Справа
№22-2593/2007
Рішення
постановлено під головуванням судді Михайленко А.В.

Доповідач: Оніщук В.В.

УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

16
листопада 2007 року                                                                                   місто
Вінниця

Колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у
складі:

головуючого:  Оніщука В.В.

суддів:                                         Чорного
В.І.,  Медяного В.М. ,

при секретарі:
Цехмістер О.В.,

за   участю
представника   ОСОБА_1.   - ОСОБА_2
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представникаОСОБА_1. -
ОСОБА_2. на рішення Ленінського районного суду м.  Вінниці від 03.09.2007 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_3до ОСОБА_1 про стягнення збитків,  -

встановила:

В серпні
2007 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом,  вказуючи,
що 25.02.2005 року між відподачем та АКІБ «УкрСиббанк» був укладений
кредитний договір №509-Р,  згідно якого
відповідач отримав кредит в розмірі 26000 доларів СІЛА з виплатою процентів за
користування кредитом в розмірі 15 % річних і з метою забезпечення виконання
відповідачем зобов'язань за кредитним договором між ОСОБА_3,  як майновим поручителем та АКІБ «УкрСиббанк»
було укладено договір іпотеки за №106,
предметом якої явилась належна їй на праві власності квартира АДРЕСА_1 В
зв'язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору,  у останнього утворилась заборгованість і з
вимогою про погашення якої до неї надійшло звернення від АКІБ «УкрСиббанк».
Бажаючи не допустити звернення стягнення щодо погашення заборгованості на предмет
іпотеки,  а саме на належну їй
квартиру,  ОСОБА_3 13.07.2007 року
отримала в АКІБ «УкрСиббанк» споживчий кредит в розмірі 25000 доларів США і за
рахунок якого 13.07.2007 року погасила кредиторську заборгованість відповідача
за кредитним договором №509-Р від 25.02.2005 року в розмірі 22383, 35 доларів
СІЛА,  що підтверджується відповідною
квитанцією..Оскільки ОСОБА_3,  як
майновий поручитель виконала основне зобов'язання щодо погашення кредиторської
заборгованості відповідача,  тому просила
стягнути зОСОБА_1. на її користь 113035, 92 грн.,  що еквівалентно 22383, 35 доларів США в
рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором та 1772, 55 грн. -
завданих Збитків,  а саме сплаченої АКІБ
«УкрСиббанк» комісії при отриманні кредиту.

2

Рішенням
Ленінського районного суду м.  Вінниці
від 03.09.2007 року позов задоволено та стягнуто зОСОБА_1. на користь ОСОБА_3
кошти в сумі 113035, 92 грн. в рахунок відшкодування погашеної заборгованості
та 1772, 55 грн. - завданих збитків.

Не
погодившись із вказаним рішенням суду,
представникОСОБА_1. -ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу,  в якій просить рішення суду скасувати та
направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції,  через неправильне встановлення судом обставин
по справі та порушення норм процесуального права.

Судова
колегія,  заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення сторін,  перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи апеляційної скарги,  вважає,  що апеляційна скарга задоволенню не підлягає
з таких підстав.

Відповідно
до  ст.
308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без зміни,  якщо визнає,  що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Не може
бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Задовольняючи
позов,  районний суд виходив з того,  що вимоги ОСОБА_3 щодо відшкодування ОСОБА_1.
понесених нею витрат по погашенню кредиторської заборгованості останнього та
виплаті комісії є обґрунтованими і відповідно підлягають задоволенню.

Розглядаючи
спір,  судова колегія вважає,  що районний суд повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі,  надані
сторонами докази,  правильно визначив
юридичну природу спірних правовідносин і закон,
який їх регулює.

Судом
встановлено і підтверджено матеріалами справи,
що 25.02.2005 року між ОСОБА_1. та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено
кредитний договір №509-Р,  згідно якого
ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 26000 доларів США з виплатою процентів за користування кредитом в розмірі
15 % річних і з метою виконання останнім умов кредитного договору між
ОСОБА_3,  яка діє як майновий поручитель
та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено договір іпотеки за №106,  відповідно до якого предметом іпотеки
являється належна ОСОБА_3 квартира АДРЕСА_1

Також,  з матеріалів справи видно,  що ОСОБА_1. було порушено взяті зобов'язання
щодо виконання умов кредитного договору і тому 13.07.2007 року кредиторська
заборгованість в повному обсязі була погашена майновим поручителем ОСОБА_3.

Відповідно
до вимог ч.3  ст. 42 Закону України «Про
іпотеку» майновий поручитель,  який
виконав основне зобов'язання повністю або в частині,  має право вимагати від боржника відшкодування
сплаченої майновим поручителем суми.

На
підставі наведеного судова колегія вважає,  що суд першої інстанції прийшов до правильного
висновку,  щодо стягнення зОСОБА_1. на
користь позивачки сплачених нею коштів в рахунок погашення кредиторської
заборгованості відповідача,  а також
витрат по виплаті комісії,  які були
понесені у зв'язку з погашенням зазначеної кредиторської заборгованості.

Таким
чином,  судова колегія вважає,  що доводи апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи,  тобто постановлене рішення відповідає
матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування немає.

Керуючись  ст.
ст.  303,  304, 307,
308,  313-315, 317,  319 ЦПК України,  колегія суддів -

ухвалила:

3

Апеляційну
скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення
Ленінського районного суду м.  Вінниці
від 03.09.2007 року залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,  однак може бути оскаржена шляхом подачі
касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання законної сили до
Верховного Суду України.