Справа № 2-1196/2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

22.08.2007
року          Комунарський районний суд
міста Запоріжжя у складі:

головуючого-судді    Батрак І.В.

при
секретарі             Садовської Я.В.

розглянувши
в відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Запоріжжі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів в якому
зазначила, що вона в наступний час є безробітною, в зв'язку з виходом на
пенсію, що підтверджується пенсійним посвідченням (НОМЕР_1, виданого 06.06.2005
року).

03.11.1972
року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2, в районному відділі РАЦС міста
Запоріжжя, актовий запис №3554.

Відповідно
до рішення Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 14.06.2006 року
шлюб між позивачкою та відповідачем ОСОБА_2 було розірвано.

На цей
час відповідач з сім'єю не проживає, спільного господарства не веде, витрати за
користування комунальними послугами не несе. Будучи в пенсійному віці, та не
працюючою позивачка вимушена сплачувати послуги самостійно, в зв'язку з чим
несе суттєві матеріальні затрати, які перевищують суму пенсії яку вона отримує.
Також позивачка несе великі матеріальні затрати на поновлення свого стана
здоров'я та немає можливості підтримувати здоров'я у нормі, сплаті комунальних
послуг та забезпечення себе продуктами харчування.

Колишній
чоловік ОСОБА_2 є засновником ВАТ «Салгир ЛТД»
в якому його частка складає 40%, та це підтверджується статутом. За даним
підприємством рахується нерухомість, яка приносить колишньому чоловікові
прибуток. Даний факт безумовно говорить про те, що у відповідача є джерело
постійного надходження грошових коштів.

За весь
час прибування на пенсії, а також на лікуванні ОСОБА_2 жодного разу не надав
позивачці матеріальної допомоги як по догляду за здоров'ям так по сплаті
комунальних послуг.

В
судовому засіданні позивач ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_3 наполягають на
позовних вимогам та просять суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь
позивача ОСОБА_1 аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 700 гривен, та суду
пояснили, що 03.11.1972 року позивачка ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2, в
районному відділі РАЦС міста Запоріжжя, актовий запис №3554. Рішенням
Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 14.06.2006 року шлюб між
сторонами розірвано. Зараз відповідач з родиною не проживає, спільного
господарства не веде, не допомагає сплачувати комунальні послуги.

На цей
час позивачка ОСОБА_1 є безробітною та потребує матеріальної допомоги від
відповідача. Так, лише за газ позивачці треба сплатити 460 гривень за місяць,
світло 30-35 гривен на місяць, за воду на двох 19,34 гривен, тоді як пенсія її
складає 410 гривен. Також її необхідно витрачати гроші на лікування, вона
доглядає матір 84 роки, мешкає з донькою, яка сама виховує дитину. Донька
лікується у невропатолога та немає можливості позивачці надавати матеріальну
допомогу.

Відповідач
ОСОБА_2 є засновником ВАТ «Салгир ЛТД»
в якому його частка складає 40%, та це підтверджується статутом., та він має
постійний прибуток. Позивачка не може погодитися з тим, що заробітна плата
відповідача складає 450 гривен на місяць, так як довідка яку він надав суду
підписана директором ВАТ «Салгир ЛТД» відповідачем ОСОБА_2 На балансі
підприємства є гроші 32000 гривен, він отримує прибуток та має можливість
сплачувати аліменти позивачці у розмірі 700 гривен щомісячно.

Представник
відповідача ОСОБА_4 з позовом не згоден, та в судовому засіданні пояснив, що
позивачем та його представником не надано суду жодного доказу, що позивач ОСОБА_1
потребує матеріальної допомоги, а відповідач ОСОБА_2 має можливість надавати
матеріальну допомогу.

Також
суду не надано доказів, що пенсія позивачки не забезпечує її прожитковий
мінімум встановлений законом. Так відповідно до ст.62 ЗУ «Про Державний бюджет
України на 2007 рік» затверджений прожитковий мінімум осіб, які втратили
працездатність з 1 квітня 387 гривен. Так ОСОБА_1 отримує з березня пенсію 410
гривен. Позивачка займає великий сучасний будинок, відповідача в будинок вона
не впускає та він вимушений знімати житло. Відповідач працює на підприємстві та
отримує заробітну плату 450 гривен. Довідка надана суду про заробітну плату,
підписана директором та головним бухгалтером та не визиває сумніву. Інших
довідок з боку позивача суду не надано. Також відповідач має неповнолітню
дитину сина 2001 року народження. Доказів що підприємство де працює відповідач
має прибуток та девіденти позивачем суду не надано, а на підставі тих
документів що є в матеріалах справи вибачається що за 2006 рік немає прибутку. Також
суд повинен враховувати що позивачка має дорослу повнолітню дочку яка з нею
мешкає та має можливість матеріально допомагати. Вважає позов безпідставним та
просить в його задоволенні відмовити.

Вивчивши
матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, представника позивача,
представника відповідача, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до ч.2, ч.4 ст.75 СК України, право на утримання (аліменти) має той із
подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови що
другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Один з
подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата,
пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому
прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно
до ст.62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» затверджений
прожитковий мінімум осіб, які втратили працездатність з 1 квітня у розмірі 387
гривен.

Як
встановлено у судовому засіданні 03.11.1972 року позивач ОСОБА_1 зареєструвала
шлюб з ОСОБА_2, в районному відділі РАЦС міста Запоріжжя, актовий запис №3554.

Відповідно
до рішення Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 14.06.2006 року
шлюб між позивачкою та відповідачем ОСОБА_2 було розірвано.

Позивачка
ОСОБА_1 є пенсіонеркою за віком з 2005 року та отримує пенсію 410 гривен.
Позивачка мешкає у будинку з матір'ю 84 роки, донькою та онуком, та сама
сплачує комунальні витрати. Питання про зняття відповідача з реєстраційного
обліку відповідача не вирішувала, та не впускає відповідача у будинок.

Відповідач
на цей час працює директором ВАТ «Салгир ЛТД» та отримує заробітну плату у
розмірі 450 гривен, має іншу сім'ю та неповнолітню дитину сина - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження. Як вибачається з матеріалів справи, а саме з
декларації з податку на прибуток підприємства за звітний 2006 рік, довідки
Пенсійного Фонду України управління в Комунарському районі м. Запоріжжя
№2109/03 від 16.05.2007 року заробітна плата відповідача складає 450 гривен.

Відповідно
довідки Державної податкової інспекції у Комунарському районі №6701 від
17.05.2007 року відомо, що ТОВ «Салгир ЛТД» за результатами діяльності у 2006
році податкове забов'язання з податку на прибуток склало 0,0 гривен, сплачено
до бюджету з податку на прибуток у 2006 році 139 гривень, податкове
забов'язання з податку на прибуток за 1 квартал 2007 року склало 11,0 гривень,
сплачено до бюджету з початку 2007 року 0,0 гривень.

Таким
чином, суд вважає що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу
ОСОБА_1, так як підприємство немає прибутку, у відповідача є неповнолітня
дитина 2001 року народження, доказів що в нього є прибуток та нерухомість від
якої відповідач

отримує кошти
суду не надано, та вважає позовні вимоги необгрунтованими та такими що не
підлягають задоволенню.

Керуючись
ст.ст.10, 60,131,214,215, 218 ЦПК України, ст.ст. 75,76 СК України суд, -

ВИРІШИВ:

В
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів відмовити.

На
рішення суду може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Запорізької
області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня його проголошення та подання
апеляційної скарги на рішення суду протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження.