Справа № 22-2804   2007 р.                                                Головуючий
Категорія 33     Доповідач: Воронцова Л.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

2007 року грудня місяця  «Об»
дня колегія  суддів  судової
палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в
складі:

Головуючого            - Прокопчук Л.П.

Суддів                       - Вадзінського П.О., Воронцово!" Л.П.

при
секретарі            - Остренко О.О.

адвоката                    - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення

Дніпровського районного суду м.Херсона

від 24 жовтня 2007 року у справі

за позовом ОСОБА_3

ДО

ОСОБА_2

про усунення
перешкод у користуванні земельною ділянкою, -

встановила:

В липні 2007 року ОСОБА_3 звернулася до суду з
вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалася на те, що згідно
договору дарування від 24.10.1990 року їй належить 36/100 частин домоволодіння,
розташованого у АДРЕСА_1.

Відповідно до зазначеного договору дарування та технічного паспорта на
будинок, площа земельної ділянки під всім домоволодінням складає АДРЕСА_16 м2.

Відповідач самовільно, без погодження з нею, зайняв
частину цієї земельної ділянки розміром 13 м2 шляхом перенесення межі на її
земельну ділянку. Це підтверджує кадастрова зйомка, проведена ДП
«Херсонгеоінформ», згідно якої площа земельної ділянки під її домоволодінням
складає 913 м2. У відповідності до ст.152 ЗК України, просить суд зобов'язати
відповідача відновити стан земельної ділянки, який існував до порушення, шляхом
звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки розміром 13 м2, що знаходилася
у її користуванні та заборонити відповідачу у майбутньому будь-які дії по
встановленню будь-яких меж на земельній ділянці, що знаходиться у її
користуванні, а також користуватися зазначеною ділянкою для проходу до свого домоволодіння.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 24 жовтня 2007 року
постановлено:

Позов ОСОБА_3
задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2.
звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, розміром 13,0 м2, яка
знаходиться у користуванні ОСОБА_3 та розташована між будинками АДРЕСА_1.

Заборонити ОСОБА_2 на
майбутнє будь-які дії щодо встановлення будь-яких меж на земельній ділянці, що
знаходиться в користуванні ОСОБА_3

Стягнути з ОСОБА_2. на
користь ОСОБА_3 51 грн. у рахунок сплати судового збору та 30 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення.

В апеляційній скарзі на рішення суду ОСОБА_2 просить
його скасувати, справу направити на новий розгляд, посилаючись на
невідповідність висновків суду обставинам справи, не повне з'ясування обставин,
що мають значення для правильного її вирішення.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить її відхилити
за необґрунтованістю, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представники ОСОБА_2. наполягають на
задоволенні апеляційної скарги з підстав, зазначених у ній.

ОСОБА_3 апеляційну скаргу не визнала з підстав, зазначених у запереченні,
просить її відхилити.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає її підлягаючою задоволенню частково з
наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 та
зобов'язуючи ОСОБА_2.
звільнити самовільно зайняту земельну ділянку розміром 13 м2, яка знаходиться у
користуванні позивачки, суд першої інстанції виходив з того, що згідно
технічного паспорту домоволодіння позивачки, площа всієї земельної ділянки по
АДРЕСА_1 становить АДРЕСА_16 м2, тоді як до кадастрової зйомки площа земельної
ділянки під цим домоволодінням складає 913 м2 та зазначено самовільно зайняту
земельну ділянку ОСОБА_2 у проході між будинками сторін, що в арифметичному
підрахунку становить 13 м2 (АДРЕСА_16-913).

Крім того, суд виходив з того, що у рішенні Дніпровського районного суду
м.Херсона від 08.04.2005 року у користування відповідача виділена земельна
ділянка площею 320 м2, яка розташована за житловим будинком зі сторони лівої
бокової межі, примикаючи до виділених споруд, однак у ньому не зазначено про
виділення відповідачу проходу, шириною 0,9 м вздовж його частини будинку, тоді
як рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 20.06.2007 року у
користування позивачки виділено земельну ділянку площею 297,6 м2, в тому числі
площу під забудовою і частину земельної ділянки, що знаходиться між будинками
сторін.

Однак колегія суддів вважає, що до такого висновку суд дійшов внаслідок
неповного з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення
справи.

Як вбачається з
матеріалів справи, ОСОБА_3 отримала у власність за договором дарування від
24.10.1990 року 36/100 частин домоволодіння, розташованого у АДРЕСА_1 на
земельній ділянці 897 м2 /а.с. 15-16/.

Згідно схематичного плану від 26.01.1955 року, площа
земельної ділянки по АДРЕСА_1 становить 897,0 м2, а по АДРЕСА_2 - 764,4 м2
/а.с.7/.

З технічного паспорту на будинок по АДРЕСА_1, що станом
на 15.01.2007 року згідно документів, земельна ділянка становить 897 м2, тоді
як фактично - АДРЕСА_16 м2 /а.с.8-11/.

Суд першої інстанції не віднісся критично до наданого позивачкою плану
земельної ділянки по АДРЕСА_1, на який вона, як і на договір дарування будинку
посилається як на підставу задоволення позовних вимог, оскілки з нього не
вбачається дати його складення, за призначенням кого саме він складений та він
не містить зображення земельної ділянки по АДРЕСА_2.

Колегія суддів вважає даний план неналежним доказом, оскільки відповідно до
нього земельна ділянка, на якій розміщено домоволодіння позивачки становить 913
м2 /0,0913 га/, тоді як згідно документації технічної та договору дарування він
становить 897 м2, та з огляду на вище зазначені його недоліки.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 08.04.2005 року, на яке
також посилається суд першої інстанції, як на підставу задоволення позовних
вимог ОСОБА_3, визначено порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_2
для відповідача та іншого співвласника будинку, площею 719 м2 /320 м2 + 320 м2
+ 40 м2/, тоді як, відповідно до договору купівлі-продажу від 22.08.1984 року
ОСОБА_2 придбав у власність 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_2,
розміщеного на земельній ділянці площею 764,4 м2 /47-48/. Такий же розмір цієї
земельної ділянки зазначено і у схематичному плані /а.с.7, 59-61/. Окрім того,
з цих планів /а.с.59-61/, вбачається існування проходу між землекористувачами
по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1, розміром 0,9 м2 вздовж будинку відповідача.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав неправильну свою оцінку
рішенню Дніпровського районного суду м.Херсона від 20.06.2007 року, яке також
стало підставою задоволення позовних вимог ОСОБА_3, зазначивши, що позивачці
було виділено у користування земельну ділянку площею 297,6 м2, включаючи і
частину земельної ділянки, що знаходиться між будинками сторін, оскільки у зазначеному
рішенні таке посилання відсутнє.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до
уваги листи виконкому Херсонської міської ради № М-978 від 29.07.19АДРЕСА_1
року та № 408-03 від 01.09.1991 року, з яких вбачається, що питання межі між
землекористувачами по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 було досягнуто шляхом узгодження між
власниками цих будинків - ОСОБА_2 та ОСОБА_4 і вона проходить на відстані 90 см
від кута будинку ОСОБА_2. та 100
см від кута будинку ОСОБА_4/а.с.49-50/.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає, що
позивачка не надала доказів на підтвердження факту порушення її прав як
землекористувача на землю, тому відповідно до ст. 152 ЗК України у задоволенні
позову слід відмовити.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню,
рішення суду скасуванню з постановлениям
нового про відмову у задоволенні позову.

Керуючись
ст.ст.303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення
Дніпровського районного суду м.Херсона від 24 жовтня 2007 року скасувати,
постановити нове, яким ОСОБА_3 у задоволенні позову до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у користуванні земельною ділянкою - відмовити.

Рішення суду
набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього ж часу може бути
оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців.