Справа 2 -578 2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

20 червня 2007 року                                                     Ніжинський міськрайонний суд

Чернігівської області в складі:

головуючої - судді Гордієць Л.В..

при секретарі Олійник Ю.М.,

розглянувши   у відкритому судовому засіданні в залі суду
в м.Ніжині справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу в сумі 5000 грн.

ВСТАНОВИВ:

В позові до суду позивачка
зазначила, що 11 березня 2006 року з вини відповідача сталась
дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого її неповнолітньому синові ОСОБА_3 заподіяна матеріальна і моральна
шкода.

У зв'язку з чим, 15 березня 2006
року відповідач ОСОБА_2 написав розписку про те, що зобов'язується виплатити
їй-матері ОСОБА_3, ОСОБА_1, кошти в сумі 6000 гривень
в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної по його вині.

Термін виконання даного зобов'язання
був встановлений до 01 січня 2007 року, але до вказаної дати відповідач сплатив
лише кошти в сумі 1000 грн, про що є відповідна
розписка, тому на даний час сума боргу становить 5000 грн.

Відповідно до п.1ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та
обов'язків, є договори та інші правочини.

Відповідно до
ч.1 ст.509 ЦПК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку.

Відповідно до
ч.1 ст.526 ЦК України, зобов'язання має
виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до
ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до
ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання.

В позові до
суду просила стягнути з відповідача на її користь 5000 гривень та понесені
нею судові витрати.

В суді
підтримала свою заяву за обставин вказаних вище та просила її задовільнити.Також суду пояснила, що письмова розписка
про зобов'язання відповідача виплатити їй суму 6000
грн за завдану матеріальну та моральну шкоду була написана відповідачем на умовах погоджених між ними.Сума 6000 грн була
вказана з урахуванням пошкодженого одягу сина під час ДТП, а вдягнутий він був в добротний одяг, з урахуванням
пошкодженого мобільного телефона, який був

2

придбаний в кредит, з урахуванням отриманої
моральної шкоди та з урахуванням того, щоб проти відповідача не була порушена кримінальна
справа..

Також суду пояснила, що перебувала
в шлюбі з ОСОБА_4.На даний час шлюб розірваний і їй присвоєно прізвище
"ОСОБА_1".

Просила позовні вимоги
задовільнити.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав та пояснив,
що дійсно він написав власноручно розписку про зобов'язання виплатити
позивачці-матері потерпілого від ДТП по його вині моральну та матеріальну шкоду в сумі 6000
грн. до 01 січня 2007 року.По даній розписці він виплатив позивачці 1000
грн.Решту суми він не бажає виплачувати, так як вважає, що його
примусили написати дану розписку .Без складання даної розписки йому органи ДАІ
не повертали власний автомобіль з
штрафмайданчика після скоєного ним ДТП..Він не заперечує, що завдав
позивачці матеріальну та моральну шкоду.Вважає, що матеріальну та моральну шкоду він вже виплатив позивачці в сумі
1000 грн.Просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, вислухавши сторони, вивчивши
матеріали справи приходить до слідуючих висновків.

В матеріалах справи є постанова про відмову в порушенні
кримінальної справи від 18.03.2006 року винесена ст.інспектором групи ДАІ
Носівського РВ УМВС Бровко А.Е. з якої видно, що 11 березня 2006 року близько
22 год 30
хв.ОСОБА_3, як пішохід, рухався по правій стороні проїздної частини
вул.Вокзальна м.Носівки, в районі будинку №278 та обходив калюжу води, яка
знаходилась на правій стороні проїздної частини по ходу руху пішохода.В цей момент в попутному напрямку, по правій стороні
проїздної частини зі швидкістю 40 км/год, рухався автомобіль ВАЗ-21063 д/н НОМЕР_1
під керуванням ОСОБА_2, який знаходився в стані алкогольного сп'яніння,
та вчасно не замітив пішохода ОСОБА_3, що
знаходився на проїздній частині близько 2,5 метрів від краю проїздної частини,
та скоїв наїзд на останнього, правою передньою частиною автомобіля.

В результаті
чого ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження та був доставлений на
лікування в Носівську ЦРЛ.

В порушені
кримінальної справи по факту отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_3 відмовлено за
відсутністю в діях водія складу злочину.

З довідки поліклінічного відділення
Носівської ЦРЛ від 04.04 2006 року видно,
що ОСОБА_3 знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні
лікарні з 11.03.2006 по 27.03.2006 року.

З письмової розписки видно, що
ОСОБА_2-відповідач по справі зобов'язується
виплатити матері ОСОБА_3- ОСОБА_1 потерпілого по його вині
моральну та матеріальну компенсацію за завдану шкоду в сумі 6000 грн до 01
січня 2007 року .Розписка написана власноручно, підписана ним 15 березня 2006 року в присутності свідків ОСОБА_5 та
ОСОБА_6.Цього ж дня, позивачка отримала від відповідача 1000 грн.

З матеріалів справи видно, що
позивачка розлучена з ОСОБА_4
і на даний час її прізвище "ОСОБА_1".

В судовому засіданні позивачка
стверджувала, що в зв'язку із скоєним ДТП
по вині відповідача останній написав власноручно письмову розписку про
зобов'язання відшкодувати їй матеріальну та моральну шкоду завдану її неповнолітньому синові.При цьому була погоджена з
відповідачем сума в розмірі 6000 грн.та враховані підстави для відшкодування
саме такої суми.

3

Відповідач ніяким чином не
спростував твердження позивачки.Навпаки, він підтвердив, що дійсно він написав
письмову розписку про зобов'язання повернути позивачці за завдану матеріальну
та моральну шкоду в розмірі 6000 грн., але потім, через деякий час прийшов до висновку, що відшкодувавши позивачці 1000 грн
він з нею повністю розрахувався.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та
обов'язків, є договори та інші правочини.

Відповідно до
ч.1 ст.509 ЦК України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь
другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати
послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися
від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні
встановлений (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до
ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від
відповідальності на неможливість виконання ним
грошового зобов'язання.

В даному
випадку відповідач письмово взяв на себе зобов'язання відшкодувати позивачці завдану її синові матеріальну та моральну шкоду в
сумі 6000 грн.Зобов'язання виконано відповідачем
частково на суму 1000 грн. Строк виконання зобов'язання минув 01 січня 2007 року.

Тому
враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані і підлягають задоволенню.З
відповідача слід стягнути на користь позивачки 5000 грн. боргу за письмовою
розпискою.

Також з відповідача слід стягнути
на користь держави судовий збір в сумі 51 грн., оскільки позивачкою сплачений судовий збір в сумі 51 грн не за місцем
розгляду справи, а в місцевий бюджет м.Носівка.

Витрати
позивачки по сплаті 30 грн. на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи підлягає поверненню на її користь з
відповідача.

Керуючись
ст.213-215 ЦПК України,ст11 ч.2 п.1,509 ч.1,526 ч.1,530 ч.1,625 ч.1 ЦК України, суд-

ВИРІШИВ:

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5000 (п'ять) тисяч гривень боргу
та 30 (тридцять) гривень в рахунок повернення витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи, а всього стягнути 5030 (п'ять тисяч тридцять) гривень.

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь держави 51 (п'ятдесят одну )гривню судового збору.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду через
суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.