АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа
№22ц-6164                                                  Головуючий
в 1 інстанції- Чернова Н.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

21
листопада 2007 року Судова колегія судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого -
Темнікової В.І.,

суддів -
Мартинюка В.І.,  Ступіної Я.Ю.,

за
участю секретаря- Форощук О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.  Луганську цивільну справу за апеляційними
скаргами ДВАТ "Стахановпромтранс" та ОСОБА_1 на рішення Брянківського
міського суду Луганської області від 03 вересня 2007 року за позовом.  ОСОБА_1 до ДВАТ "Стахановпромтранс"
про стягнення додаткових витрат,  викликаних
пошкодженням здоров'я та про відшкодування моральної шкоди,  -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Брянківського міського суду Луганської області від 03 вересня 2007 року були
частково задоволені позовні вимоги позивача. Суд стягнув з відповідача на його
користь вартість санаторно - курортної путівки у сумі 19200грн. В задоволенні
решти позовних вимог було відмовлено через їх безпідставність.

Не
погодившись з зазначеним рішенням,
сторони звернулися до суду з апеляційними скаргами,  в яких просять скасувати рішення суду. При
цьому відповідач в своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення і постановити
нове,  яким у задоволенні позову
відмовити в повному обсязі,  а позивач -
задовольнити його позовні вимоги також в повному обсязі. При цьому в
апеляційних скаргах посилаються на те,
що судом не повно з'ясовані обставини справи та неправильно застосовані
норми матеріального та процесуального права,
що суд зробив висновки,  які не
відповідають обставинам справи,  а також
на те,  що була допущена недоведеність
обставин,  які мають значення для справи.

Заслухавши
доповідача,  дослідивши матеріали справи,  перевіривши законність і обґрунтованість
рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг,  обговоривши доводи цих скарг,  колегія суддів апеляційного суду вважає їх
такими,  що підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав:

Згідно  ст.  10
ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом
змагальності. Суд же,  зберігаючи
об'єктивність і неупередженість,  лише
створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи.
При дослідженні і оцінці доказів,
встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від
висновків органів влади,  експертиз або
окремих осіб. Згідно  ст.  11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того
згідно  ст. 60 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини,  на які
вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Однак зазначені
вимоги закону судом в повному обсязі виконані не були.

Постановляючи
рішення,  суд першої інстанції виходив з
того,  що в судовому засіданні  було
встановлено,   що   13.08.1987р.
у  зв'язку  з  ДТП,
яка  мала
місце  на

охоронюваному
залізничному переїзді ПК-27/10 перегін  ст.
Стаханов МПС -  ст.  Заводська ПТУ
п/о "Стахановвугілля" з вини працівника відповідача,  мотоцикл "Ява" під керівництвом
брата позивача ОСОБА_1  зіткнувся з
тепловозом,  в результаті чого позивачу
були завдані тяжкі тілесні пошкодження,
в зв'язку з якими його було визнано інвалідом 1 групи безстроково і
рекомендовано санаторно - курортне лікування та протезування протезами. Також
судом було встановлено,  що позивач на
обліку в УТСЗН м.  Брянка не
значиться,  останній раз він там
отримував кімнатну крісло - коляску в вересні 2003р.,  яка видається строком на 4 роки,  а в грудні 2003р. отримував крісло -коляску
для прогулянок,  яка видається строком на
3 роки. Лікарем була видана позивачу довідка для одержання путівки до санаторію
"Таврія",  при цьому він
керувався бажанням позивача та методичними показниками. Оскільки позивач є
інвалідом 1 групи,  то потребує
стороннього догляду,  тобто путівкою
повинен забезпечуватися як він,  так і
супроводжуючий. Тому суд дійшов висновку про обгрунтованість позивних вимог про
стягнення на користь позивача з відповідача витрат на санаторно - курортне
лікування в санаторії "Таврія" м.
Євпаторія за наданим розрахунком у сумі 19200грн. В задоволенні вимог
про стягнення на користь позивача витрат на протезування,  судом було відмовлено,  так як позивач не надав суду всіх необхідних
документів,  передбачених Порядком
забезпечення окремих категорій населення технічними та іншими засобами
реабілітації. Відмовив суд також в задоволенні вимог про стягнення коштів на
придбання крісел -колясок як кімнатної,
так і для прогулянок,  так як
згідно п.37 Правил,  оплата виготовлених
та поставлених технічних та інших засобів реабілітації проводиться відповідно
до укладених з підприємствами договорами,
а позивачем надані були лише рахунки,
де постачальником вказаний приватний підприємець без підтвердження
діяльності приватного підприємця. Не надано позивачем також висновку
відповідної лікарської експертизи про необхідність стягнення на користь
позивача додаткових витрат,  так як такі
витрати сплачуються в межах певних строків. Через ненадання відповідних доказів
було відмовлено і в задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди.

Однак,  приймаючи рішення по справі,  суд належним чином не врахував того,  що позивач був травмований в результаті ДТП,
яка згідно вироку суду сталася з вини працівника відповідача,  а саме ОСОБА_2 Не зважаючи на те,  що відповідач за діючим законодавством має
право зворотної вимоги до неї,  бо особа,  яка відповідає за шкоду,  заподіяну з вини іншого,  має право зворотної вимоги (регресу) до
винної особи,  суд не вирішив у встановленому
законом порядку питання про залучення до участі у справі ОСОБА_2 у якості
третьої особи,  як самостійної
процесуальної фігури з чітко окресленими законом правами і обов'язками,  адже будь - яке рішення по даній справі може
вплинути на її права та інтереси.

Крім
того,  як згідно  ст. 450 ЦК
України в редакції 1963р.,  яка діяла
на час заподіяння шкоди позивачу,  так і
згідно  ст.  1187 ЦК України в новій редакції особи,  які здійснюють діяльність,  що є джерелом підвищеної небезпеки,  відподівають перед потерпілими особами за
завдану їм шкоду незалежно від наявності їх вини у цьому і звільняються від
відшкодування такої шкоди тільки тоді,
якщо доведуть,  що шкоди було завдано
внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Як
убачається із матеріалів справи,  позивач
був травмований в результаті ДТП,
учасниками якої були 2 джерела підвищеної небезпеки,  а саме в результаті зіткнення мотоцикл
"Ява" під керівництвом брата позивача ОСОБА_1  з тепловозом.
Однак,  приймаючи рішення по
справі,  суд належним чином не врахував
того,  що згідно діючого законодавства
особи,  які спільно заподіяли шкоду,  тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов'язаними,  сукупними діями,  несуть солідарну відповідальність перед
потерпілими. У такому ж порядку відповідають володільці джерел підвищеної
небезпеки за шкоду,  заподіяну внаслідок
взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам,  Відмовляючи в задоволенні клопотання відповідача
до притягнення до участі у справі  і  ОСОБА_1
І.М.   у якості  3-ї особи,
як  володільця джерела підвищеної

небезпеки,  який також був учасником ДПТ,  в результаті якої був травмований
позивач,  суд не врахував того,  що особа,
яка відшкодувала шкоду,  за яку
передбачена відповідальність у солідарному порядку,  має право зворотної вимоги до кожного з
солідарних боржників у рівній частці,
якщо інше не встановлено законом,
як у випадках,  коли відшкодування
було присуджено з усіх боржників,  так і
при покладенні цього обов'язку на вимогу потерпілого на частину з них.

Зазначені
обставини свідчать про те,  що будь- яке
прийняте рішення по даній справі фактично зачіпає і може вплинути на інтереси
та охоронювані законом права,  як
ОСОБА_2,  так і ОСОБА_1 ,  які належним чином не були притягнуті до
участі у справі.

Проаналізувавши
вказані вище обставини,  апеляційний суд
вважає необхідним скасувати рішення суду першої інстанції,  а справу направити на новий розгляд,  бо згідно до ч.3  ст. 3ОЗ ЦІЖ України апеляційний суд не
обмежений доводами апеляційної скарги,
якщо під час розгляду справи буде встановлене порушення норм
процесуального права,  які є обов'язковою
підставою для скасування рішення. Відповідно ж до  ст. 311 ЦПК України рішення суду підлягає
обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд,  якщо суд вирішив питання про права та
обов'язки осіб,  які не брали участь у
справі.

Під час
повторного розгляду справи суду необхідно врахувати наведене,  більш точно визначити правовідносини,    які виникли між сторонами та   дати
їм належну правову оцінку,  встановити
дійсні обставини по справі. Крім того,
суду слід дати правову оцінку тому,
що згідно Порядку забезпечення окремих категорій населення технічними та
іншими засобами реабілітації і формування відповідного державного
замовлення,  затвердженого постановою КМУ
№ 1652 від 29.11.2006р. інваліди мають право
на   безоплатне   забезпечення   технічними
та   іншими   засобами
реабілітації ((протезними виробами,
включаючи протезно-ортопедичні вироби,
ортопедичне взуття і спеціальний
одяг,       засобами      пересування,       спеціальними      засобами      для самообслуговування,  догляду,
орієнтування,  спілкування та
обміну інформацією) для максимального
відновлення    втрачених    функцій
органів    інвалідів;    протезно-ортопедичнимй виробами ветеранів
військової служби,  ветеранів органів
внутрішніх справ і ветеранів державної пожежної охорони,  осіб похилого віку з ушкодженнями та
захворюваннями опорно-рухового апарату,
іншими захворюваннями,  що
зумовлюють потребу в таких виробах,  та
осіб,  які мають право на таке
забезпечення згідно із законодавством (далі - інваліди та інші особи). При
цьому на підставі даного Порядку інваліди та інші особи мають право на
забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації відповідно до Законів
України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в   Україні",    "Про
охорону дитинства",
"Про  статус   ветеранів
війни,    гарантії  їх соціального  захисту",   "Про статус  ветеранів військової служби,   ветеранів
органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний
захист",  "Про реабілітацію
інвалідів в Україні",  "Про
загальну середню освіту",  "Про
основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого
віку в Україні". Відповідно до зазначеного Порядку технічні та інші засоби
реабілітації для забезпечення інвалідів та інших осіб за рахунок коштів
державного бюджету виготовляють,
поставляють і ремонтують протезно-ортопедичні підприємства незалежно від
форми власності,  їх відокремлені
структурні підрозділи,  що отримали
згідно із законодавством державне замовлення на виготовлення,  поставку і ремонт технічних та інших засобів
реабілітації. Інваліди та інші особи забезпечуються технічними та іншими
засобами реабілітації за рахунок
коштів   державного   бюджету,
передбачених   Фонду   соціального
захисту інвалідів на зазначену мету. В окремих випадках у разі потреби
складного протезування вартість
протезно-ортопедичних
виробів,    перелік   яких
затверджується   Мінпраці,  сплачується
за   рахунок    коштів
адміністративно-господарських
санкцій    Фонду соціального  захисту інвалідів.  Питання відшкодування вартості  виготовленого для

інваліда такого
виробу вирішується керівником територіального відділення Фонду у межах
кошторисних призначень шляхом укладення договору з підприємством.  З огляду на наведене суду потрібно більш
чітко встановити,  чи отримував належне
безкоштовне забезпечення позивач через відповідні органи УПСЗН чи Фонду
соціального захисту інвалідів,  коли і на
який час,  чи сплинув строк експлуатації
наданих позивачу технічних та інших засобів реабілітації,  чи є поважні причини,  які перешкоджають позивачу отримувати і
надалі безкоштовне забезпечення через ці органи і якими доказами це
підтверджується. Також суду слід дати належну правову оцінку тому,  чи не підпадають дії позивача під
юрисдикцію  ст.  39 Закону України " Про основи
соціальної захищеності інвалідів в Україні",  згідно якої інвалід може відмовитися від того
чи іншого виду соціальної допомоги,  якщо
вона не повною мірою відповідає його потребам.
У такому разі інвалід вправі самостійно вирішувати питання про
забезпечення себе конкретним видом допомоги за рахунок власних коштів з
урахуванням компенсації вартості аналогічного виду соціальної допомоги,  що подається державним органом.  Суду також слід перевірити,  яким чином регулює Інструкція "Про
порядок обліку,  зберігання,  розподілу та видачі путівок до санаторно -
курортних та інших лікувально - оздоровчих установ в органах соціального
захисту населення України,  затверджена
наказом Мінпраці тасоцполітики від 25.12.1997р.,  в яку були внесені зміни наказом Мінпраці та
соцполітики від -3.08.2006р. порядок видачі путівок в теперішній час,  а також те,
чи не підпадає зараз вимога позивача про відшкодування йому витрат на
санаторно - курортне лікування під дію Порядку забезпечення
санаторно-курортними путівками деяких категорій громадян органами праці та
соціального захисту населення, затвердженого постановою КМУ від 22.02.2006р. №
187. Зважаючи на те,  що позивач має
право на отримання забезпечення і від УПСЗН безкоштовно слід вирішити питання
про притягнення до участі у справі також і даний орган для більш повного і
об'єктивного встановлення всіх обставин по справі.

Керуючись  ст.
303,  307,  311,
314,  315 ЦПК України,    колегія суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні
скарги ДВАТ "Стахановпромтранс" та ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Брянківського міського суду Луганської області від 03 вересня 2007 року
скасувати,  а справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала
набирає законної сили негайно після її проголошення,  але може бути оскаржена безпосередньо до
Верховного Суду України протягом 2 місяців після її проголошення.