям, здійснення
догляду та необхідної допомоги, надання побутових послуг, забезпечення потреб у
відпочинку, забезпечення згідно з рецептами лікарів належними лікувальними
засобами незалежно від їх вартості, а також у разі виникнення потреби
забезпечити іншими видами матеріального забезпечення та доглядом.

П.8 цього договору грошова оцінка зазначених в цьому договорі видів
матеріального забезпечення на місяць за згодою сторін визначається у розмірі 50
грн., яка в майбутньому підлягає індексації у порядку встановленому законом.

Відповідно до ст. 755 ЦК України договір довічного утримання(догляду)
може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача, у разі невиконання
або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини.

В судовому засіданні достовірно встановленого відповідач не виконує умови
договору вже на протязі тривалого часу, чого не заперечив і сам відповідач в
судовому засіданні. Зрештою суд також враховує і ту обставину, що відповідач
проживаючи в селі не міг забезпечувати позивачці трох-рахзове харчування у м.
Львові. З наведеного випливає, що така умова договору не виконувалася
відповідачем взагалі, як не виконувалися і всі інші умови, що підтверджено в
судовому засіданні письмовими доказами, поданими позивачкою та поясненнями в
суді свідків.

Той факт, що позивачка сама забезпечує себе на протязі тривалого часу
продуктами харчування, одягом, ліками, а також оплачує за квартиру та
комунальні послуги свідчать письмові докази, долучені останньою до матеріалів
справи.

Допитана в судовому засіданні відок ОСОБА_4 суду ствердила, що вона
відпрацьовує практичні завдання в ліцеї на вул. Л. Українки Там же є їдальня,
куди часто на протязі тривалого часу приходить харчуватися позивачка і навіть берез собою в баночку кип'яток. Все це свідчить про те, що остання немає вдома що
їсти, а тому приходить в цю їдальню.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5, який суду ствердив, що
декілька разів бачив позивачку біля церкви ОСОБА_6. Остання просила у нього
допомоги. При цьому також говорила, що немає що їсти і де жити. Говорила, що її
квартиру опечатували і їй приходилося ночувати на вокзалі. Крім цього йому
також відомо, що позивачка збирала пусті пляшки на прожиття. Також йому відомо,
що позивачка часто хворіє і постійно знаходиться на стаціонарному лікуванні.
Він позивачці допоміг тим, що дав телефон адвоката для того, щоб вона вирішила
свої проблеми.

Таким чином, судом достовірно встановленого відповідач, який згідно
договору довічного утримання отримав у власність квартиру позивачки і не
виконує умов договору вже на протязі тривалого часу, чим порушує такий договір,
а тому позивачка звернулася до суду та наполягає розірвати такий договір з
підстав проаналізованих вище.

Враховуючи всі обставини справи, суд вважає, що такий договір слід
розірвати,п овернувши позивачці у власність відчужену нею її власну квартиру.

Керуючись ст.ст. 10,11,57-60,212,215 ЦПК України,ст.ст.744-756 ЦК України,
суд, -

вирішив:

Позов задоволити. Розірвати договір довічного утримання, укладений
22.04.2004 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1.

Повернути відчужену згідно договору 22.04.2004 року у власність ОСОБА_1
квартиру АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_3.

3

Рішення наюуває законної сили після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. У разі подання
апеляційної скарги на уе рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного розгляду справи.