АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-905/2007р.                                               Головуючий
Суддя-доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2007 року.                                                                               м.
Полтава

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого
судді: Абрамова П.С.

Суддів: Бондаревської С.
М. Корнієнка В.І.

При секретарі: Бідній О.С.

Розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 5
лютого 2007 року

у справі за
позовом ОСОБА_1 до Статутного територіально - галузевого об'єднання « Південна залізниця» про визнання незаконним наказів, їх
скасування, поновлення на роботі, внесення записів до трудової книжки,
продовження строків звернення до суду, стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу моральної шкоди,

- Зустрічним позовом Статутного територіально - галузевого
об'єднання « Південна
Залізниця» до Вільної профспілки Південної залізниці, первинної профспілкової
організації Вільної профспілки Південної залізниці по ст.. Кременчук,
ОСОБА_1 про визнання незаконним та недійсним рішення про обрання профгрупоргом , -

Колегія суддів , заслухавши
доповідь судді - доповідача Апеляційного суду

ВСТАНОВИЛА:

23 листопада 2005 року ОСОБА_1
звернулася до суду з вказаним позовом зазначала, що вона з 13.02.2001 року працювала
прийомоздавачем вантажу і багажу по ст. Кременчук .

В лютому
2002 року
переведена на станцію Велика Кохнівка. в цей вона закінчила навчання в
Лубенській технічній школі.

З липня 2002 року працювала
підмінним касиром. Однак в трудову книжку відповідні записи внесені не були.

11 грудня 2003
року її примусили написати заяву про переведення товарним касиром 2 категорії на час
декретної відпустки основного працівника.

2

31.10.2005 року її обрали, профгрупоргом
Вільної профспілки Південної залізниці.

Наказом від 1.11.2005 року її
незаконно звільнено з роботи за ст. 36
п2 КЗПП України.

Прохала внести
відповідні записи в трудову книжку, визнати недійсною її заяву від 11.12.2003 року про
переведення її товарним касиром. Визнати недійсним наказ № 216 від 5.12.2003 року, поновити
її на роботі товарного касиру з обов'язками прийомоздавача вантажу і багажу по
ст. В. Кохнівка. стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного
прогулу та моральну шкоду. Поновити строк звернення до суду ( а.с. 24)

У вересні 2006 року (т.3 а. с. 53) СТГО «Південна
залізниця» звернулася до суду з заявою про про визнання недійсним та незаконним
рішення про обрання ОСОБА_1 профгрупоргом
ВППЗ ст.. Кременчук по ст. В. Кохнівка.

Рішенням
Автозаводського районного суду м. Кременчука від 5 лютого 2007
року позовні вимоги Статутного територіально - галузевого об'єднання « Південна Залізниця» задоволено.

Визнано
незаконним та недійсним рішення від 31
жовтня 2005 року про
обрання ОСОБА_2профгрупоргом
по ст. Велика Кахнівка первинної профспілкової організації Вільної профспілки
Південної Залізниці на ст. Кременчук згідно протоколі №15 від 31 жовтня 2005 року.

В задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 прохає рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити
її вимоги, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши
законність та обґрунтованість доводів апеляційної скарги в межах доводів
апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку про часткове
задоволення скарги.

Як вбачається з
матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції ОСОБА_1 з 13.02.2001 року працювала
прийомоздавачем вантажу і багажу по ст. Кременчук.

Згідно з
вимогами ст. 32 КЗПП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві
допускається лише за згодою працівника.

У своїй
заяві(т.1 а. с. 90) від 5.12.2003 року, ОСОБА_1
прохала перевести її товарним касиром на час декретної відпустки ОСОБА_3

Належних , допустимих, достатніх
доказів про вчинення на ОСОБА_1 тиску для написання заяви надано не було.

По. своїй суті
вказана заява є зміною істотних умов праці, які добровільно вибрала для себе
ОСОБА_1

Наказом №216 від 5.12.2003 року згідно
заяви ОСОБА_1 була переведена на посаду товарного касира з обов'язками прийомо
здавальника

3

вантажу і багажу на час відпустки за вагітністю, пологами
та догляду за дитиною основного працівника.

Тобто з ОСОБА_1
за її згодою був укладений строковий трудовий договір.

В даному випадку
ОСОБА_1 диспозитивно розпорядилася своїми трудовими правами.

1.11.2005 року у зв'язку з виходом на роботу основного працівника з
ОСОБА_1 було розірвано трудовий договір за ст. 36 ч. 2 КЗПП України.

Від
запропонованої роботи на інших посадах ОСОБА_1 відмовилася.

Встановивши
зазначені обставини суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про
законність припинення з ОСОБА_1 трудового договору.

Доводи ОСОБА_1
про порушення її прав , висновків
суду першої інстанції не спростували.

Гарантії
діяльності для працівників обраних до профспілкових органів передбачені ст.. 252 КЗПП України
поширюється лише на випадки розірвання трудового договору з ініціативи власника.

В даному випадку
має місце самостійна підстава припинення трудового договору, а не ініціатива
власника.

У відповідності
до вимог п. 2.2. « Інструкції
про порядок ведення трудових книжок працівників» , затвердженої Наказ Міністерства праці України, Міністерства
юстиції України, Міністерства социального
захисту населення України від 29.07.93
N 58, -

Заповнення
трудової книжки вперше провадиться власником або уповноваженим ним органом не
пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.

До трудової
книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім'я та по батькові, дата
народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу,
звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження
державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у
роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України;
відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і
раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв'язку з цим винагороди.

Стягнення до
трудової книжки не заносяться.

З врахуванням
змісту наказів про переведення ОСОБА_1 за 2002
роки (т. 1 а.с. 218-223) та 2003 роки (т2. а. с. 101- 102 ) колегія суддів
приходить до висновку, що в цій
частині висновки суду є законними,
оскільки накази про переведення містять інформацію про тимчасове
переведення працівника, а не переведення на постійну роботу.

Разом з тим
доводи апеляційної скарги щодо незаконність рішення суду в частині задоволення
позовних вимог СТГО « Південна
залізниця» є обґрунтованими.

4

Згідно з
вимогами ст. 309 ч.1 п.4
ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з постановлениям у справі нового рішення в разі
порушення або неправильне застосування судами норм матеріального або
процесуального права.

Так у
відповідності до вимог Закону України «Про професійні спілки, їх права та
гарантії діяльності», ст. 243 КЗПП України громадяни мають право на основі
вільного волевиявлення без будь якого дозволу створювати професійні спілки з
метою представництва, здійснення і захисту своїх трудових та соціально
економічних прав та інтересів, ...брати участь у роботі професійних спілок.

Зазначені норми
матеріального права судом першої інстанції враховані не були, також суд не
врахував ту обставину, що обрання ОСОБА_1 профгрупоргом
по ст. В. Кохнівка прав та інтересів СТГО « Південна залізниця» не
порушує., а є внутрішньо організаційними питаннями Вільної профспілки
«Південної залізниці».

Тому в
цій частині рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановлениям
у справі нового рішення про відмову у задоволенні позовним вимог СТГО «Південна
залізниця».

Доводи
апеляційної скарги щодо наявності ухвали Крюківського районного суду м.
Кременчука про закриття аналогічної справи апеляційний суд до уваги не бере,
оскільки за даним позовом одним з відповідачів є фізична особа ОСОБА_1, тому
цей позові підвідомчий суду загальної юрисдикції.

Керуючись ст.. 303, 309 ч.1 п.4, 316 ЦПК України
колегія суддів , -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 5 лютого 2007 року в частині
задоволення позовних вимог СТГО «
Південна залізниця» скасувати.

В задоволенні
позовних вимог СТГО « Південна
залізниця» відмовити.

В іншій
частині рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 5 лютого 2007 року залишити
без змін.

Рішення може
бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду України в двохмісячний
строк.