суді першої інстанції
45 1                                            Бондарчук Г.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого                - судді Михайлів Л.В.,

суддів:                             - Братіщевої Л.А.,
Карнаух В.В.,

при секретарі           - Бондаренко І.В.,

за участю
ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2,

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м.
Кривому Розі цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Криворізького районного суду
Дніпропетровскої області від 06 липня 2007 року за позовом ОСОБА_1 до закритого
акціонерного товариства "Переробник",
третя особа - директор закритого акціонерного товариства «Переробник» -
ОСОБА_3,  про відшкодування моральної
шкоди,  -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2005 року ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом,  у якому просив стягнути з відповідача
закритого акціонерного товариства «Переробник» моральну шкоду у сумі 3 000
грн.. При цьому посилається на те,  що з
відповідачем знаходився у трудових відносинах. 21 жовтня 2004 року прибув на
роботу на своєму автомобілі Москвич М-2140 і заїхав на територію
підприємства,  яке охороняється,  без перевірки охорони.

Після закінчення
робочого дня його автомобіль був оглянутий охороною і з автомобіля вилучено три
транзистори КТ-816 вартістю по 3 грн. кожен.,
2 радіатори до них вартістю по 10 грн. кожен,  а також належна йому пляшка,  в якій знаходилося 2 літри бензину. Пізніше
він виявив,  що із автомобіля пропав його
домкрат вартістю 50 грн..

В той же день
було складено протокол про скоєння ним дрібної крадіжки,  27 січня 2005 року було складено повторний
протокол про дрібну крадіжку. 21 лютого 2005 року постановою Криворізького
районного суду Дніпропетровської області адміністративне провадження по справі
було закрито у зв'язку з пропуском строку на притягнення його до
відповідальності.

Він та його
адвокат 25 жовтня 2005 року,  16 липня
2005 року зверталися до керівника підприємства з заявами,  в яких просили його звернути увагу на
неправомірні дії працівників охорони та повернути йому його речі. Однак,  жодної відповіді не отримали.

Вважаючи,  що відповідачем ЗАТ «Переробник» порушено
Закон України «Про звернення громадян»,
просив стягнути моральну шкоду у сумі 3 000 грн..

Рішенням
Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2007 року
ОСОБА_1  відмовлено в задоволенні позову.

В апеляційній
скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду,  просить постановити нове рішення по суті
вимог,  оскільки його провина в
здійсненні дрібного розкрадання не доведена,
суд необгрунтовано дійшов висновку про те,  що між ним та відповідачем склалися трудові
правовідносини; висновки суду не відповідають обставинам по справі.

Позивач та його
представник,  кожен окремо,  підтримали апеляційну скаргу,  просять рішення суду скасувати та постановити
нове рішення,  яким задовільнити позовні
вимоги,  оскільки провина позивача в
здійсненні дрібного розкрадання не доведена,
суд

необгрунтовано дійшов висновку про те,  що між ним та відповідачем склалися трудові
правовідносини; висновки суду не відповідають обставинам по справі.

Перевіривши
законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і
заявлених позовних вимог,  колегія суддів
вважає,  що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами
справи встановлено,  що ОСОБА_1  працював у ЗАО «Переробник» в якості водія автонавантажувача. 21 жовтня
2004 року ОСОБА_1  заїхав на територію
підприємства,  автомобіль для огляду не
пред'явив. По закінченню робочого дня був затриманий заступником начальника
охорони ОСОБА_4,  при огляді його
автомобіля була знайдена пластикова пляшка,
в якій знаходилося 2 літри бензину,
а також радіодеталі: транзистори і радіатори до них,  про що було складено протокол вилучення.

В
подальшому на підставі зібраних матеріалів дільничим інспектором було складено
протокол за ознаками в діях ОСОБА_1
складу адміністративного правопорушення,
передбаченого  ст. . 51 КоАП України.

Постановою
суду від 21 лютого 2005 року провадження по справі закрито за пропуском строку
для притягнення ОСОБА_1  до
адміністративної відповідальності.

Позивач та його
адвокат 25 жовтня 2005 року,  16 липня
2005 року зверталися до керівника підприємства з заявами,  в яких просили звернути увагу на неправомірні
дії працівників охорони та повернути йому його речі. Однак,  жодної відповіді не отримали.

Вважаючи,  що відповідачем ЗАТ «Переробник» порушено
Закон України «Про звернення громадян»,
просив стягнути моральну шкоду у сумі 3 000 грн..

Вирішуючи
даний спір,  суд першої інстанції дійшов
правильного висновки про те,  що
правовідносини між сторонами склалися у зв'язку з виконанням трудових
обов'язків,  а саме при виконанні
позивачем Правил внутрішнього трудового розпорядку,  п. 3.9 якого зобов'язує робітників
додержуватися встановленого пропускного режиму,
а також Правил паркування особистого автомобіля,  затверджених адміністрацією підприємства у
відповідності до Правил внутрішнього трудового розпорядку. Виходячи з
чого,  спір між сторонами повинен
розглядатися в порядку розгляду трудових спорів.

Доводи позивача
про те,  що його провина в здійсненні
дрібного розкрадання не доведена,  про
те,  що суд необгрунтовано відмовив йому
в задоволенні позову; висновки суду не відповідають обставинам по справі,  спростовуються матеріалами справи та
висновками суду.

За таких
обставин,  колегія суддів вважає,  що суд першої інстанції в достатньо повному
обсязі встановив права і обов'язки сторін,
обставини справи,  перевірив
доводи і дав їм правову оцінку,
постановив рішення,  яке
відповідає вимогам закону,  у зв'язку з
чим підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування рішення суду
колегія суддів не вбачає.

Керуючись  ст. . ст.
303, 304,  308,  313-315 ЦПК України,  колегія суддів-,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена до Верховного Суду України в двомісячний термін
з дня набрання нею законної сили і оскарженню не підлягає.