Справа №22   Ц  4054/2007                  Головуючий
у 1 інстанції Бендик О.Г.
01, 29, 30                               Доповідач
у 2 інстанції  Березовенко Р.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25
грудня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного
суду Київської області у складі:

головуючого       Назарчука Р.А.,

суддів                           Березовенко Р.В.,
Оношко Г.М.

при
секретарі      Зозулі Н.С.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області
від 12 жовтня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи - з
самостійними вимогами ОСОБА_3, ОСОБА_4, Чернігівське лінійно - виробниче
управління магістральних трубопроводів про виселення без надання іншого жилого
приміщення.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів

ВСТАНОВИЛА:

В серпні
2007 року ОСОБА_2 звернувся із зазначеним позовом, в якому просив виселити
ОСОБА_1 із квартири АДРЕСА_1 за неможливістю спільного проживання з нею без
надання іншого житла.

Свої
вимоги обгрунтував тим, що він з відповідачкою знаходився в зареєстрованому
шлюбі з 1985 року. В 2001 році шлюб було розірвано, оскільки відповідачка
зловживала спиртними напоями та не ночувала вдома. В 1985 році йому, як
працівнику, який має право на службове житло, на його сім'ю у складі чотирьох
чоловік була надана службова трьохкімнатна квартира. Після розірвання шлюбу
поведінка відповідачки погіршилась, тому просив виселити її без надання іншого
житлового приміщенння.

Рішенням
Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2007 року
позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

На
зазначене рішення суду відповідачка подала апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати його як незаконне, ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову.

Апеляційну
скаргу обґрунтувала тим, що суд, задовольняючи позовні вимоги неповно з'ясував
обставини справи, які мають значення для справи та неправильно застосував норми
матеріального та процесуального права.

Розглянувши
справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів підстав для
задоволення апеляційної скарги не встановила.

Судом
першої інстанції встановлено, що позивач з відповідачкою перебували в
зареєстрованому шлюбі з 1985 року по 2001 рік, який розпався, оскільки
відповідачка зловживала спиртними напоями га не ночувала вдома. В 1985 році
позивачу, як працівнику, який має право на службове житло, на його сім'ю у
складі чотирьох чоловік була надана службова трьохкімнатна квартира АДРЕСА_1.

Антигромадська
поведінка відповідачки ОСОБА_1 почалась ще до 2001 року і з того часу триває
безперервно. Вона систематично порушує правила співжиття і робить неможливим
для позивача та третіх осіб проживання з нею в будинку АДРЕСА_1, а вжиті заходи
попередження та впливу не дали позитивних результатів. Дані обставини
підтверджуються довідкою лікаря - нарколога від 03 вересня 2007 року про
перебування ОСОБА_1 на обліку в Броварській поліклініці з діагнозом хронічний
алкоголізм з липня 2001 року, адміністративними справами щодо ОСОБА_1,
характеристкою відповідачки з місця проживання.

Згідо ч.
1 ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, що
проживають разом з ним систематичним порушенням правил співжиття роблять
неможливим для інших проживання з ним в одній квартирі чи одному будинку, а
заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення
винних на вимогу наймодавця або інших заінтереованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення .

За роз'яснням
п.17 ППВСУ "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами
ЖК України" від 12 квітня 1985 року, при вирішенні справ про виселення на
підставі ст. 116 ЖК України осіб , які систематично порушують правила співжиття
і роблять неможливим для інших проживання з ним в одній квартирі або будинку,
слід виходити з того, що при триваючій антигромадській    поведінці
виселення    винного    може
статися    і    при

повторному порушенні, якщо вжиті заходи попередження або
громадського впливу не дали позитивних результатів.

Задовольняючи
вимоги позивача суд першої інстанції надав правильну правову оцінку зібраним
доказам.

За таких
обставин, колегія суддів визнає рішення таким, що постановлене з додержанням
норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не
вбачає.

Апеляційна
скарга висновків суду не спростовує і посилання на обставини, які б свідчили
про незаконність ухваленого рішення не містить.

Керуючись
ст. ст. 303,
307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і протягом двох місяців з дня набрання
законної сили може бути оскаржена до Верховного Суду України.