апеляційний суд дніпропетровської області
Справа № 22ц-5570/07                                        Головуючий
2021                                                     Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

22 жовтня 2007
року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого
судді: Болтунової Л.М.

суддів: Кузнецова В.О.,  Костюченко Н.Є.

при
секретарі: Журавель Ю.О.

розглянувши
у  відкритому судовому засідання  в
м.   Дніпропетровську     справу
по

апеляційній
скарзі відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.  Тернівці Дніпропетровської області на рішення
Тернівського міського суду від 01 березня 2007 року Дніпропетровської області
за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м.  Тернівці Дніпропетровської
області про стягнення недоплаченої страхової виплати одноразової допомоги , -

встановила:

У лютому
2007 року
позивач звернувся до суду і просив ухвалити рішення ,
яким стягнути з відповідача на свою користь 112 778 грн. В
обґрунтування своїх вимог вказував на те ,
що тривалий час він працював на підприємствах вугільної
промисловості,  де під час роботи отримав
у 1981 році тав 1994 році травми,  а
також професійне захворювання в 2005 році.

Відповідйо
до висновків МСЕК від 25.01.1996
року йому встановлено первинно 5%
втрати професійної працездатності по травмі 1981 року,  а від 16.02.2004 року - 15 %,  з яких 10%
за трудове каліцтво по акту від 13.05.1994
року.

Згідно
до висновку МСЕК від 24.01.2006
року позивачу було встановлено втрату проф. працездатності в зв'язку з
профзахворюванням в розмірі 65
%,  з них 50 % первинно,  а 15%
повторно по травмам і він визнаний інвалідом 3 групи.

Оскільки
відповідач відмовляється виплатити йому одноразову допомогу в повному
обсязі,  він просив його позовні вимоги
задовольнити.

Рішенням
Тернівського міського суду від 01
березня 2007 року
Дніпропетровської області позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені.

В
апеляційній скарзі ВВД ФССНВУ в м.
Тернівці ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового
рішення суду про відмову в задоволенні позову ,  оскільки
воно не ґрунтується на вимогах закону .

Вивчивши
матеріали справи,  законність та
обґрунтованість рішення суду,  колегія
суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Судом
встановлено,  що 25.01.1996 року висновком
МСЕК позивачеві вперше встановлено 5%
втрати професійної працездатності по травмі 1981 року,  а від 16.02.2004 року - 15 %,  з яких 10%
за трудове каліцтво по акту від 13.05.1994
року.

Висновком
МСЕК від 24.01.2006 року
ОСОБА_1 встановлено втрату проф. працездатності в зв'язку з профзахворюванням в
розмірі 65 %,  з них 50
% первинно,  а 15% повторно по
травмам і він визнаний інвалідом 3
групи.

2

Постановою
ВВД ФССНВУ в м.  Тернівки № 1575/4 від 25 березня 2004 року йому була
нарахована одноразова допомога згідно довідки МСЕК від 16.02.2004 року в розмірі 12 491, 90 грн. та обмежено
до виплати 10 640 грн. та
згідно ступеня вини 5 % виплачено
10 108 грн.

Згідно
постанови ВВД ФССНВУ в м.  Тернівки № 1575/13 від 25.01.2006 року позивачеві
було призначено страхову виплату одноразової допомоги за 50% збільшення
проценту втрати працездатності у зв'язку з повторним ушкодженням здоров'я та
обмежено до виплати 19
320 грн.,  що не перевищує чотирикратного
розміру граничної суми заробітної плати,
з якої справляються внески до Фонду.

Задовольняючи
вимоги позивача,  суд посилався на
те,  що Закон України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання ,  які спричинили втрату працездатності, " у зв'язку з
повторним встановленням МСЕК вищого ступеню втрати стійкої проф. працездатності
не передбачає можливості обмеження суми одноразової допомоги чотирикратним
розміром граничної суми заробітної плати.

Однак,  з таким висновком колегія суддів не
погоджується,  оскільки він суперечить
вимогам закону.

Абзац 1 ч.2  ст. 34 Закону визначає порядок визначення
суми одноразової страхової допомоги,
потерпілому при стійкій втраті працездатності унаслідок нещасного
випадку чи професійного захворювання. При цьому встановлено обмеження,  що розмір одноразової виплати не мйже
перевищувати чотирикратного розміру страхової суми заробітної плати ( доходу),  з якої справляються внески до Фонду
соціального страхування від нещасних випадків. Розмір граничної суми заробітної
плати ( доходу)
щорічно визначається Верховною Радою України при затвердженні Державного
бюджету.

Абзац 2 ч.2  ст.  34 Закону не є
спеціальною нормою стосовно абзацу 1
цієї частини,  а тому в даному
випадку не застосовується правило про відміну дії загальної норми спеціальною.

Норма
абзацу 2 ч.2  ст.  34 Закону не
встановлює новий розмір і нові правила визначення розміру одноразової
допомоги,  а лише порядок перерахунку вже
раніше визначеного розміру. Тобто абз.2 ч.2
ст.  34 Закону не
встановлює іншого порядку визначення розміру допомоги,  а лише порядок його перерахунку при зміні
ступеня непрацездатності. Тому обмеження граничного розміру одноразової
страхової виплати встановлене абз.1 ч.2
ст.  34 Закону,  повинно застосовуватися і при перерахунку
розмірі допомоги.

Таким чином,  висновок руду першої інстанції про те,  що одноразова допомога позивачу повинна бути
виплачена відповідачем у повному обсязі заподіяної шкоди на підставі Закону
України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від Нещасного
випадку на виробництві та професійного захворюванню які спричинили втрату
працездатності, " не ґрунтується На вимогам законодавства.

Оскільки
судом першої інстанції були допущені порушення норм матеріального права,  що призвело до неправильного вирішення
справи,  колегія суддів вважає,  що рішення слід скасувати та постановити нове
рішення про відмову в позові.

Керуючись  ст.
ст.  304,
314,  316,  319 ЦПК України,
колегія суддів ,
-

вирішила:

Апеляційну
скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.  Тернівці Дніпропетровської області
задовольнити.

Рішення
Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 01 березня 2007 року
скасувати і в позові ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути
з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.  Тернівці Дніпропетровської області   витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в розмірі 1,
50 грн.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення ,
однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги
протягом двох місяців до Верховного Суду України з цього часу.