РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

Справа № 2-792/2007р.

м.  Краснодон                                                                                   26 липня 2007 року

Краснодонський міськрайонний суд Луганської області у складі: головуючого
судді Афансьєвського Ю.М. ,  при
секретарі Куніциной Т.Д..,  у відкритому
судовому засіданні,  у залі суду м.  Краснодона розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділення Виконавчої
дирекції Фонду ССНВ України в м.  Краснодон і Краснодонському районі Луганської області,  ВАТ „Краснодонвугілля" про відшкодування
моральної шкоди,  -

встановив:

Позивач ОСОБА_1. звернувся до суду з дійсним позовом,  який був доповнений,  в обгрунтування якого вказав,  що з 27.02.1984р. по 13.03.2005р. він
працював на шахті „їм.  50 річчя
СРСР" ВАТ „Краснодонвугілля". 18.03.2003р. обласна МСЕК встановила позивачу
15% втрати працездатності у зв'язку з профзахворюванням - пневмоконіоз з
18.03.2003р. безстроково. В результаті професійного захворювання у нього
з'явилися і супутні захворювання,  у
зв'язку з чим позивач був змушений лікуватися. За станом свого здоров'я позивач
позбавлений можливості повноцінно працювати. Через це,  порушилися психологічні функції
позивача,  обмежилася можливість
нормальної життєдіяльності,  обмежилося
коло спілкування,  змінився звичний уклад
життя,  порушився встановлений у родині
спосіб життя,  у позивача виникло почуття
неповноцінності. Перераховане викликає у позивача як фізичні,  так і моральні страждання,  приводить до появи нових інтенсивних
психологічних страждань і вимагає значних зусиль для організації життя,  чим позивачу заподіяний значна моральна
шкода,  яку він оцінює у 210000грн.
Зазначену суму моральної шкоди позивач просить стягнути з відповідачів,  оскільки вважає,  що на підставі  ст.
ст.  1, 5, 6, 13, 21 ч.3  ст.  28
Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасних випадків на виробництві і професійному захворюванні,  що спричинило втрату працездатності"
моральна шкода,  заподіяна умовами
виробництва,  повинна відшкодовуватися
усім потерпілим,  у тому числі у випадках
тимчасовий,  стійкої,  часткової чи повної втрати професійної
працездатності.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд
стягнути з відповідача на його користь суму моральної шкоди у розмірі
210000грн.

Представник відповідача - Відділення Виконавчої дирекції Фонду ССНС України
в м.  Краснодон і Краснодонському районі
Луганської області (далі по тексту ВВД ФССНВ) з позовом не згодний і пояснив
суду,  що відшкодування моральної шкоди
за страждання,  заподіяні працівнику
унаслідок фізичного чи психічного впливу,
що заподіяли погіршення чи позбавлення можливості реалізації їм своїх
звичок і бажань,  погіршення відносин з
навколишніми,  і інші негативні
наслідки,  здійснюється підприємством
на,  якому працював позивач - ВАТ
„Краснодонвугілля". Крім того,
п.22  ст.  71 Закону України „Про державний бюджет
України на 2007 рік" з метою приведення окремих норм законів і відповідність
із цим законом призупинено дію абзацу 4
ст.  1 ,  підпункт „є" пункту 1 ч.1  ст.  47
Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасних випадків на виробництві і професійному захворюванні,  що спричинило втрату
працездатності",  якими передбачено
підстави та порядок відшкодування моральної шкоди,  на даний час зупинені. У задоволені позову
просить відмовити.

Представник відповідача ВАТ „Краснодонвугілля" у судовому засіданні
позовні вимоги ОСОБА_1. не визнав,  суду
пояснив,  що обов"язок по
відшкодуванню моральної шкоди покладений на ВВД ФССНВ згідно Закону України
"Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійному захворюванні,  що спричинило втрату працездатності".
Крім того,  позивачем пропущений строк
звернення до суду. У задоволені позову просить відмовити.

Вислухавши позивача,  представників
відповідачів,  пояснення свідків,  перевіривши матеріали справи,  суд вважає позовну заяву обгрунтованою та
такою,  що підлягає частковому
задоволенню.

Судом встановлено,  що дійсно позивач
з 27.02.1984 року по 13.03.2005 року працював на шахті „їм.  50 річчя СРСР" ВАТ
„Краснодонвугілля",  про що свідчить
копія трудової книги позивача,  яка
додана до матеріалів справи. Згідно з висновком від 08.04.2003 року
профпатологічної лікарняно-експертної комісії повідомленням позивачу
встановлено 15% втрати професійної працездатності у зв"язку з професійним
захворюванням - пневмоконіоз,  з
18.03.2003 року безстроково.  Професійне
захворюванням,   викликає у позивача не
тільки фізичні,   але і

моральні страждання. Факт заповідання позивачу моральної шкоди,  в наслідок встановлення ступеню втрати
професійної працездатності у судовому засіданні підтвердили
свідки'-ОСОБА_2,  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4.

У відповідності зі  ст.  ст.
23, 1167 ГК України моральна шкода потерпілого від нещасливого випадку
на виробництві чи професійного захворювання полягає,  у фізичному болі,  фізичних і душевних стражданнях,  що він зазнав у зв'язку з травмою чи іншим
ушкодженням здоров'я . Як наслідок,
моральна шкода,  заподіяна умовами
виробництва,  приводить до порушення
таких особистих немайнових прав,  як
право на життя,  право на охорону
здоров'я.

Ушкодження здоров'я,  заподіяне
потерпілому під час виконання трудових обов'язків,  незалежно від ступеня втрати працездатності
заподіюють йому моральні і фізичні страждання. У випадку травматизму потерпілий
утрачає працездатність і випробує значно більшу моральну шкоду,  чим заподіяний працівнику,  що не втратив професійної працездатності.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004р.,  обов'язковим для виконання на території
України,  ушкодження здоров'я,  заподіяні потерпілому під час виконання
трудових обов'язків,  незалежно від
ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні
страждання.

У судовому засіданні встановлено,  що
позивачу встановлено 15% втрати професійної працездатності 08.04.2003 p.,  тобто на момент існування Фонду ССНВ та дії
Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасних випадків на виробництві і професійному захворюванні,  що заподіяли втрату
працездатності",  на нормах якого
суд і обґрунтовує свої висновки. На підставі
ст.  21 Закону України Фонд
соціального страхування від нещасних випадків робить усі виплати по
відшкодуванню заподіяної шкоди здоров'ю працівника.

Встановлений  ст.  З Закону України "Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасливих випадків на
виробництві і професійному захворюванні,
що заподіяли втрату працездатності" обов'язок Фонду ССНС на
відшкодування моральної шкоди,  є засобом
реалізації потерпілим гарантованого державою всім застрахованим громадянам
забезпечення права в страхуванні від нещасливих випадків на виробництві і
професійному захворюванні.

Відповідно до ч.3  ст.  34 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасливих випадків на
виробництві і професійному захворюванні,
що заподіяли втрату працездатності" моральна шкода,  заподіяна умовами виробництва,  що не заподіяло утрати професійної
працездатності,  відшкодовується ВВД
ССНС.  Відшкодування здійснюється у виді
одноразової страхової виплати незалежно від інших видів страхових виплат.
Тобто,  не зважаючи на те,  що позивачу відповідачем було призначена та
сплачена сума одноразової допомоги,  на
відповідача ВВД ФССНВ покладено обов'язок сплати моральної шкоди.

Рішенням Конституційного Суду України від 27.01.2004р.,  обов'язковим для виконання на території
України дане роз'яснення положень ч.3
ст.  34 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійному захворюванні,
що заподіяли утрату працездатності",  відповідно до рішення Конституційного суду
норма ч.3  ст. 34 зазначеного Закону не
позбавляє застрахованого працівника,  що
втратив професійну працездатність,  права
на відшкодування моральної шкоди,
заподіяного умовами виробництва,
і не виключає обов'язок ВВД ССНС відшкодувати моральну шкоду,  заподіяну умовами виробництва у випадках
тимчасової чи стійкої втрати потерпілим професійної працездатності.

Посилання представника відповідача ВВД ССНВ на те,  що при заподіянні моральної шкоди,  обов'язок по його відшкодуванню покладається
на винового незалежно від того,  чи була
заподіяна потерпілому майнова шкода і чи відшкодована вона,  є неспроможною,  оскільки,
зазначена норма цивільного закону ( ст.
1167 ЦК України) регламентують відшкодування моральної шкоди всім іншим
особам,  що не є суб'єктом страхування
від нещасного випадку на виробництві і на який не поширюється чинність Закону
України "Про загальнообов'язковий державному соціальному страхуванні від
нещасливих випадків на виробництві і професійному захворюванні,  що заподіяло втрату працездатності".
Обов'язок сплати позивачеві моральної шкоди у даному випадку,  чинним законодавством покладається на Фонд
ССНВ,  оскільки позивач є суб'єктом
страхування від нещасних випадків на виробництві,  на дані правові відносини та порядок
відшкодування моральної шкоди поширюються спеціальні,  а не загальні норми відшкодування моральної
шкоди,  а саме норми Закону України
"Про загальнообов'язковий державному соціальному страхуванні від нещасних
випадків на виробництві і професійному захворюванні,  що заподіяло втрату
працездатності",  який був чинним на
момент встановлення позивачу втрати професійної працездатності - 18.03.2003р.

Також суд находить необґрунтованим посилання представника відповідача ВВД
ФССНВ на той,  факт,  що позивач на даний час не має права на
відшкодування моральної шкоди,  то,  що відповідні норми закону України Про
загальнообов'язковий державному соціальному страхуванні від нещасливих випадків
на виробництві і професійному захворюванні,
що    заподіяло втрату

працездатності" на даний час призупинені,  оскільки згідно  ст. 5 ЦК України акти
цивільного законодавства не мають зворотної сили у часі та регулюють ті відносини,  які виникли з дня набрання ним чинності. Якщо
цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного
законодавства,  який втратив чинність,  новий акт цивільного законодавства
застосовується до прав та обов'язків,  що
виникли з моменту набрання ним чинності. Позивачу ОСОБА_1. встановлена втрата
працездатності у 2003 році,  то право на
отримання моральної шкоди у зв'язку з втратою працездатності від
профзахворювання у позивача виникло до набрання законної сили Законом України
„Про державний бюджет на 2007 рік".

Посилання представника відповідача ВАТ „Краснодонвугілля" на те,  що позивачем пропущений строк звернення до
суду,  є неспроможною,  оскільки на данні спірні правовідносини не
поширюється строк позовної давності,
т.я. згідно з п.3 ч.1 ЦК України позовна
давність не розповсюджується на вимоги щодо відшкодування шкоди,  що завдана каліцтвом,  іншим ушкодження здоров"я чи смертю.
Аналогічні роз»яснення надані у пункту 16 Постанови Пленуму ВСУ №4 від
31.03.1995р. із змінами «Про судову практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди" розгулу судами цивільних справ за позовами
про відшкодування шкоди,  який
передбачає,  що до інших вимог про
відшкодування моральної шкоди,  строки
позовної давності не застосовуються.

На підставі викладеного суд прийшов до висновку про те,  що саме відповідач ВВД ССНВ зобов'язаний
відшкодувати моральну шкоду незалежно від ступеня втрати працездатності й інших
передбачених для нього виплат. При цьому,
суд оцінюючи зібрані по справі докази,
виходячи із засад розумності,
виваженості та справедливості,
вважає за необхідне зменшити суму моральної шкоди,  заявлену позивачем до 2500 гривень.

Беручи до уваги викладене,  суд
вважає за необхідне стягнути з відповідача ВВД ФССНВ на користь позивача суму
моральної шкоди в розмірі 2500 гривень,
у задоволенні вимог про стягнення суми моральної шкоди з відповідача ВАТ
„Краснодонвугілля" відмовити за необґрунтованістю.

Керуючись  ст.  5-15,
209,  212-215 ЦПК України,  на підставі
ст.  ст.  1, 5, 6, 13, 21, 34 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасливого випадку на
виробництві і профзахворювання,  що
заподіяло втрату працездатності",
суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Відділення Виконавчої дирекції Фонду ССНВ України в м.  Краснодоні і Краснодонському районі
Луганської області на користь ОСОБА_1 2500грн. (дві тисячі п'ятсот гривень) у
рахунок відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ВАТ «Краснодонвугілля» про
відшкодування моральної шкоди - відмовити за необґрунтованістю.

На рішення може бути подана заява до апеляційного суду Луганської області
про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення,  та подана апеляційна скарга протягом двадцяти
днів після подання заяви пре апеляційне оскарження,  через Краснодонський міськрайонний суд.