УХВАЛА

ІМ Е Й Е М У К Р А ї Н И

11
грудня 2007 року                                                             м. Вінниця

Колегія   судців
судової  палати   з
цивільних   справ   Апеляційного   суду Вінницької області у складі:

головуючого :
Ковальчука О.В.,

суддів : Іващука
В.А., Колоса С.С.,

при секретарі: Цехмістер
О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Барського районного суду Вінницької області від 23
жовтня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування
шкоди,

установила:

Рішенням Барського
районного суду Вінницької області від 23 жовтня 2007 року позов ОСОБА_2
задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_1 на її користь 4342,11 грн. завданої
майнової шкоди та 5000 грн. моральної шкоди, 623,42 грн. судових витрат, а
загалом 9965,53 грн.

У апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення, яким
відмовити позивачці у позові, посилаючись на невірну оцінку судом доказів у
справі та порушення норм процесуального права.

Судом першої
інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с
Буцні, Барського району, Вінницької області від нанесення їй тілесних
ушкоджень коровою, яка належить ОСОБА_1, настала смерть рідної сестри позивачки
- ОСОБА_3.

ОСОБА_2 згідно
довідки виконкому Журавлівської сільської ради № 722 від 10.09.2007 року
провела поховання ОСОБА_3, витрати на поховання складають 4342,11 грн., що
підтверджується наявними в справі квитанціями і накладними.

Свідки ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пояснили, що корова відповідачки не раз нападала на
людей, про що вони неодноразово повідомляли ОСОБА_1 і просили не пускати корову
в поле.

Справа №22 -
2877   2007 р.                                        Головуючий у суді першої
інстанції Хитрук В.М.

Категорія: 21                                                                  Доповідач:
Ковальчук О.В.

2

Суд встановив,
що ОСОБА_1 знала про те, що її корова є небезпечною для інших осіб, тобто
являється джерелом підвищеної небезпеки, однак ухилялася від прийняття
необхідних мір для її ізолювання та попередження заподіяння шкоди, а відтак
дійшов вірного висновку про покладення на відповідачку як на володільця джерела
підвищеної небезпеки на підставі ст.ст. 1187, 1201 ЦК України
обов'язку по відшкодуванню позивачці майнової та моральної шкоди.

Колегія суддів,
перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог
та доводів апеляційної скарги, вважає, що дана скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Встановивши
наведені вище обставини, суд дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Суд оцінив
зібрані у справі докази відповідно до положень ст.212 ЦПК України та мотивував
у рішенні чому прийняв до уваги одні із них і відхилив інші, а тому доводи
скарги про невірну оцінку доказів як такі, що висновків суду не спростовують,
не можна визнати обґрунтованими.

Наведені у
апеляційній скарзі порушення норм процесуального права не є такими, що призвели
до неправильного вирішення справи, а тому відповідно до ч.З ст.309 ЦПК України
не можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.

Згідно ч.2
ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Рішення     постановлено     з
додержанням     вимог     матеріального    та процесуального права.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

ух валила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Барського
районного суду Вінницької області від 23 жовтня 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення.

Протягом двох
місяців з дня набрання законної сили ухвала може бути оскаржена у касаційному
порядку до Верховного Суду України.