Справа №2-398/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2007
року

Богуславський
районний суд Київської області в складі:

головуючого
судді                 Чумаченка О.В.,

при
секретарі                          Ткаченко
Н.А.,

з участю
позивачки               ОСОБА_1,

відповідача                             ОСОБА_2,

представника відповідача  ОСОБА_3,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.Богуслав цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право на користування жилим
приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулася із позовом до ОСОБА_2, в якому просить визнати його таким, що
втратив право на користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачка посилається на те, що вона перебувала з
відповідачем в зареєстрованому шлюбі до 17.05.2006 року. Під час шлюбу вони
набули право власності на вищевказаний будинок, однак право власності було
зареєстровано лише за відповідачем. Посилаючись на те, що з 2000 року
відповідач переїхав проживати в інше місце, та створив нову сім'ю, позивачка
просить визнати його таким, що втратив право на користування житловим
приміщенням у вказаному будинку.

В
судовому засіданні позивачка свій позов підтримала, посилаючись на вищевказані
обставини і пояснила суду, що оскільки в сільській раді їй сказали, що
власником будинку може бути записано лише одну особу, то вона погодилась, щоб
власником будинку записали відповідача. Однак останній з 2000 року не проживає
у вказаному будинку і не приймає участі у витратах на ремонт та обслуговування
цього будинку. В зв'язку з цим будинок в даний час потребує значного ремонту,
частину якого вона вже виконала за рахунок власних коштів. В 2006 році шлюб між
нею та відповідачем був розірваний по її ініціативі. Відповідач, який залишив
її ради інших жінок, змінив своє місце проживання, однак не виписався з будинку
і залишається бути прописаним в цьому будинку до цього часу.

Відповідач
в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що в даний час він є єдиним
власником цього будинку, однак оформити своє право власності на цей будинок він
не може, оскільки позивачка забрала всі документи і не віддає їх йому. Він
звертався в Білоцерківське МБТІ для оформлення свого права власності, але
позивачка не впустила працівників МЕТІ до будинку. Фактично він не проживає у
вказаному будинку із січня 2006 року. Це пов'язано з тим, що позивачка при
кожній його появі в будинку вчиняє з ним сварки. Щоб уникнути можливих
непередбачених наслідків цих сварок з позивачкою, він залишив цей будинок і в
даний час в ньому не проживає. Позов він не визнає, оскільки вважає себе власником
будинку.

Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами письмові
докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню із слідуючих підстав.

Судом
встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно
актів обстеження, складених комісією Саварської сільської ради Богуславського
району від 27.04.2006р. та 27.04.2007р., відповідач на час перевірки за своїм
місцем реєстрації в с.Саварка був відсутній.

Відповідно
до ст.405 п.2 ЦК України
член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно
до ст.ст. 71, 72 ЖК України передбачено порядок визнання особи такою, що
втратила право на користування жилим приміщенням в будинках державного та
комунального житлового фонду, в разі відсутності цієї особи понад встановлені
строки.

Позивачка
не надала суду доказів, які б встановлювали правовий статус будинку та його
належність державної чи комунальної форми власності. В позовній заяві позивачка
посилається на те, що право власності на вказаний будинок було оформлено та
зареєстровано на відповідача. Із копії технічного паспорта на будинок АДРЕСА_1,
виготовленого Білоцерківським МБТІ 1.07.2002 року та із довідки НОМЕР_1,
виданій 19.06.2006 року Саварською сільською радою, вбачається, що відповідач є
власником вищевказаного будинку.

Власник
має право володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний
розсуд і чинним законодавством не передбачено право на визнання власника
будинку таким, що втратив право на користування цим будинком, на тій підставі,
що він не проживає в цьому будинку.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд-

ВИРІШИОВ:

Відмовити
в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право на
користування жилим приміщенням.

Звільнити
ОСОБА_1 від сплати державного мита на підставі п. 18. ст.4 Декрету КМУ
"Про державне мито".

Рішення
може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку, встановленому ч.4 ст. 295
ЦПК України.