Справа №
РІШЕННЯ

Іменем України

26
червня 2007 року                     Івано-Франківський
міський суд,  Івано-Франківської

області

в
складі: головуючого судді                                              Островського
Л.Є.

секретаря                                                                           Попович
Л.І.

адвоката                                                                            ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Івано-Франківську справу за позовом
ОСОБА_1 до Івано-Франківської обласної спілки споживчих товариств,  СП
„Завод залізобетонних виробів" про поновлення на
роботі,  стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу,  заробітної
плати та відшкодування моральної шкоди,
суд,  -

встановив:

ОСОБА_1
заклав позов до Івано-Франківської обласної спілки споживчих товариств,  СП „Завод залізобетонних виробів" про
поновлення на роботі,  стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
заробітної плати та відшкодування моральної шкоди.

Позивач
позов в судовому засіданні підтримав з підстав,
які викладені ним у поданій до суду позовній заяві.

Просить позов
задоволити.

Представник
відповідача позову не визнав і пояснив,
що будь яких порушень закону при звільненні ОСОБА_1 з роботи не було.

Просить в позові
відмовити.

Представник
ліквідаційної комісії СП
„Завод залізобетонних виробів" в судові засідання не з'являвся,  про час слухання справи повідомлявся
належно,  про причини неявки суд не повідомив.

Вислухавши
сторін,  дослідивши матеріали
справи,  суд вважає,  що позов не підлягає до задоволення виходячи
із наступного.

Встановлено,  що позивач працював на посаді директора СП „Завод
залізобетонних виробів" ОСС.

Постановою
правління Івано-Франківської ОСС від 04.08.2005 року його звільнено з роботи
за  ст.
41 п. 1 КЗпП України за грубе порушення трудових обов'язків.

Суд
вважає,  що звільнення ОСОБА_1 з роботи
відбулось із дотриманням норм закону,
зокрема,  „Завод залізобетонних
виробів" облепоживспілки є юридичною особою,  спільним підприємством Івано-Франківської
облепоживспілки,  райспоживспілок та
райспоживтовариств Івано-Франківської області Згідно пункту 5.12. статуту
спільного підприємства вищий орган правління заводу - Рада Засновників делегує
правлінню облепоживспілки право приймати (звільняти) на контрактній основі
керівника заводу,  яким згідно пункту
8.2. статуту є директор заводу

Позивач
працював на посаді директора спільного підприємства „Завод залізобетонних
виробів" облепоживспілки з 27.04.2001 року Виходячи з делегованих
повноважень,  правління облепоживспілки
постановою від 04 08 2005 року (протокол засідання № 17 п. 2) звільнило
позивача із займаної посади за статтею 41 п.1 КЗпП України за грубе порушення
трудових обов'язків у частині фінансової дисципліни,  що виражається у вилученні готівки з
каси,  використанні її не за
призначенням,  порушенні

норм з оплати праці,  ухиленні від проведення інвентаризації та
перешкоджанні роботи ліквідаційної комісії.

Підставою
звільнення стала доповідна записка голови ревізійної комісії облспоживспілки
про хід документальної ревізії на спільному підприємстві та усні пояснення
директора заводу - позивача ОСОБА_1,
дані ним на засіданні правління.

Як
випливає із згаданої доповідної записки,
директор підприємства ОСОБА_1,
використовуючи надані йому службові повноваження,  всупереч інтересам очолюваного ним
підприємства привласнив підзвітні кошти в сумі 8781,  2 грн.,
а для звіту про їх витрачання уклав п'ять фіктивних трудових угод,  роботи і оплата за якими фактично не
проводились.

З травня
по грудень 2003 року позивачем було отримано з каси підприємства під віт 71032
грн.,  з них по сумі 22100 грн. вчасно не
відзвітовано.

Постановою
зборів Ради Засновників від 25.04.2005 року було прийнято рішення ліквідувати
спільне підприємство „Завод залізобетонних виробів" облспоживспілки,  затверджено склад ліквідаційної комісії. У
зв'язку з ліквідацією заводу директора було повідомлено про заплановане
вивільнення та надано невикористані відпустки за 2002-2003 та 2003-2004 роки.

Таким
чином,  твердження позивача про ненадання
йому відпустки є голослівними.

Ліквідаційна
комісія видала розпорядження про проведення протягом 28-29.04.2005 року
інвентаризації матеріальних цінностей та установчих документів заводу,  вказане розпорядження було доведено до відома
позивача,  на відповідальному зберіганні
якого знаходились матеріальні цінності на суму 385,  2 тис.
грн. Протягом тривалого часу позивач відмовлявся від її проведення.
Даний факт підтверджується Актами,  складеними членами комісії з інвентаризації
від 27.04.2005 p.,  28.04.2005 p.,  05.05.2005
p.,  07.2005 p.

Під час
перебування на посаді директора заводу ОСОБА_1 допускав невиплату заробітної
плати найманим працівникам,  розмір якої
на 01.05.2005 року становила 24532 грн. При середньомісячній заборгованості з
оплати праці 24-24 тис.  грн. допускалась
перевиплата зарплати адмінперсоналу (станом на 01.08.2004 року - 1683, 77
грн.).

Наведені
факти свідчать про те,  що перебуваючи на
керівній посаді,  позивач допускав грубі
порушення власних трудових обов'язків,
не виконував їх належним чином,
що спричинило негативні наслідки для очолюваного підприємства і стало
підставою для його звільнення.

Вказані
факти порушень допущених позивачем на посаді керівника заводу були наведені в
акті документальної ревізії господарсько-фінансової діяльності підприємства
„Завод залізобетонних виробів" облспоживспілки від 23.08.2005 року і у
складі акту доведені до відома правоохоронних органів.

Станом
на час розгляду справи Івано-Франківським міським судом ОСОБА_1 засуджений
за  ст.
ст.  191 ч. 4,  366 ч. 2 КК України та визнано винним у
привласненні чужого майна шляхом зловживання службовим становищем,  видачі неправдивих документів,  що спричинило :і наслідки,  звільнено від призначеного покарання у
вигляді позбавлення волі строком 5 років з іспитовим строком та позбавлено
права займати керівні посади строком на 2 роки.

Згідно
статті 43-1 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника з
керівником підприємства допускається без згоди профкому.

Щодо
питання порушення встановлених законом строків розрахунку при звільненні,  то вказане питання врегульовано на етапі
розгляду згаданої кримінальної справи,
коли суми невиплаченої позивачем заробітної плати (3 267, 69 грн.),  компенсації за невикористану відпустку (1603,
9 грн.) зараховані заводом в якості частини відшкодування ОСОБА_1 завданих
збитків у розмірі 8781,  2 грн.

За
наведених вище обставин не підлягає до задоволення і вимога щодо відшкодування
заподіяної моральної шкоди.

На підставі  ст.  41
п. 1 КЗпП України та керуючись  ст.  ст.  215-218
ЦПК України,  суд,

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Івано-Франківської обласної спілки
споживчих товариств,  СП ., Завод
залізобетонних виробів" про поновлення на роботі,  стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу,  заробітної плати та
відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Івано-Франківської області

шляхом подачі заяви до Івано-Франківського міського суду про апеляційне
оскарження

рішення суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення та подачі
апеляційної

скарги на рішення суду протягом двадцяти днів після додання заяви про
апеляційне

оскарження.