РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15
листопада 2007 року                                                                                                м.Одеса

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого:
Парапана В.Ф. Суддів: Панасенкова В.О., Громіка Р.Д. при секретарі: Яні Н.П.,
розглянула   у   відкритому
судовому   засіданні   апеляційну
скаргу  ОСОБА_1 на рішення
Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 1 червня
2007 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1  про визнання недійсними договорів дарування
та державного акту на земельну ділянку, -

встановила:

У
листопаді 2002р. ОСОБА_2 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_1 про визнання
недійсним договору дарування 65/100 частин жилого будинку у АДРЕСА_1.

Вона
зазначала, що 22 серпня 2001р. внаслідок помилки, вважаючи, що підписує договір
довічного утримання, подарувала своєї дочці - відповідачці по справі, 65/100
частин зазначеного будинку.

Проте
після укладання договору дочка та її чоловік змінили своє ставлення до неї, не
надають допомоги та знущаються з неї.

У грудні
2002р. ОСОБА_2 доповнила свої вимоги та просила визнати недійсними з тих же
підстав договір дарування земельної ділянки від 22.08.2001р. площею 0, 0582 га,
що розташована за вказаною адресою, та державний акт на право власності на
землю від 07.06.2002р., виданий на і'мя ОСОБА_1

Відповідачка
позов не визнала.

Рішенням
суду від 01.06.2007р. позов задоволено частково, суд визнав недійсними договір
дарування земельної ділянки та державний акт на земельну ділянку, а в іншій
частині позову-відмовив.

У апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду в частині задоволення позову скасувати та
ухвалити нове рішення у цієї частині, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволені
позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши
доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши
матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляція підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи
частково позов та визнаючи недійсними договір дарування земельної ділянки та
державний акт на землю, суд виходив з того, що при укладанні цього договору не
було добровільного волевиявлення позивачки та, що відповідачка без згоди
позивачки здійснила приватизацію земельної ділянки.

Проте
погодитися з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може,
оскільки суд дійшов до такого хибного висновку у зв'язку з порушенням норм
матеріального

Справа №
22ц-5066/07

Головуючий
у першій інстанції Магалюк В.І.                                                   Категорія
ЦП: 13

Доповідач
Парапан В.Ф.

та
процесуального права, внаслідок
невідповідності висновків суду обставинам справи, а тому його рішення на
підставі п.п.3, 4 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового
рішення про відмову у позові.

Матеріалами
справи встановлено, що 22.08.2001р. в нотаріальній конторі були оформлені два договора дарування,
згідно з якими ОСОБА_2 подарувала своєї дочці частину свого майна, а саме:
65/100 частин житлового будинку та 0, 0582 га земельної ділянки, що розташовані
по АДРЕСА_1.

Суд
визнав, що договір дарування частини будинку був укладений з додержанням вимог
закону і при його укладенні волевиявлення учасників угоди було вільним та
відповідало їх внутрішній волі.

Рішення суду в
цій частині сторонами не оскаржено.

Проте,
визнаючи договір дарування земельної ділянки та державного акту на землю
недійсними, суд допустив протиріччя у своїх висновках, визнавши у двох
взаємозалежних договорах, укладених одночасно, - один дійсним, а інший -
недійсним, не навівши жодної правової підстави про його недійсність.

Як видно
з матеріалів справи, на підставі рішення сесії Білгород-Дністровської міської
ради народних депутатів від 30.05.2001р. №582-ХХ/ІІІ ОСОБА_1 17.08.2001р. був
виданий державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0, 0672 га по АДРЕСА_1 для будівництва
та обслуговування жилого будинку і господарських будівель.

Згідно
ксерокопії паспорта громадянки України ОСОБА_2, який був виданий 11 квітня
2002р., в ньому міститься запис, що позивачка на підставі вищезазначеного рішення
міської ради одержала безоплатно у приватну власність земельну ділянку для
будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель по
вул.  Чапаева, площею 672 кв.м.(а/с26-27).

Позивачка
вказуючи, що вона особисто не займалася приватизацією землі, у той же час, не
оспорила у встановленому законом порядку державний акт на землю, виданий на її
і'мя.

Відповідно
до матеріалів справи та пояснень нотаріуса ОСОБА_3, ОСОБА_2 усвідомлювала, що
вона 22.08.2001 р.укладала два договора
дарування, а тому у місцевого суду не було правових підстав для задоволення
і цих вимог.

За
наявності таких обставин рішення суду в оскаржуемої частині на підставі п.п.3,
4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про
відмову у позові.

На
підставі наведеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309 п.п.3, 4,
313-314, 316-317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення
Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 1 червня
2007 року в частині визнання недійсним договору дарування земельної ділянки та
державного акту на право приватної власності на землю скасувати та ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання
недійсним договору дарування земельної ділянки та державного акту на земельну
ділянку - відмовити.

В решті рішення
суду залишити без зміни.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути
оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання
законної сили до суду касаційної інстанції.