Справа № 22- ц-3293/2007
Головуючий І інст. - Білецька A.M.
Доповідач - Маміна О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

25 жовтня 2007
року Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:

Головуючого-
Маміної О.В.,

Суддів - Цвірюка
В.О., Хребтова В.П.

при секретарі -
Вільховик C.O., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на
рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 лютого 2007 року по
справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа:
відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб
Комінтернівського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області про визнання
такими, що втратили право користування житловим приміщенням, за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: виконавчий комітет Комінтернівської районної
ради м. Харкова про поновлення порушеного права та вселення до житлового
приміщення, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: виконавчий комітет Комінтернівської районної
ради м. Харкова про поновлення порушеного права та вселення до житлового
приміщення,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2005
року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися
до суду з позовом до ОСОБА_1
та ОСОБА_2, третя особа: ВГІРФО Комінтернівського РВ ХМУ УМВС України
в Харківській області про визнання такими, що втратили право користування
житловим приміщенням.

В обгрунтування
своїх позовних вимог посилалися на те, що колишній чоловік ОСОБА_3 та батько
ОСОБА_4 - ОСОБА_1 та його
син від першого шлюбу - ОСОБА_2 в
спірній квартирі АДРЕСА_1 тривалий час не проживають, квартирою не
користуються, комунальні послуги не сплачують, належного їм майна в квартирі
немає.

В процесі
розгляду справи позивачі доповнили свої позовні вимоги й просили суд
зобов'язати ВГІРФО Комінтернівського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області
анулювати реєстрацію відповідачів за вказаною адресою.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заявлені
до них позовні вимоги не визнали і звернулися до суду із зустрічними позовними
вимогами до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, 3-о особа: виконком Комінтернівської районної
ради м. Харкова, про поновлення порушеного права користування житловим
приміщенням та вселення, мотивуючи свою відсутність у спірній квартирі
вимушеними причинами, оскільки між сторонами склалися неприязливі стосунки, і
тому відповідачі не проживають у спірній квартирі з метою уникнення скандалів.

Рішенням
Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.02.2007 року позовні вимоги
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволені в повному обсязі. Визнано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 такими,
що втратили право користування спірною квартирою та скасовано їх реєстрацію за
адресою спірної квартири. В задоволенні зустрічних позовів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено.

У поданій
апеляційній скарзі ОСОБА_1
та ОСОБА_2 просять скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким
задовольнити їх позовні вимоги з посиланням на порушення судом норм
матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши
суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в
апеляційній скарзі доводи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що
відповідачі тривалий час не мешкають у спірній квартирі без поважних причин,
тому мають бути визнані такими, що втратили право користування нею.

Судова колегія
вважає, що такий висновок суду не відповідає обставинам справи.

З матеріалів
справи вбачається, що спірна квартира АДРЕСА_1 у 1989 році надавалася на сім'ю
з 4-х осіб - сторін по справі. Рішенням Комінтернівського районного суду м.
Харкова від 28.07.1995 року ОСОБА_1 було
позбавлено батьківських прав відносно сина - ОСОБА_2. Згідно рішення виконкому Комінтернівської районної ради
м. Харкова від 05.07.1994 року за неповнолітнім ОСОБА_2 призначено опікуна та
залишено право на спірне житлове приміщення. З 1995 року ОСОБА_2 постійно
проживав і навчався в школі - інтернаті, після закінчення якого з 1998 р. по
2001 р. навчався у технікумі в м. Харкові та постійно проживав у гуртожитку
технікуму.

Судова колегія
вважає, що причини не проживання ОСОБА_2
у спірній квартирі є поважними, оскільки він є інвалідом 2 групи з дитинства.
Його батько ОСОБА_1 був
позбавлений батьківських прав відносно нього, ОСОБА_3 -колишня дружина батька. Сам ОСОБА_2, тривалий час
навчався у школі - інтернаті та технікумі на повному державному забезпеченні.
Вказані обставини дають підстави прийняти доводи ОСОБА_2 про не проживання його у спірній квартирі у зв"язку
із неприязливими стосунками із колишньою родиною. На теперішній час іншого
постійного житла ОСОБА_2
не має. Крім того, слід зазначити, що ОСОБА_2
у січня 2006 року намагався вселитися у спірну квартиру разом із своєю
дружиною, але проживши там менше одного місяця, вимушений був залишити квартиру
у зв"язку із неприязливими стосунками із позивачами за основним позовом.
Вказані обставини не заперечували у судовому засіданні апеляційної інстанції
сторони.

Матеріали справи
також свідчать про те, що ОСОБА_1
з серпня 2005 року не проживає в спірній квартирі, однак житлом цікавився.
У серпні 2005 року звернувся до КПЖЕП № 131 із заявою щодо неприйняття
будь-яких дій відносно квартири у його відсутності (а.с.50). Також сторони в
судовому засіданні апеляційної інстанції не заперечували, що одна з двох кімнат
у квартирі на теперішній час закрита і в ній знаходяться речі ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 Крім того, ОСОБА_1 обслуговувався у поліклініці за місцем розташування
спірної квартири у 2004 - 2005 роках. (а.с.45). Даних про наявність у ОСОБА_1 іншого житла
матеріали справи не містять.

Відповідно до
ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за
ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени
його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за
заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.

Зазначені вище
обставини свідчать про те, що не проживання відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обумовлено
поважними причинами. Тому їх порушене право на користування спірною квартирою
підлягає поновленню.

За таких
обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового
рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання осіб
такими, що втратили право користування жилим приміщенням, та задоволення
зустрічних позовних заяв ОСОБА_2, та ОСОБА_1 про поновлення
порушеного права та вселення у квартиру.

Керуючись ст.ст.
303, 304, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення
Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 лютого 2007 року скасувати
та ухвалити нове.

В задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, третя особа: відділ у справах громадянства, імміграції
та реєстрації фізичних осіб Комінтернівського РВ ХМУ УМВС України в Харківській
області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим
приміщенням, -відмовити.

Зустрічні
позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 задовольнити.

Поновити
порушене право ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та вселити їх у
квартиру АДРЕСА_1.

Рішення
апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але
може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців.