Справа №2-1506/2007 р.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

17 серпня 2007
року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Вуїва О.В.,

при секретарі - Якименко
А.О.,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2до Олександрівської селищної ради
Вознесенського району Миколаївської області, треті особи без самостійних вимог
щодо предмета спору: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання
права власності на самочинно збудоване нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

20 липня 2007 року ОСОБА_1., ОСОБА_2. звернулися до суду з позовною заявою
до Олександрівської селищної ради про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, в якій
вказували, що на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом №
814 і № 817 від 28 вересня 2005 року вони є співвласниками (по 1А
частині кожний) житлового будинку АДРЕСА_1.

Крім цього
позивачі є співвласниками (в рівних частках) земельної ділянки, призначеної для ведення особистого селянського
господарства.

За час
проживання в будинку позивачами на земельній ділянці було самочинно побудовано: тамбур а -1, площею 4,7
кв.м., тамбур 6-1, площею 3,1 кв.м., сарай Ж-1, площею 25,8 кв.м., сарай
3-1, площею 9,0 кв.м., душ И-1, площею 2,2, вбиральню К-1, площею 1.8 кв.м..

Зважаючи на те,
що вказані об'єкти самочинної забудови зведені ними особисто на земельній ділянці, переданій у власність з дотриманням
архітектурних, будівельних, санітарних і екологічних норм, відповідають
правилам протипожежної безпеки, не порушують права інших осіб, позивачі
просили суд визнати за ними право власності на самочинно збудоване нерухоме
майно.

Позивачі в
попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник
відповідача - Олександрівської селищної ради Вознесенського району
Миколаївської області, в судове засідання не з'явився, суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги
визнає повністю.

Треті особи без
самостійних вимог: ОСОБА_3., ОСОБА_4. в попередньому судовому засіданні не
заперечували проти задоволення позовних вимог.

2

Оскільки матеріали справи містять достатньо відомостей
про права та взаємовідносини сторін, тому суд вважав можливим розглядати справу
без участі представника відповідача.

Заслухавши
пояснення позивачів, третіх осіб, дослідивши матеріали справи в межах заявлених
позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають
повному задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1., ОСОБА_2. є співвласниками (по 1Л
частці кожний) житлового будинку АДРЕСА_1.

Згідно
державного акту на право приватної власності на землю (серія НОМЕР_1від 19
липня 2007 року), ОСОБА_1. та ОСОБА_2. є співвласниками (по Уі частці кожний)
земельної ділянки, площею 1500 кв.м., призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та
споруд.

На зазначеній
земельній ділянці ОСОБА_1. та ОСОБА_2. було побудовано:
тамбур а*-1, площею 4,7 кв.м., тамбур 6-1, площею 3,1 кв.м., сарай Ж-1, площею
25,8 кв.м., сарай 3-1, площею 9,0 кв.м., душ И-1, площею 2,2, вбиральна К-1,
площею 1.8 кв.м..

Вказані будівлі були побудовані ними без затвердженого проекту, без дозволу
на будівництво та на земельній ділянці, яка не була надана їм на момент
будівництва у власність або користування (самочинне будівництво), що є
порушенням ст. 24 Закону України «Про планування і забудову території», ст. 25 Закону України «Про основи містобудування в
Україні», а тому згідно ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює таке
будівництво, не набуває права власності на нього.

Проте,
відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 375 ЦК
України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та
споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти
будівництво на своїй ділянці іншим особам. Право власника на забудову
здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних,
екологічних та інших норм і правил, а також
за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Згідно ч. 5 ст.
376 ЦК України
на вимогу власника (користувача) земельної ділянки
суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване
на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Тамбур а1-!,
площею 4,7 кв.м., тамбур 6-1, площею 3,1 кв.м., сарай Ж-1, площею 25,8 кв.м.,
сарай 3-1, площею 9,0 кв.м., душ И-1, площею 2,2, вбиральна К-1, площею 1.8
кв.м. відповідають архітектурним, будівельним, санітарним, екологічним та іншим
нормам, не порушують права інших осіб, самочинно побудовані ОСОБА_1. та
ОСОБА_2. на земельній ділянці, яка була відведена їм для цієї мети (після
здійснення самочинного будівництва).

За таких
обставин суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України цивільне право
позивачів підлягає захисту шляхом визнання за ними права власності на Уз частину самочинно побудованого нерухомого майна
за кожним.

На підставі
викладених обставин, керуючись ст. ст. 10, 11, 130, ч. 4 ст. 174, ст.ст. 209,
212, 213,214, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

3

Позовні вимоги
ОСОБА_1, ОСОБА_2до Олександрівської
селищної ради Вознесенського району Миколаївської
області, треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме
майно - задовольнити повністю.

Визнати за
ОСОБА_1, ОСОБА_2, як співвласниками (по
У> частки кожному) житлового будинку АДРЕСА_1 право власності на У> частку за кожним самочинно побудованого
нерухомого майна, а саме: тамбура а1-!,
площею 4,7 кв.м., тамбура 6-1, площею 3,1 кв.м., сарая Ж-1, площею 25,8 кв.м., сарая 3-1, площею 9,0 кв.м., душ И-1, площею 2,2, вбиральню К-1,
площею 1,8 кв.м., які є частиною будинку.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд шляхом подачі заяви
про апеляційне оскарження рішення протягом десяти
днів з дня його проголошення та подачі апеляційної
скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.