Справа № 22-ц-1368    2007р.               Головуючий
у 1-й інстанції  Мальована В.В.
Категорія 7                                               Суддя-доповідач  Ведмедь Н.І.
УХВАЛА

іменем України

22 листопада
2007 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Сумської області у складі:

головуючого -
Ведмедь Н.І.,

суддів -   Ільченко О.Ю.,  Данильченко Л.О.,

з участю
секретаря судового засідання - Пархоменко
А.П.

та осіб,  які беруть участь у справі -   представник позивачів розглянувши у
відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 та заявами ОСОБА_2,
ОСОБА_3,  ОСОБА_4,  ОСОБА_5,
які приєдналися до даної апеляційної скарги на рішення Зарічного
районного суду м.  Суми від 01 червня
2007 року та за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на додаткове рішення Зарічного
районного суду м.  Суми від 27 вересня
2007 року у справі за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  ОСОБА_4,
ОСОБА_5 доОСОБА_6,  третя особа:
Управління містобудування та архітектури Сумської обласної державної
адміністрації

про
визнання співавторами,  захист
авторського права та відшкодування моральної шкоди,  -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Зарічного районного суду м.  Суми від 01
червня 2007 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи
в задоволенні позову,  суд виходив з того,  що з Указу Президента не вбачається,  що ОСОБА_6 отримав премію як автор стадіону
«Ювілейний».

Крім
того,  суд першої інстанції
зазначив,  що відповідно до Закону
України «Про авторське право та суміжні права»,
відносини між співавторами визначаються угодою,  укладеною між ними. Виключне майнове право на
службовий твір належить роботодавцю,
якщо інше не передбачено трудовим договором або цивільно-правовим
договором між автором та роботодавцем.
Позивачі не надали доказів укладення таких угод.

Додатковим
рішенням Зарічного районного суду м.
Суми від 27 вересня 2007 року доповнено рішення Зарічного районного суду
м.  Суми від 01 червня 2007 року в даній
справі та відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції від
01 червня 2007 року та направити справу на новий розгляд.

Апелянт
вважає,  що суд першої інстанції не
розглянув позовну вимогу позивачів про визнання їх співавторами архітектурного
проекту будівництва стадіону «Ювілейний»,
та порушив норми матеріального та процесуального права.

Зазначає,  що відповідачем та третьою особою вчинено
дії,  які створюють загрозу порушення
авторського права,  оскільки відповідач
не є автором або співавтором проекту,
його прізвище не засвідчене в матеріалах жодного з двох проектів,  які складають проект будівництва
стадіону,  однак незважаючи на це він був
висунутий як претендент на здобуття держаної премії в галузі архітектури за
архітектуру стадіону «Ювілейний».

Апелянт
вказує,  що відповідач,  займаючи посаду начальника управління
архітектури,  не міг не знати про
формулювання щодо себе в Протоколі засідання колегії на висунення на премію,  а також не міг не знати про те,  що відповідно до «Положення про Державну
премію України в галузі архітектури» саме творчий внесок є основою ознакою
внесення осіб до колективу претендентів і що не допускається включення до
колективу претендентів осіб,  які
виконували адміністративні,
консультативні чи організаторські функції.

В
апеляційній скарзі на додаткове рішення ОСОБА_5 також не погоджується з
рішенням суду. Посилається на неповне з'ясування обставин справи,  що мали значення для розгляду справи,  невідповідність висновку суду обставинам
справи. Вважає,  що рішення ухвалене з
неправильним застосуванням Закону України «Про авторське право і суміжні
права».

В своїх
запереченнях на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_6 вказує,  що позивачами не доведено свого
авторства,  оскільки в кресленнях,  наданих позивачами,  автори не визначені,  накази про призначення авторських колективів
не видавались,  як того вимагають
Державні будівельні норми щодо визнання автора креслення та проекту.

Відповідач
вважає,  що висновки Сумської обласної
організації Національної спілки архітекторів України (СОО НСАУ),  на які посилаються позивачі,  нічого не доводять у сфері авторського
права,  оскільки видані поза межами
компетенції даної організації,  яка не
має ні прав,  ні повноважень на
встановлення,  засвідчення чи перевірку
авторських прав.

Судом
першої інстанції встановлено,  що згідно
протоколу засідання колегії при управлінні містобудування та архітектури
Сумської обласної держаної адміністрації від 2 жовтня 2003 року прийнято
рішення про висунення об'єктів,
будівництво яких завершено,  на
здобуття Державної премії України в галузі архітектури.

Цим же
протоколом на вказану премію визначений колектив претендентів,  серед яких зазначений і ОСОБА_6

При
цьому зазначено,  що ОСОБА_6 приймав
участь в опрацюванні архітектурно-планувального рішення стадіону та розробці
проекту благоустрою прилеглої території.

Указом
Президента України № 673/2004 від 23 червня 2004 року ОСОБА_6 була присуджена
Державна премія України в галузі архітектури за архітектуру стадіону
«Ювілейний» в м.  Суми.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача,  пояснення
сторін по справі,  дослідивши матеріали
справи,  перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги,  колегія суддів вважає,  що апеляційні скарги підлягають відхиленню з
наступних підстав.

Суд    першої    інстанції
вірно                                  з'ясував    спірні
правовідносини,

повно,  всебічно встановив обставини,  що мають значення для справи у відповідності
зі  ст.
212 ч. 1 ЦПК України,  дослідив
всі наявні докази в справі та дав їм оцінку,
що ґрунтується на всебічному,
повному,  об'єктивному та
безпосередньому їх дослідженні.

В
апеляційних скаргах не наведені обставини та докази,  які б ставили під сумнів законність рішення
суду першої інстанції.

Доводи
апелянтів про те,  що вони є співавторами
архітектурного проекту будівництва стадіону «Ювілейний» не заслуговують на
увагу ,  оскільки із протоколу засідання
колегії при управлінні містобудування та архітектури Сумської
облдержадміністрації від 2 жовтня 2003 року вбачається,  що було висунуто об'єкт на здобуття Державної
премії управління в галузі архітектури,
а саме : стадіон «Ювілейний» . До колективу претендентів пропонувалось
внести архітекторів,  будівельників та
організаторів будівництва,  творчий
внесок яких в реалізації вказаного об'єкта був найбільш значним,  що передбачає Інструкція про порядок подання
та оформлення творів на здобуття Державної премії* України в галузі
архітектури. Крім інших осіб,  до
колективу претендентів на здобуття Державної премії було винесено і відповідача
ОСОБА_6

Згідно
Указу Президента України № 673/2004 від 23.06.2004 року «Про присудження
Державних премій України в галузі архітектури 2004 року» присуджено Державну
премію України в галузі архітектури за архітектуру стадіону «Ювілейний» в
м.  Суми -ОСОБА_7 та іншим.  Даними доказами не стверджується,  що ОСОБА_7 є автором цього проекту.

З
матеріалів справи вбачається,  що він
вказаний як претендент на здобуття Державної премії ,  який приймав участь в опрацюванні
архітектурно -планувального рішення стадіону та розробці проекту благоустрою
прилеглої території,  а не як автор
архітектурного проекту.

Згідно  ст.
435 ЦК України,  первинним суб'єктом авторського права,  є автор твору. За відсутності доказів
іншого,  автором твору вважається фізична
особа,  зазначена звичайним способом як
автор на оригіналі або примірнику твору ( презумція авторства). Форма
зазначення автора твору на його примірнику наведена у п.3  ст.  11
Закону України «Про авторське право і суміжні права» : латинська літера
«с»,  обведена колом,  ім'я особи,
яка має авторське право,  рік
першої публікації твору. Позивачі не довели про свої авторські права,  оскільки на кресленнях наданих
позивачами,  як    автори вони
не визначені.

Як
вбачається з матеріалів справи і не заперечується сторонами,  позивачі на час будівництва стадіону
«Ювілейний» перебували в трудових відносинах з ТОВ «Гражданпроектреставрація» і
ЗАТ «Сумипроект» та виконували проект благоустрою прилеглої території і
розробляли архітектурне рішення по стадіону «Ювілейний» в м.  Суми.

Відповідно
до  ст.
13 Закону України «про авторське право та суміжні права» співавторами є
особи,  спільною творчою працею яких
створено твір. Відносини між співавторами визначаються угодою,  укладеною між ними. Виключне майнове право

на      службовий            твір належить роботодавцю,  якщо інше не передбачено трудовим       договором   або цивільно-правовим   договором
між   авторами   та роботодавцем.

Позивачі
не надали суду доказів про укладення ними таких угод.

Не
знайшли своє ствердження доводи апелянтів про те,  що судом не були досліджені і безпідставно
відхилені надані ними 48 речових і 4 письмових доказів,  оскільки ці докази судом вивчались,  їх перелік був оголошений до винесення
рішення. Крім цього,  серед креслень
немає наказів про призначення авторського колективу. Висновки COO
HCA України нічого не доводять у сфері авторського права,  оскільки видані поза межами компетенції,  так як дана організація не має ні прав,  ні повноважень на встановлення,  засвідчення чи перевірку авторських
прав,  тому створені даною організацією
комісії не повноважні виносити будь-які рішення з означеного питання,  засвідчувати будь-які факти.

Отже,  надані позивачами креслення не є доказами
щодо визначення авторів відносно архітектурного проекту стадіону « Ювілейний».

Інші доводи
апеляційних скарг також не спростовують висновків суду.

За таких
обставин рішення суду першої інстанції узгоджується з доказами,  наявними у справі,  відповідає вимогам норм матеріального і
процесуального права,  і тому підстав для
його зміни або скасування колегією суддів не вбачається.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307 ч. 1 п.1,
308,  313-315,  319 ЦПК України,  колегія суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 та заяви ОСОБА_2,
ОСОБА_3,  ОСОБА_4,  ОСОБА_5,
які приєдналися до даної апеляційної скарги ,  а також апеляційну ОСОБА_5  - відхилити.

Рішення
Зарічного районного суду м.  Суми від 01
червня 2007 року та додаткове рішення Зарічного районного суду м.  Суми від 27 вересня 2007 року в даній справі
залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржена
в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців.