Справа №2-596/07
РІШЕННЯ

Іменем    України

З серпня 2007
року Голосіївський районний суд м.  Києва
у складі головуючого судді   - Нєсвєтової
Н.М.  при секретарі- Присяжнюк Т.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Київської регіональної спілки
споживчої кооперації,  Київського
економічно-правового коледжу Київської регіональної спілки споживчої кооперації
про усунення порушення конституційного права на працю,  -

ВСТАНОВИВ

У
вересні 2006 року позивач звернувся до суду із позовом до Київської
регіональної спілки споживчої кооперації,
Київського економічно-правового коледжу Київської регіональної спілки
споживчої кооперації про усунення порушення конституційного права на
працю,  просив поновити строк для подачі
позову до суду,  як пропущений з поважної
причини,  визнати недійсною та скасувати
постанову правління Київської регіональної спілки споживчої кооперації від 26
серпня 2005 року №19-к,  відповідно до
якої його призначено на посаду виконуючого обов'язки директора Київського
кооперативного економічно-правового коледжу та зобов'язати правління Київської
регіональної спілки споживчої кооперації видати постанову про призначення його
на посаду директора Київського кооперативного економічно-правового коледжу,  як обраного за конкурсом,  оголошеного відповідно до постанови правління
Київської регіональної спілки споживчої кооперації від 26 квітня 2005 року
№28-л «Про конкурс на заміщення посади директора коледжу»,  Закону України «Про вищу освіту» і Статуту
Київського кооперативного економічно-правового коледжу.

У
подальшому позивач уточнив свої позовні вимоги і просив суд зобов'язати
правління Київської регіональної спілки споживчої кооперації усунути порушення
його конституційного права на працю,
шляхом видання постанови про його призначення на посаду директора
Київського кооперативного економічно-правового коледжу терміном на п'ять
років,  як обраного за конкурсом,  оголошеного відповідно до постанови правління
Київської регіональної спілки споживчої кооперації від 26 квітня 2005 року
№28-л «Про конкурс на заміщення посади директора коледжу»,  Закону України «Про вищу освіту» і Статуту
Київського кооперативного економіко-правового коледжу,  скасувавши при цьому постанову правління
Київської регіональної спілки споживчої кооперації від 26 серпня 2005 року
№19-к,  відповідно якої його було
призначено на посаду виконуючого обов'язки директора Київського кооперативного
економічно-правового коледжу.

Позивач
посилався на те,  що 26 серпня 2005 року
постановою правління Київської регіональної спілки споживчої кооперації №19-Л з
28 серпня 2005 його було призначено на посаду виконуючого обв'язки директора
Київського кооперативного економіко-правового коледжу. Разом з тим,  Вказана постанова суперечить  ст.  39
Закону України «Про вищу освіту»,  п.п.
2.4. і 4.3. Статуту Київського кооперативного економічно-правового
коледжу,  розпорядженню від 26 квітня
2005 року №28-л,  рішенню зборів
трудового колективу коледжу від 15.06.2005 та
ст.  43 Конституції України,  оскільки спірною постановою позивача
призначено виконуючим обов'язки директора коледжу,  а не директором.

У
судовому засіданні позивач і його представник позовні вимоги підтримали та
просили їх задовольнити.

Представник
відповідачів проти заявлених позовних вимог заперечував з тих підстав,  що заявлені позовні вимоги вже були предметом
судового розгляду,  а також,  посилався на те,

що
позивачем без поважних причин пропущено строк позовної давності
передбачений  ст.  233 Кодексу законів про працю. Крім того,  представник відповідачів вказував на
відсутність порушених прав позивача,
оскільки,  останній добровільно
припинив трудові відносини між ним та відповідачем.

Заслухавши
пояснення сторін,  дослідивши матеріали
справи,  суд вважає,  що позовні вимоги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Судом
встановлено,  що 26.04.2005
розпорядженням Київської регіональної спілки споживчої кооперації №28-л було
оголошено конкурс на заміщення вакантної посади директора коледжу,  про що було надруковано оголошення в газеті
«ІНФОРМАЦІЯ_1».

15.06.2005
згідно підсумків лічильної комісії загальних зборів коледжу,  позивача було обрано на посаду директора
коледжу.

26.08.2005       постановою правління
Київської регіональної спілки споживчої кооперації

позивача було прийнято на посаду виконуючого обов'язки директора Київського

кооперативного економічно-правового коледжу.

27.03.2006        постановою
Київського регіональної пілки споживчої кооперації «Про

наслідки документальної ревізії фінансово-господарської діяльності
Київського

кооперативного економічно-правового коледжу» роботу позивача визнано
незадовільною та

постановлено звільнити його з посади виконуючого обов'язки директора
коледжу за  ст.  41 ч. 1

п. 1 КЗпП України.

27.03.2006
позивачем подано заяву до правління Київської регіональної спілки споживчої
кооперації про звільнення його з займаної посади за власним бажанням.

Постановою
правління київської регіонспоживспілки №13 від 31.03.2006 внесено зміни до
постанови правління від 27.03.2006 та звільнено позивача з посади виконуючого
обов'язки директора коледжу за власним бажанням,  згідно
ст.  38 КЗпП України.

Голосіївським
районним судом м.  Києва було розглянуто
трудовий спір між тими самими особами про поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу. За результатами розгляду даного
спору Голосіївським районним судом м.
Києва було прийнято рішення від 28.07.2006 яким в задоволенні
позовуОСОБА_1.  до Київської регіональної
спілки споживчої кооперації,  Київського
кооперативного економічно-правового коледжу про скасування постанови правління
про звільнення з посади,  зобов'язання
прийняти постанову про призначення на посаду директора Київського
кооперативного економічно-правового коледжу,
поновлення на роботі та стягненні середнього заробітку за час вимушеного
прогулу - відмовлено. Зазначене рішення набрало законної сили відповідно до
ухвали апеляційного суду м.  Києва від 20
листопада 2006 року.

Відповідно
до ч.3  ст.  61 ЦПК України обставини,  встановлені судовим рішенням у
цивільній,  господарській або
адміністративній справі,  що набрало
законної сили,  не доказуються при
розгляді інших справ,  у яких беруть
участь ті самі особи або особа,  щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно
до ч. 1  ст.  З ЦПК України кожна особа має право в порядку,  встановленому цим Кодексом,  звернутися до суду за захистом своїх
порушених,  невизнаних або оспорюваних
прав,  свобод чи інтересів.

При
цьому позивач пов'язує порушення свого права на працю,  яке передбачено  ст.  43
Конституції України,  з тим,  що відповідачем його було призначено не на
посаду директора Київського кооперативного економічного-правового коледжу,  а на посаду виконуючого обов'язки директора
коледжу.

Суд не
приймає такі доводи позивача до уваги,
оскільки,  вони не ґрунтуються на
вимогах  ст.  43 Конституції України.

Відповідно
до  ст.
43 Конституції України кожен має право на працю,  що включає можливість заробляти собі на життя
працею,  яку він вільно обирає або на яку
вільно погоджується.

Посилання
на дану норму матеріального права було б справедливе у разі,  якщо відповідач взагалі не погодився
призначити позивача на посаду керівника коледжу.

Таким
чином,  постанова правління Київської
регіональної спілки споживчої кооперації №19-Л від 26 серпня 2005 року не
порушує права позивача на працю,
оскільки,  фактично надає йому
таке право.