АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
Справа
№22-ц-1834-Ф/07                    Головуючий
у першій інстанції  Кондрак Н.И.
Суддя-доповідач                                                                                   Соболюк
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

19
грудня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим у місті Феодосії в складі:

головуючого                               Ломанової Л.О.,

суддів                                          Соболюка
М. М. ,

Притуленко О.В.

при
секретарі                              Хоруженко
М. М. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.  Феодосії АР Крим цивільну справу за позовом
Відкритого акціонерного товариства „Крименерго" в особі структурного
підрозділу Ленінського району електричних мереж до ОСОБА_1 про стягнення
збитків за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду АР
Крим від 12 вересня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

У травні
2007 року відкрите акціонерне товариство „ Крименерго" (далі - ВАТ
„Крименерго") в особі структурного підрозділу Ленінського району
електричних мереж (далі РЕМ)
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення збитків,  завданих внаслідок безоблікового споживання
електричної енергії.

Позовні
вимоги мотивовані тим,  що 07 грудня 2005
року контролерами Ленінського РЕМ
при перевірці житлового приміщення відповідачки було встановлено порушення
пломби держповірителя на електролічильнику,
внаслідок чого позивачка безобліково користувалася електроенергією. Був
складений акт про порушення Правил користування електричною енергією,  відповідно до якого нараховані збитки у
розмірі 863, 17 грн.,  які позивач
просить відшкодувати на підставі
ст.  1166 ЦК України.

Рішенням
Ленінського районного суду АР Крим від 12 вересня 2007 року позов був
задоволений - з ОСОБА_1 стягнено на користь ВАТ «Крименекрго» збитки в розмірі
847, 99 грн.,  судовій збір - 51 грн. та
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 30 грн.

У
апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду та направити на
новий розгляд до суду першої інстанції,
посилаючись на те,  що висновки
суду першої інстанції не відповідають обставинам справи.

На думку
апелянта пошкодження на електролічильнику були відомі контролерам,  оскільки вона зверталася до
енергопостачальної організації щодо усунення вказаних пошкоджень,  а тому її вина відсутня.

Заслухавши
суддю-доповідача,  дослідивши матеріали
справи,  доводи апеляційної скарги,  вислухавши пояснення представника
позивача,  колегія суддів дійшла
висновку,  що апеляційна скарга підлягає
задоволенню,  а рішення - скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову позовних вимог за таких підстав.

Ухвалюючи
рішення про задоволення позову у повному обсязі,  суд виходив з того,    що
Лі   Є.   є
споживачем   електроенергії,   якою
безобліково   користувалася  за
допомогою   пошкоджених   приладів
обліку,    а  саме
-   електролічильника,    що
було

виявлено
працівниками Ленінського РЕМ
7 грудня 2005 року. Був складений акт про порушення правил користування
електричною енергію відповідачкою за адресою: АДРЕСА_1.  У відповідному акті порушення зазначено як
пошкодження пломби держповірітеля та відсутність пломби енергопостачальної
організації.

Суд
першої інстанції,  керуючись нормою ч.
1  ст.
1166 ЦК України відповідно до якої майнова шкода,  завдана неправомірними рішеннями,  діями чи бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи,  а
також шкода,  завдана майну фізичної або
юридичної особи,  відшкодовується в
повному обсязі особою,  яка її завдала,  дійшов висновку,  щодо наявності вини відповідачки в
безобліковому користуванні електричною енергією та завданні майнової шкоди
енергопостачальній організації.

Задовольняючи
позовні вимоги,  суд першої інстанції
взяв до уваги як докази вини відповідачки: акт про порушення Правил
користування електричною енергією (а.с.
5); довідку військового радгоспу «Азовський» (а.с.  7) та акт про проведення експертної повірки
лічильника електричної енергії (а.с.
10).

Колегія вважає,  що вказані висновки
суду першої інстанції є помилковими та такими що не ґрунтуються на фактичних
обставинах справи.

При
з'ясуванні фактів,  з якими закон
пов'язує відшкодування майнової шкоди відповідно до вимог  ст.
1166 ЦК України,  обов'язковому
з'ясуванню підлягає: наявність такої шкоди,
протиправність діяння її заподіювача,
наявність причинного зв'язку між шкодою та противоправними діяннями її
заподіювача та вина останнього в її заподіянні.

Колегія
суддів погоджується з висновком суду,
щодо наявності пошкодження пломби держповирителя лічильника,  який знаходився за адресою: АДРЕСА_1,  оскільки вказана обставина не оспорюється
сторонми та підтверджена матеріалами справи.

Разом з
тим колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції про
наявність вини ОСОБА_1 в безобліковому користуванні поставленою позивачем
електроенергією,  а також про те,  що вона є споживачем електроенергії.

Відповідно
до п.3 Правил користування електричною енергією для населення,  затверджених постановою Кабінету Міністрів
від 26.07.1999 р. № 1357 (далі - Правила),
споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про
користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником.

Матеріали
справи взагалі не містять доказів щодо укладення відповідного договору між
сторонами. Навпаки,  згідно копії акту
(а.с.  5 зворотна сторона) споживачем
електроенергії зазначена ОСОБА_2,  а
відповідачка була тільки присутня при складані акту. Також судом першої
інстанції при розгляді справи,
встановлюючи осіб відповідно до ч.3
ст.  163 ЦПК України,  на підставі даних паспорту установив,  що місце проживання (реєстрації) відповідачки
- с Широке
Сімферопольського району АРК.

На
вказані факти суд першої інстанції не звернув уваги та помилково визнав ОСОБА_1
споживачем та стороною у справі,  проте
колегія судів вважає,  що відповідач не
може нести відповідальність за виявлені порушення.

Також на
думку колегії суд першої інстанції помилково взяв до уваги довідку,  надану військовим радгоспом «Азовський» (а.с.
7),  як доказ проживання відповідачки за
адресою: АДРЕСА_1,  де було виявлено
порушення,  оскільки зі змісту довідки
вбачається,  що за вказаною адресою
проживала інша особа,  яка знаходиться в
місцях позбавлення волі; в довідці відсутні данні про місце проживання
відповідачки; якість її ксерокопії не відповідає вимозі  ст.  64
ЦПК України щодо письмових доказів.

Разом з тим
колегія судів вважає,  що суд першої
інстанції безпідставно не взяв до уваги звернення у серпні 2005 року ОСОБА_2 до
Ленінського РЕМ щодо несправності в

роботі
та пошкодження електролічильника у АДРЕСА_1 (а.с.  46).

Відповідно
до п.14 Правил у разі виявлення зовнішнього пошкодження приладу обліку,  зриву пломби або його несправності в роботі
споживач зобов'язаний негайно повідомити про це енергопостачальника.

Так,  матеріали справи містять рішення Ленінського
районного суду АР Крим від 15.07.2005 року (а.с.  19) з якого вбачається,  що 10.03.2005 року контролерами Ленінського
РЕМ при перевірці житла ОСОБА_2 було виявлено пошкодження приладу обліку
(електролічильника),  що стало підставою
для її звернення до енергопостачальної організації.

Враховуючи
наведене,  колегія суддів приходить до
висновку про необхідність скасувати рішення суду оскільки висновки суду не
відповідають обставинам справи,  та
відповідно до п.3 ч. 1  ст.  309 ЦПК України,  ухвалити нове рішення яким відмовити в
задоволені позову.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307,
309,  313,  314,
316 Цивільного процесуального кодексу України,  колегія суддів судової палати по цивільних
справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у м.  Феодосії,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення
Ленінського районного суду АР Крим від 12 вересня 2007 року скасувати і
ухвалити нове,  яким в задоволенні
позовних вимог Відкритого акціонерного товариства „Крименерго" до ОСОБА_1
про стягнення збитків - відмовити.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення,  однак може бути оскаржено шляхом подачі
касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.