Справа № 2- 358/2007 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2007
року                                                                            м.  Івано-Франківськ

Івано-Франківський
міський суд Івано-Франківської області

в складі
головуючого - судді:                     Барашкова
В.В.

при
секретарі:                                              Шевчук
І.Ю.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Івано-Франківську об'єднану
цивільну справу за позовом Військового прокурора Івано-Франківського гарнізону
в інтересах МО України
в особі Івано-Франківського КЕЧ району до ОСОБА_1,  треті особи без самостійних вимог - ОСОБА_2,  військова частина А-1807 про визнання ордеру
недійсним та виселення з наданням іншого житла та зустрічний позов ОСОБА_1. до
Військового комісара-начальника Івано-Франківського гарнізону,  житлової комісії Івано-Франківського
гарнізону,  військової частини
А-1807,  ОСОБА_2 про визнання недійсною
постанови житлової комісії Івано-Франківського гарнізону від 18.02.2006
року,  суд,  -

встановив:

Військовий
прокурор Івано-Франківського гарнізону в Інтересах МО України в особі
Івано-Франківського КЕЧ району звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1,  треті особи без самостійних вимог -
ОСОБА_2,  військова частина А-1807 про
визнання ордеру недійсним та виселення з наданням іншого житла.

В свою
чергу ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до Військового комісара-начальника
Івано-Франківського гарнізону,  житлової
комісії Івано-Франківського гарнізону,
військової частини А-1807,
ОСОБА_2 про визнання недійсною постанови житлової комісії
Івано-Франківського гарнізону від 18.02.2006 року.

Ухвалою
суду від 24.07.2006 року вищевказані позови об»єднані в одне провадження.
Ухвалою суду від 26.03.2007 року до участі в справі в якості співвідповідача
залучено Військового Комісара Івано-Франківського Обласного Військового
Комісаріату. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та
пояснив суду,  що в гарнізонному
гуртожитку за адресою: м.
Івано-Франківськ,  АДРЕСА_1 в
період з 23.09.2004 року по лютий 2006 року проживала сім»я ОСОБА_3. в складі
п»яти чоловік згідно ордеру № 63 від 23.09.2004 року виданого командуванням
військової частини А 3382. В грудні 2005 року сім»я ОСОБА_3. отримала квартиру
по АДРЕСА_2 в м.  Івано-Франківську,  але відразу не заселялася тому,  що квартира була не придатна до
проживання,  оскільки в ній потрібно було
зробити ремонт. Кімнати НОМЕР_1 в вищевказаному гуртожитку сім»я ОСОБА_3
звільнила в лютому 2006 року. В серпні 2005 року командуванням військової
частини А 3382 був виданий ордер НОМЕР_2 військовослужбовцю за контрактом
ОСОБА_1 для проживання в кімнатах НОМЕР_1 гарнізонного гуртожитку. Видача
ордеру ОСОБА_1 на спірний гуртожиток здійснено в порушення  ст. 58 ЖК України так як ордер може бути
виданий лише на вільне жиле приміщення,
а на той час там ще проживала сім»я ОСОБА_3

Згідно
витягу з протоколу № 13 засідання житлової комісії Івано-Франківського
гарнізону від 18.02.2006 року,  комісія
постановила громадянці ОСОБА_4,  яка
проживала в гарнізонному гуртожитку в кімнаті НОМЕР_3 зі складом сім»ї дві
особи ( син 2000 року народження має захворювання,  що дає право на додаткову жилу площу)
виділити вивільнений блок кімнати НОМЕР_1 гарнізонного гуртожитку,  громадянці ОСОБА_1 кімнату АДРЕСА_3. Таким
чином ордер ОСОБА_1 виданий з порушення чинного законодавства України.

Просив
суд постановити рішення,  яким визнати
недійсним ордер НОМЕР_2,  виданий
військовою частиною А 3382 громадянці ОСОБА_1 на кімнати АДРЕСА_1 м.  Івано-Франківська,  а також виселити ОСОБА_1 із кімнат АДРЕСА_1
м.  Івано-Франківська у приміщення
кімнати АДРЕСА_3 м.
Івано-Франківська,  яке їй було
виділено рішенням житлової комісії Івано-Франківського гарнізону від 18.02.2006
року.

Представники
Івано - Франківського КЕЧ району Гвоздецька І.І. та Говзан М. М.  в судовому засіданні позовні вимоги
Військового прокурора Івано-Франківського гарнізону в інтересах МО України
підтримали і просили задоволити,
посилаючись на те,  що гуртожиток
по АДРЕСА_1 в м.  Івано-Франківську
знаходиться на балансі Будиикоуправління № 1 Івано-Франківської КЕЧ району.
Розподіл кімнат проводиться військовою гарнізонною житловою комісією. Начальник
військової частини не мав права надавати ОСОБА_1 спірне житло,  такими діями він перевищив свої повноваження.
Ордер виданий ОСОБА_1 на спірне житло є незаконним.  Гвоздецька І.І додатково суду пояснила,  що сім»я ОСОБА_3. знялася з реєстрації в
гуртожитку за адресою: м.
Івано-Франківськ,  АДРЕСА_1 в
лютому 2007 року.

Відповідачка
- позивачка ОСОБА_1 та її адвокат ОСОБА_5.
в судовому засіданні позову до ОСОБА_1не визнали,  вважаючи його безпідставним,  посилаючись на те,  що у спірному житлі вона проживає правомірно
та поселилася у виділені кімнати на підставі ордеру НОМЕР_2,  з вересня 2005 року зареєстрована разом з
неповнолітньою дочкою ОСОБА_6,  2003 року
народження. Свої позовні вимоги підтримала та пояснила суду,  що згідно протоколу № 13 засідання житлової
комісії Івано-Франківського гарнізону від 18 лютого 2006 року,  комісія постановила громадянці ОСОБА_4,  яка проживає в гарнізонному гуртожитку в
кімнаті НОМЕР_3 зі складом сім»ї дві особи виділити вивільнений блок кімнати
НОМЕР_1 гарнізонного гуртожитку. Вказану постанову вважає недійсною,  оскільки комісія не могла розприділити спірне
жиле приміщення в лютому 2006 року ОСОБА_4,
тому що ордер виданий на її ім»я не був визнаний недійсним.  Просили суд постановити рішення,  яким її позовні вимоги задоволити,  а в позові до неї відмовити.

Представник
Військового комісара-начальника Івано-Франківського гарнізону Богушев І.В. в
судовому засіданні позовні вимоги Військового прокурора Івано-Франківського
гарнізону в інтересах МО
України підтримав і просив задоволити. В зустрічному позові ОСОБА_1 просив
відмовити вважаючи такий позов безпідставним.

Представник
житлової комісії Івано-Франківського гарнізону Докторов М. М.  в судовому
засіданні позовні вимоги Військового прокурора Івано-Франківського гарнізону в
інтересах МО України
в особі Івано-Франківського КЕЧ району підтримав і просив задоволити. ОСОБА_7.  суду пояснив,
що відповідачка - позивачка ОСОБА_1 з рапортом про надання їй житла не
зверталася. З таким рапортом звернулася громадянка ОСОБА_4 Гуртожиток,  що по АДРЕСА_1 ніколи не належав військовій
частині. Громадянка ОСОБА_4 перебувала на квартирному обліку для покращення
житлових умов з 2001 року. Згідно з протоколом № 13 засідання житлової комісії
Івано-Франківського гарнізону від 18.02.2006 року ОСОБА_4,  яка проживає в кімнаті НОМЕР_3 зі складом
сім»ї дві особи ( син 2000 р.н. має захворювання,  що дає право на додаткову жилу площу)
виділено вивільнений блок кімнати НОМЕР_1. Тому позовні вимоги Військового

прокурора є підставними і
підлягають до задоволення.  В зустрічному
позові ОСОБА_1 просив відмовити вважаючи такий позов безпідставним.

Представник
Військової частини А - 1807 позовні вимоги Військового прокурора
Івано-Франківського гарнізону в інтересах МО
України підтримав і просив задоволити. В зустрічному позові ОСОБА_1 просив
відмовити вважаючи такий позов безпідставним.

Третя
особа без самостійних вимог по первісному позові по зустрічному позові
відповідачка - ОСОБА_2. в судовому засіданні позовні вимоги Військового прокурора
Івано-Франківського гарнізону в інтересах МО
України вважала підставними і просила задоволити,  а в зустрічному позові просила
відмовити,  вважаючи такий позов
безпідставним.

Відповідно
до  ст.
ст.  10, 11, 57-60
ЦПК України,  цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи,  які беруть участь у справі,  мають рівні права щодо подання доказів,  їх дослідження та доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини,  на які вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень,  крім
випадків,  встановлених цим
Кодексом.  Суд сприяє всебічному і
повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам,  які беруть участь у справі,  їх права та обов'язки,  попереджує про наслідки вчинення або
невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках,  встановлених цим Кодексом.  Суд розглядає цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу,
в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших
осіб,  які беруть участь у справі.
Особа,  яка бере участь у справі,  розпоряджається своїми правами щодо предмета
спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих
осіб,  які не мають цивільної
процесуальної дієздатності),  в інтересах
яких заявлено вимоги. Суд залучає відповідний орган чи особу,  яким законом надано право захищати права,  свободи та інтереси інших осіб,  якщо дії законного представника суперечать
інтересам особи,  яку він представляє.
Доказами є будь-які фактичні дані,  на
підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин,  що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін,  та інших обставин,  які мають значення для вирішення справи. Ці
дані встановлюються на підставі пояснень сторін,  третіх осіб,
їхніх представників,  допитаних як
свідків,  показань свідків,  письмових доказів,  речових доказів,  зокрема звуко - і відеозаписів,  висновків експертів. Належними є докази,  які містять інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази,  які не стосуються предмета доказування. Суд
не бере до уваги докази,  які одержані з
порушенням порядку,  встановленого
законом.  Обставини справи,  які за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування,  не можуть
підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести
ті обставини,  на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків,  встановлених
статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами,  які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини,  які мають значення
для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб,  які беруть участь у справі,  виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Заслухавши
пояснення сторін,  дослідивши зібрані по
справі докази,  суд встановив,  що 26.08.2005 року командир військової
частини А-3382 видав ордер НОМЕР_2 на поселення в кімнати АДРЕСА_1 в м.  Івано-Франківську військовослужбовцю ОСОБА_1.
разом з донькою ОСОБА_8,  2003 р. н. При
цьому,  як встановлено під час
провадження по справі,
відповідачка-позивач ОСОБА_1. не стояла на черзі для отримання
житла,  питання про надання житлового
приміщення не розглядалось у житлових комісіях військової частини або гарнізону
і,  відповідно,  не затверджувалось начальником
Івано-Франківського гарнізону.

Відповідно
до наказу начальника Івано-Франківського гарнізону № 27 від 11.08.2005
року,  тобто на час видачі спірного
ордеру ,  військовий гуртожиток по
АДРЕСА_1

в м.
Івано-Франківську був переданий на баланс
Будинкоуправління № 1 Івано-Франківської КЕЧ району.

Згідно
до наказу командира військової частини А3382 № 163 від 28.07.2005 року,  старшого солдата контрактної служби ОСОБА_1.
з 28.07.2005 року виключено зі списків особового складу,  всіх видів забезпечення та направлено для
подальшого проходження військової служби у розпорядження командира в/ч А 1807 м.  Делятин у зв'язку з проведенням
організаційних заходів. Згідно до наказу командира військової частини А 1807 №
165 від 04.08.2005 року,  зараховано до
списків особового складу частини та на всі види забезпечення та отримувати по
за штатом старшого солдата ОСОБА_1. Окрім наведеного,  суд зазначає,
що на момент видачі ордеру відповідач-позивач проходила військову службу
в іншій військовій частині,  іншого
гарнізону,  що підтверджується зібраними
по справі доказами. Таким чином,  питання
про забезпечення її житловою площею мала вирішувати житлова комісія в/ч А 1807,  що входить до складу Делятинського гарнізону
Західного оперативного командування.

З
досліджених по справі доказів вбачається,
що після отримання оспорюваного ордеру та до 2006 року відповідачка
ОСОБА_1. не вселялась у спірне житло,
оскільки воно було зайнято попередніми наймачами сім'єю ОСОБА_3.,  не приймала участі в утриманні спірного житла
та не сплачувала наданих комунальних послуг.

Як
передбачено  ст.  128 ЖК України,  порядок надання жилої площі в гуртожитках
визначається законодавством Союзу РСР,
цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жила площа
в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства,  установи,
організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та
відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу.

Відповідно
до п.п.9-11 Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах
України,  затвердженого наказом Міністра
оборони України від 3.02.95 N 20,
військовослужбовці визнаються такими,
що потребують поліпшення житлових умов,
на загальних підставах відповідно до чинного законодавства. З метою
правильного обліку військовослужбовців,
які потребують поліпшення житлових умов,
розподілу та використання жилої площі у гарнізонах та військових
частинах,  відповідно до наказу Міністра
оборони України від 17.11.92 p. N 193 із змінами та доповненнями,  внесеними наказом міністра оборони України
від 27.05.93 p. N 114,  утворюються
житлові комісії. Облік військовослужбовців,
які потребують поліпшення житлових умов,
ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних частинах
районів. Військовослужбовці,  зараховані
на квартирний облік,  заносяться до книги
обліку осіб,  які перебувають в черзі на
одержання жилих приміщень. Військовослужбовці беруться на квартирний облік
рішенням житлової комісії військової частини,
затвердженим командиром військової частини.

Пунктами
14,  16 зазначеного положення
передбачається,  що жилі приміщення
військовослужбовцям надаються за рішенням житлової комісії військової
частини,  погодженим з начальником
квартирно-експлуатаційної частини району. Списки розподілу жилої площі по
військовій частині з необхідними документами направляються через
квартирно-експлуатаційну частину району на затвердження начальнику гарнізону.
Затверджений начальником гарнізону список передається на затвердження і
оформлення ордерів виконавчому комітету відповідної Ради народних
депутатів,  а в закритих військових
містечках є підставою для оформлення ордерів квартирно-експлуатаційною частиною
району. Жилі приміщення надаються тільки військовослужбовцям,  які перебувають на квартирному обліку,  крім випадків,  передбачених житловим законодавством України.

Таким
чином,  видача командиром військової
частини А 3382 ордеру наНОМЕР_2 на поселення в кімнати АДРЕСА_1 в м.  Івано-Франківську військовослужбовцю ОСОБА_1.
разом з донькою ОСОБА_8,  2003 р.н.,  було проведено з порушенням норм чинного
законодавства України.

Згідно
до  ст.  59 ЖК
України,  ордер на жиле приміщення може
бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не
відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов,  порушення прав інших громадян або організацій
на зазначене в ордері жиле приміщення,
неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання
жилого приміщення,  а також в інших
випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень.

Відповідно
до  ст.
117 ЖК України,  у разі визнання
ордера на жиле приміщення недійсним внаслідок неправомірних дій осіб,  які одержали ордер,  вони підлягають виселенню без надання іншого
жилого приміщення. Якщо громадяни,
зазначені в ордері,  раніше
користувалися жилим приміщенням у будинку державного або громадського житлового
фонду,  їм повинно бути надано жиле
приміщення,  яке вони раніше
займали,  або інше жиле приміщення. У
випадках визнання ордера на жиле приміщення недійсним з іншим підстав,  крім випадку,
передбаченого частиною першою цієї статті,  громадяни,
зазначені в ордері,  підлягають
виселенню з наданням іншого жилого приміщення або приміщення,  яке вони раніше займали.

Згідно
довідки Будинкоуправління №1 Івано-Франківської КЕЧ району №269 від 27.07.2007
року,  житлове приміщення - кімната
АДРЕСА_3 відповідає санітарним і технічним нормам та придатна для проживання.

Виходячи
з загальних засад житлового законодавства України,  суд вважає,
що фактичне переселення під час виконання рішення суду учасників процесу
: відповідачки-позивача ОСОБА_1. та третьої особи ОСОБА_4,  не порушить прав відповідачки та її
неповнолітньої дочки,  стосовно
забезпеченості житловим приміщенням в гуртожитку в межах норм житлової
площі,  що виділяється для проживання .

Оскілки
спірний ордер визнається недійсним з дня його видачі,  з цієї підстави,  на думку суду,  зустрічний позов ОСОБА_1. про визнання
недійсним рішення житлової комісії гарнізону не підлягає до задоволення.

Керуючись  ст.
ст.  59,  117,
128 ЖК України,  п. п. 9-16
Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України,  затвердженого наказом Міністра оборони
України від 3.02.95 року N 20,   ст.   ст.
10,  11,  57-61,
208,  209,  212-215,
218 ЦПК України,  суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну
заяву Військового прокурора Івано-Франківського гарнізону в інтересах МО України в особі
Івано-Франківського КЕЧ району - задоволити.

Визнати
недійсним ордерНОМЕР_2 від 26.08.2005 року виданий військовою частиною А-3382
ОСОБА_1на вселення в кімнати АДРЕСА_1 в м.
Івано-Франківську.

Виселити
ОСОБА_1 з кімнат АДРЕСА_1 в м.  Івано-Франківську.

Вселити
ОСОБА_1 в кімнатуАДРЕСА_3 в м.
Івано-Франківську.

Стягнути з
ОСОБА_1 на користь Держави 17, 00 грн. судового збору.

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь 07, 50 грн. - витрати на інформаційно-техиічне
забезпечення судового процесу.

В
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Військового комісара -начальника
Івано-Франківського гарнізону,  житлової
комісії Івано-Франківського гарнізону,
військової частини А-1807,
ОСОБА_2 про визнання недійсною постанови житлової комісії
Івано-Франківського гарнізону від 18.02.2006 року -відмовити.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської
області може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення,  апеляційна скарга на рішення подається
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження через суд
першої інстанції.

Рішення
набирає законної сили після закінчення строку подачі заяви на апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано.

У разі
подання заяви про апеляційне оскарження,
але апеляційна скарга не була подана у строк рішення суду набирає
законної сили після закінчення цього строку.