Справа № 22ц
-5856 2007 рік                                  Голов, в 1-й інстан.
Доповідач Пономарьова О.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

31 липня 2007
року             Апеляційний суд
Донецької області в складі:

головуючого
судді  Пономарьової О.М.,

суддів                      Бондаренко Л.І., Бабенка П.М.,

при
секретарі           Артамоновій C.O.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Донецьку

цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2про витребування майна із чужого незаконного
володіння та проведення розрахунків при витребуванні, -

встановив:

ОСОБА_1
звернулася до Апеляційного суду Донецької області з апеляційною скаргою на
рішення Селидівського міського суду Донецької області від 31 травня 2007 року,
яким відмовлено в
задоволенні   позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2про витребування майна із чужого незаконного володіння та проведення
розрахунків при витребуванні.

В апеляційній
скарзі ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення нового
рішення про задоволення вимог позивача, оскільки суд першої інстанції не
врахував всі обставини справи та надані позивачем докази, зробив висновки, які
не відповідають обставинам по справі, вимогам закону.

В судовому
засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги і просила її
задовольнити, рішення суду скасувати, оскільки воно є неправильним і
незаконним, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідач
ОСОБА_2. , її представникОСОБА_3., співвідповідач ОСОБА_4. в судовому
засіданні заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили рішення суду
залишити без змін, апеляційну скаргу - відхилити.

Судом першої
інстанції встановлено, що позивачка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2про
витребування майна із чужого незаконного володіння. В якості співвідповідача до
участі в справі судом притягнута ОСОБА_4..
ОСОБА_1 зазначала, що 14 січня 2003 року придбала у ПП „Азотарго" два
металевих контейнери для торгівлі і розташувала їх на території центрального
ринку м. Гірник. 8 листопада 2004 року вона оформила трудовий договір з
відповідачкою, відповідно до умов якого остання зобов'язалась реалізувати її
товар з вищевказаних контейнерів. Але відповідач не приступила до виконання
своїх обов'язків, змінила замки на контейнерах, поставила свого продавця і
почала продавати власний товар. Оскільки відповідачка добровільно не звільняє
контейнери, просила визнати за нею право власності на два контейнери, які
знаходяться на центральному ринку м. Гірник , усунути перешкоди у користуванні
ними і зобов'язати відповідачку звільнити їх, стягнути з неї на її користь
прибуток, який отримала Савірська за час користування контейнерами, та судові
витрати. Суд встановив, що два металевих контейнери уОСОБА_2придбала ОСОБА_4.: один в 2003
році, а другий в 2005 році. Суд дійшов висновку, що немає правових підстав для
визнання права власності на металеві контейнери, якими зараз володіє ОСОБА_4.,
за ОСОБА_1, оскільки ОСОБА_1 не надано достовірних та належних доказів,
підтверджуючих її право власності на зазначене майно. В теперішній час
контейнерами володіє ОСОБА_4.,
але позивач до неї вимог не заявляє і наполягає на позові доОСОБА_2, тому
суд дійшов висновку, що позовні вимоги про витребування майна з чужого
незаконного володіння доОСОБА_2 не грунтуються на законі.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, дослідивши матеріали
цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає
, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін
з таких підстав.

Відповідно до
вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і
заперечень , підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому
засіданні.

Розглядаючи
позовні вимоги ОСОБА_1, суд повно та всебічно з'ясував обставини справи,
перевірив доводи та заперечення сторін, правильно встановив правовідносини, які
склались між ними і дійшов до обгрунтованого висновку про відмову в задоволенні
вимог позивачки.

Суд правильно
виходив з того, що позивачка не довела факт придбання нею двох металевих
контейнерів, на які просить визнати за нею право власності. З наданих
позивачкою документів: накладна № 19 від 14 січня 2003 року та квитанція до
прибуткового касового ордеру - не вбачається, за яким саме договором ОСОБА_1.
сплатила 1500 грн.. Ці документи суперечать наданій позивачкою довідці про те,
що вартість контейнерів складає 5600 грн.

Крім того, суд
встановив, що приватне підприємство „Азотарго", де нібито позивачка
придбала контейнери, не зареєстровано в Держреєстрі, не перебуває на обліку в
органах ДПС Донецької області.

Врахувавши
вищевказані відомості, показання свідків, інші встановлені по справі обставини,
суд дійшов правильного висновку, що позивачка не надала переконливих і
достовірних доказів, які б підтверджували її право власності на вищезазначене
майно, а тому обгрунтовано відмовив ОСОБА_1. в задоволенні позовних вимог.

Приймаючи таке
рішення, суд врахував всі обставини справи, надані сторонами докази і зробив
правильні висновки, мотиви яких навів в рішенні суду.

Виходячи з
наведеного, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції вірно встановлені
обставини справи, дана їм належна правова оцінка і правильно вирішений спір.

Рішення суду
першої інстанції постановлено на підставі наданих сторонами доказів у
відповідності з нормами матеріального і процесуального законодавства.

Доводи
апеляційної скарги ОСОБА_1 є непереконливими і не спростовують висновків суду.

Згідно зі ст.
308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний
суд, -

ухвалив:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Селидівського міського суду Донецької області від 31 травня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала суду
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання нею законної сили .