Справа №2-2117/2007
РІШЕННЯ

Ім'ям України

«18» липня 2007 р.                                                                                                    місто Запоріжжя

Хортицький районний суд міста
Запоріжжя в складі:

головуючого - судді Ями Д.М.,

при секретарі Садуро І.Г..

за участю
позивачки ОСОБА_1, відповідачки ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики,

встановив:

16.06.2007 р.
ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_2. про стягнення боргу за договором позики. У позові
зазначила, що 14.11.2005 р. між сторонами був укладений договір позики, у відповідності до умов якого відповідачка скористалася
рахунком позивачки у Ощадбанку для погашення власної заборгованості за
комунальні послуги та зобов'язалася в строк до
15.06.2007 р. повернути їй гроші в сумі 2.063 грн., але повернула лише 600 гри.
Посилаючись на норми ст. 1049 ЦК, просить стягнути з відповідачки 1.463 грн. боргу та
судові витрати.

Відповідачка ОСОБА_2 позов не визнала, суду пояснила, що між нею і
позивачкою в усній формі була досягнута домовленість про повернення лише
половини з використаних грошей, що вона і зробила.

Суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають
задоволенню, з наступних підстав.

У відповідності
до ч. 1 ст. 1046 ЦК за договором
позики одна сторона (позикодавець) передає
у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник
зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму
позики). Згідно ч. 2 цієї ж статті договір
позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених
родовими ознаками.

Згідно ч. 2 ст.
1047 ЦК на підтвердження
укладення договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання
йому позикодавцем визначеної грошової суми.

У відповідності
до ч. 1 ст. 1049 ЦК
позичатьник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 1 ст.
1087 ЦК розрахунки
за участю фізичних осіб, не пов'язані із здійсненням ними підприємницької діяльності, можуть провадитися у готівковій або в
безготівковій формі.

Встановлено, що 14.11.2005 р. між сторонами фактично укладено договір
позики у простій письмовій формі (розписка, а.с. 4).
За умовами цього договору ОСОБА_2 зобов'язалася у строк до 15.06.2007 р. повернути ОСОБА_1 гроші у сумі 2.063 грн., але виконала це зобов'язання
лише частково, сплативши 600 грн.

Доводи
відповідачки ОСОБА_2. про існування інших домовленостей суд до уваги не приймає, оскільки вони не підтвердженні належними
та допустимими в розумінні ст. ст. 59, 60 ЦПК доказами.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 1046. 1047, 1049, 1087 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 59, 60, 212,
213, 214 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на
користьОСОБА_1

1.463 грн. боргу за договором
позики,

51 грн. судового збору,

30 грн. витрат
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи,

всього стягнути 1.544 грн.

2

Рішення   набирає
законної   сили   після закінчення   строку
подання   заяви   про

апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження може бути подана
протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга повинна бути
подана протягом 20 днів з дня подання заяви про апеляційне оскарження.