Справа № 6439
Головуючий 1-ї інстанції - Савкевич К.М.
Доповідач: Єлгазіна Л.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня
2007року
м. Донецьк

Апеляційний суд
Донецької області в складі: Головуючого - Ювченко Л.П. Суддів: Єлгазіної
Л.П.,Новикової Г.В. При секретарі :Голубцові А.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою
відповідача ОСОБА_1на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької
області від 22 червня 2007року в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до
ОСОБА_1-про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22 червня 2007року
в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1- про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди - позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково .

Суд першої
інстанції виходив з того, що 3 травня 2006 року приблизно о 13 годині,
позивачка після обідньої перерви йшла на роботу по вул.. Сагайдачного у селі
Гнатівна Красноармійського району Донецької області і на неї напали дві собака
відповідачки породи „німецька овчарка " які були без намордника і без
повідка. Внаслідок нападу собак позивачці спричинено укушену рану лівої руки,
вона злякалася, знаходилася на лікарняному у зв,язку з поганим самопочуттям
внаслідок психотравми.

Факт неналежного
тримання собаки без зафіксованого повідка , намордника та напад собаки на позивачку,
засвідчили допитані у судовому засіданні свідки.

Суд дійшов
висновку , що є вина відповідачки у порушенні правил тримання собак, оскільки
собаки вигулювалися без намордника та без повідка і мається причинний зв,язок
між травмою позивачки. На думку суду позивачці заподіяна моральна шкода у
зв.язку з отриманою травмою. Суд при стягненні моральної шкоди керувався
засадами розумності та справедливості, і стягнув на користь позивачки 3000
гривень.

Відповідачка, не
погодившись із судовим рішенням принесла апеляційну скаргу на вказане рішення
суду, в якій посилається на те , що суд першої інстанції не взяв до уваги, що
суд не дав оцінку поясненням свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які пояснювали, що
позивачку покусали собаки породи овчарка,
але не навели доказів, що саме її собаки покусали позивачку. Свідок ОСОБА_4
є дружиною брата позивачки і зацікавлена особа. Вона стверджує, що саме в цей
час , знаходилася на роботі, що також підтверджено свідками та довідками. Суд
не дав оцінки відмовному матеріалу Красно армійського МВС. Висновок содової
медичної експертизи має розбіжності, оскільки там встановлено два рубці на
задній поверхні лівого передпліччя, але мова йшла про один укус. У виданому
лікарняному листку не вказаний діагноз - укушена рана, а зовсім інший. До лікаря
- психіатра позивачка не зверталася. Стягнута моральна шкода не обґрунтована,
оскільки невідомо, кому придбані ліки. Рішення постановлено з порушенням вимог
ст..213 ЦПК України. Рішення просила скасувати і постановити нове рішення, яким
відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю
- доповідача, пояснення відповідача та представника відповідача, які просили
задовольнити апеляційну скаргу, та скасувати рішення суду, пояснення позивачки,
яка просила скаргу відхилити і рішення залишити без зміни, перевіривши
матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, судова колегія
вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Згідно ст..11 ЦПК України -
суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Апеляційним
судом встановлено, що дійсно 3 травня 2006 року приблизно о 13 годині,
позивачка після обідньої перерви йшла на роботу по вул.. Сагайдачного у селі
Гнатівна Красноармійського району Донецької області і на неї напали дві собака
відповідачки породи „німецька овчарка " які були без намордника і без
повідка. Внаслідок нападу собак позивачці спричинено укушену рану лівої руки (
а.с15,16,17,21-33,84-85,88-89,94)

Після отриманої
травми позивачка знаходилася на лікуванні з 04.05.2006 року по 13.05.2006 року
з діагнозом астено - невротичний синдром, що згідно з висновком комплексної
експертизи можливо після нервового стресу, визваного нападом собак
(а.с.110-112).

Відповідно з
вимогами „Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах
України" від 17.06.1980р. - п.7 передбачає, що власникам собак і котів
дозволяється:

а/ виводити
собак з жилих та ізольованих приміщень, а також ізольованих територій в
загальні двори або на вулицю/ з обов.язковим забезпеченням безпеки людей/
тільки на короткому повідку і в наморднику, крім собак дрібних порід, на яких у
реєстраційному посвідченні зроблено відповідну відмітку;

в/ вигулювати
собак на пустирях, задніх дворах і в інших місцях, спеціально відведених для
цієї мети житлово - комунальними організаціями або виконавчими комітетами
місцевих Рад.

Відповідачка не
виконала правила умов вигулу собаки, і не надала суду доказів, що її собакам
дозволяється вигулюватися без намордника і що вигул собак проводився у
спеціально відведеному для цієї мети місці.

Доводи
відповідачки та її представника спростовуються поясненнями свідків та
матеріалами справи, а також відмовним матеріалом Красноармійського МВС України
в Донецькій області за №1876.

Згідно до ст. 10
п.3 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Апеляційний суд
вважає, що позивачка надала суду докази з приводу спричинення їй моральної
шкоди відповідачкою, оскільки її докази узгоджуються з матеріалами справи.

Відповідно до ст..23 ЦК України - особа
має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Моральна шкода
полягає:

- у фізичному
болю та стражданнях, які фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров.я;

- у душевних
стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою
щодо неї самої, членів її сім,ї чи близьких родичів;

-    у душевних стражданнях, яких особа зазнала
у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

- у приниженні
честі, гідності а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. При
визначені розміру заподіяної позивачу моральної шкоди , суд керується засадами
розумності, виваженості та справедливості, як того вимагає ст.. 41 Конвенції про
захист прав і основних свобод людини, враховує характер та обсяг фізичних та
душевних страждань, які зазнав та продовжує зазнавати позивач,... важкість
вимушених змін в житті позивачки, характер додаткових зусиль для організації її
життя.

Апеляційний суд
вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що
неправомірними діями відповідачки, позивачці була заподіяна моральна шкода і
розмір моральної шкоди визначено у межах заявлених вимог та конкретних обставин
справи.

Із матеріалів
справи вбачається, що права позивачки були порушені, відповідачкою і їй
спричинена матеріальна шкода, оскільки вона хворіла і знаходилася на лікуванні,
понесла судові витрати , що підтверджується наданими суду довідками : витрати
на ліки (а.с.19)-77.03гр.; проїзд - 11.25гр.(а.с.18), судові витрати - 110,5
гр.(а.с.7,8,9-14)

Згідно ст. 1166 ЦК України -
майнова шкода , завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода,
завдана особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також
шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Апеляційний суд
вважає, що шкода позивачці була заподіяна джерелом підвищеної небезпеки згідно
ст.. 1187   ЦК України.

Джерелом
підвищеної небезпеки є діяльність, пов,язана з використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням,
зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших
речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід
тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб.

Шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній
правовій підставі / право власності, інше речове право, договір підряду, оренди
тощо / володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об,єктом використання,
зберігання, або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до
роз,яснень Пленуму Верховного суду України „ Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.92р. з
наступними змінами -

п.2...шкода,
заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи,
підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що
дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний
зв,язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела
підвищеної небезпеки, -незалежно від наявності вини.

п.4 абз. 2 - під
володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або
громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу
права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з
інших підстав / договору оренди, довіреності, тощо/

Згідно до вимог
ч.5 ст. 1187 ЦК України
- особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки,
відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано
внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Таким чином
вимоги позивачки обґрунтовані і досліджені судом першої інстанції в повному
обсязі.

З огляду
наведеного, рішення суду постановлено з додержанням вимог матеріального та
процесуального закону, оскільки висновки суду відповідають обставинам справи,
але судом помилково обраховані матеріальні збитки і в цій частині рішення
підлягає зміні.

У зв'язку з
наведеним, відповідно до вимог ст.
309ч.п.4 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає зміні у
зв,язку з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Керуючись ст.. 304 п.1 , 307,
309, 313 п.1, 314, 315,317,319 ЦПК України, Апеляційний суд,

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу   ОСОБА_1- задовольнити частково.

Рішення
Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22 червня 2007року
- змінити, стягнути з ОСОБА_1на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної
шкоди - витрати на ліки -77.03гривень, проїзд - 11.25гривень, судові витрати-
110,5 гривень, - в іншій частині рішення залишити без зміни.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, і може
бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання законної сили.