Справа №2-15/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

11 липня
2007 року                                                                               м.
Димитров

Димитровський
міський суд Донецької області в складі:

головуючого -
судді Халаджи О.В.,

при секретарі
Мітченковій Н.А.,  Рибкіній Г.В.,

за участю
позивача ОСОБА_1,

представника відповідача
Юрченко С. Л.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м. Димитров Донецької області справу за

позовом ОСОБА_1
до Димитрівської міської центральної

лікарні про
стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Димитрівської міської центральної
лікарні про стягнення моральної шкоди. У судовому засіданні в обгрунтування
своїх вимог позивач вказав,  що він
працював в ВП ДП «Красноармійськвугілля» шахта ім.  О.Г. Стаханова
з 11.10.2003 року по 17.03.2006 року. 27 жовтня 2005 року він отримав
травму на виробництві і звернувся за медичною допомогою в Димитровську
центральну міську лікарню. В цей же день він був госпіталізований з діагнозом
«Зашиб правої половини грудної клітини»,
але ніякого лікування не отримав і був виписаний до праці 31 жовтня 2005
року. Позивач неодноразово пояснював завідуючому травматологічному відділенням
ОСОБА_2/,  що він відчуває гострий біль в
грудній клітині,  припускаючи що в нього
перелом і попросив призначити йому адекватне лікування,  в якому на його прохання було відмовлено.
Відмова була вмотивована тим,  що у
позивача тільки зашиб грудної клітки. Однак ніякого поліпшення здоров'я після
виписки не наступило і він був вимушений звернутися для отримання медичної
допомоги в Красноармійську центральну районну лікарню. Після обстеження у
лікарні міста Красноармійська у позивача був встановлений закритий перелом
п'ятого ребра з правої сторони грудної клітини і призначино відповідне
лікування. Позивач проходив амбулаторне лікування з 01 по 25 листопада 2005
року,  після чого був виписаний з
поліпшинням здоров'я. Таким чином,
позивач вважає,  що відповідачем
був неправильно встановлений діагноз і не призвачено своєчасне адекватне
лікування. В результаті дій відповідача він був змушений знаходиться на
лікуванні більше ніж потрібно. З причини відсутності належного лікування він
тривалий час переносив фізичний біль. Крім того,  загальний час лікування продовжувався більше
ніж потрібно для лікування отриманої ним травми,  що негативно позначилося на його
матеріальному становищі. В результаті вказаних обставин він зазнав моральних
страждань. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в 5000 гривень,  виходячи з тривалості фізичних і моральних
страждань,  негативного ставлення до
нього в лікувальному какладі. Тому просить стягнути з відповідача на його
користь у відшкодуваня моральної шкоди 5000 гривень.

Представник
відповідача позов не визнає,  заперечує
проти стягнення з Димитрівської міської центральної лікарні моральної шкоди на
користь позивача у сумі 5000 гривень.

Вислухавши
пояснення сторін,  дослідивши докази в їх
сукупності,  суд приходить до
висновку,  що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом
установлено,  що згідно Акту Н-1 про
нещасний випадок на виробництві від 29.10.2005 року позивач ОСОБА_1 27 жовтня
2005 року отримав травму на виробництві,
у зв'язку з чим звернувся за медичною допомогою в Димитровську
центральну міську лікарню (а.с.  7-8). В
цей же день ОСОБА_1 був госпіталізований з діагнозом «Зашиб правої половини
грудної клітини»,  що підтверджується
лікарняним листом від 27.10.2005 року № 274626 (а.с.  11).

Згідно епікризу з історії хвороби,
ОСОБА_1 потратив у травматологічне відділення Димитровської міської
лікарні 27.10.2005 року у 11.00 годин зі скаргою на підташнювання,  біль у правой
половині грудної клітини. Зі слів хворого тавма отримана на виробницьтві.
При обстеженні хворого,  у тому числі й
ренгенограммою було встановлено,  що у
хворого справа кісткових ушкоджень не має. Йому призначено лукування:
анальгін,  обезболювальні,  фізпроцедури. Стан здоров'я хворого
поліпшився,  та він був виписаний до
праці 31.10.2005 року (а.с.  14)

Згідно
амбулаторної карти хворого,  позивач
ОСОБА_1 1.11.2005 року звернувся до Красноармійської міської лікарні зі скаргою
на біль у правой половині грудної клітини. Зі слів хворого травма отримана ним
при падінні у побуті. Хворий був обстежений та йому встановлено діагноз:
перелом п'ятого ребра зправа. Призначено лікування: индовазинова мазь,  перцовий пластир,  фізпроцедури. Стан здоров'я хворого
поліпшився,  та він був виписаний до
праці 26.11.2005 року (а.с.  12, 16-19).

Так,  виходячи з дослідження двух лікарняних,  медичних документів та обставин з яких
отримано травми вбачається,  що позивач
ОСОБА_1 отримав дві різні травми,  за
якими знаходився на лікуванні,  спочатку
з 27 по 31 жовтня 2005 року - травма отримана на виробницьтві,  а потім з 1 по 26 листопада 2005 року -
травма отримана у побуті.

Слід
зазначити,  що первинно обставини
отримання травми були записані лікарем зі слів хворого,  як у першому,
так і у другому випадку,  але з
годом у амбулаторній карті ОСОБА_1 та у лікарняному листі від 1.11.2005 року
було зроблено виправлення,  за яким
зазначено,  що травма отримана на
виробницьтві (а.с.  12).

Вважаючи,  що позивачу ОСОБА_1 було неправильно
встановлено діагноз та він отримав не повне лікування у Димитровській міській
лікарні,  він звернувся до адміністрації
цієї лікарні з пропозицією відшкодувати йому моральну шкоду за невірно
встановлений діагноз та неправільно призначене лікування за яким позивач не
зміг повернутися до праці у встановлений у першому лікарняному термін 1.11.2005
року.

На
підставі звернення ОСОБА_1 до адміністрації Димитровської міської лікарні,  було призначено та проведено службове розслідування
за результатами якого коміссією по розслідуванню були зроблені наступні
висновки про те,  що діагноз хворому було
встановлено на підставі рентгенографії грудної клітини від 27.10.2005 року.
Відсутність патологічних змін кісткової тканини не рентгенограммі від
27.10.2005 року,  рентгенологічних змін
прирентреноскопії грудної клітини від 28.10.2005 року,  31.10.2005 року було підстаною для випіски
хворого із травматологічного відділення. При цьому діагноз залишився первинним:
забій грудної клітини справа.

Проведено
дослідження рентгеновських знимків за 27.10.2005 року та 1.11.2005 року. На
рентгеновському знимку за 27.10.2005 року Димитровською міськлікарнею діагноз:
порушення цілосності ребер не встановлено. На рентренограммі від 1.11.2005 року
Красноармійською ЦРБ встановлено перелом четвертого ребра зі зміщенням
дистального фрагменту знизу на 2 мм.

Таким
чином,  розходження за результатами двох
рентгенологічних розслідувань хворого ОСОБА_1 може бути пояснено тим,  що у 20% випадків первинно не встановлюється
перелом.  Можливо,  вторинне зміщення трапилося у результаті даже не великого
фізичного навантаження (наклони,  повороти тіла) повторна травма.

Хворий,  не дивлячись на те,  що перелом ребер не було виявлено на етапі
лікування у Димитрівській лікарні,
отримував адекватне лікування. Ні яких наслідків травми для здоров'я
ОСОБА_1 не має. Тому вимоги позивача ОСОБА_1 є необгрунтованими (а.с. 31).

З таким
висновком не погодився позивач ОСОБА_1 на підставі чого по справі дула
призначена судово - медична експертиза,
яка дослідила медичні документи хворого ОСОБА_1 та дійшла висновку,  що діагноз: «Забій правої половини грудної
клітини» у ОСОБА_1 в період його лікування у травматологічному відділенні
Димитровської ЦГБ з 27.10.2005 року по 31.10.2005 року встановлено правильно.
Обстеження було проведено у повному обсязі.

Хворий
ОСОБА_1,  згідно даним амбулаторної карти
отримав повторну травму грудної клітини після виписки із Димитрівської ЦМБ
31.10.2005 року у побуті при падінні з дерева,
у зв'язку з чим звертався к лікарю травматологу поліклініки Красно
армійської

ЦРЛ 1.11.2005 року.
Вказаний факт підтверджується даними,
які надані на експертизу рентгенснимків: на яких в період 27.10.2005
року порушення цілосністі ребер не виявлено,
а на рентренограммі від 1.11 2005 року вбачається перелом 4-го ребра
справа (а.с.  54-61).

Відповідно
до статті 1167 ЦК України моральна шкода,
завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями,  діями чи бездіяльністю,  відшкодовується особою,  яа її завдала,  за наявності її вини.

Таким
чином суд вважає,  що позивач у судовому
засіданні не надав суду доказів про те що з вини лікарів Димитрівської міської
центральної лікарні йому було спричинено моральну шкоду у зв'язку з невірно
встановленим діагнозом по травмі на виробницьтві,  у звязку з отриманням якої позивач ОСОБА_1
знаходився на лікуванні у період з 27.10.2005 року по 31.10.2005 року.

На
підставі  ст.  ст.
23, 1167 ЦК України,  керуючись
ст.  ст. 10,  11,
57,  209, 212,  213, 214, 215 ЦПК України,  суд

ВИРІШИВ:

У
позовних вимогах ОСОБА_1 до Димитрівської міської центральної лікарні про
стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення може
бути оскаржено до Апеляційного суду.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення до Апеляційного суду Донецької області через
Димитровський міський суд.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через
Димитровський міський суд протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.