Справа
№ 22ас-405/2007 р.
Доповідач в апеляційній
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

08 листопада 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Севастополя в складі:

головуючого  - Єфімової В.О.

суддів  - Птіціної В.І.,  Водяхіної Л.М.

при секретарі - Баран М.Л.

за участю
позивача ОСОБА_1,  його представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Севастополі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління
Міністерства Внутрішніх справ України в м. Севастополі про визнання наказу
незаконним,  стягнення грошових сум,  за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову
місцевого суду Ленінського району м. Севастополя від 01 червня 2007р.,  -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2006 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління МВС України в
м. Севастополі в якому просив суд визнати незаконним наказ начальника УМВС
України в м. Севастополі №1366 від ЗО грудня 2004 року в частині притягнення
його до дисциплінарної відповідальності; зобов'язати відповідача провести
перерахунок грошового утримання,
виплаченого йому в період з 01 січня 2005 року по 23 березня 2005 року з
врахуванням доплат за безперервний стаж роботи за особливі умови праці,  а також премії та провести на його користь
відповідну доплату у розмірі 5438 грн. 09 коп.; зобов'язати відповідача
виплатити суму заборгованості за речове майно у розмірі 2288 грн.,  провести повний розрахунок,  виплативши йому матеріальну допомогу за 2004
рік у розмірі місячного утримання - 887 грн. 44 коп.,  а також компенсацію за невикористану
відпустку. Зобов'язати відповідача виплатити компенсацію за затримання
розрахунку з 25 березня 2005 року по час фактичного розрахунку,  провести перерахунок нарахованого пенсійного
забезпечення з врахуванням доплат за безперервний стаж роботи за особливі умови
служби,  премії,  та провести на його користь відповідну доплату
з виплаченої пенсії за період з 25 березня 2005 року.

Вимоги мотивовані тим,  що з 1987
року по 25 березня 2005 року позивач проходив службу в УМВС України в м.
Севастополі на посаді старшого дільничного інспектора міліції відділення
дільничних інспекторів міліції Гагарінського РВ УМВС України в м. Севастополі.
Звільнений за п.Б ст.64 Положення про проходження служби у зв'язку з хворобою і
йому нарахована пенсія у розмірі 443, 63 грн.,
яку позивач вважає такою,  що не
відповідає розміру пенсії аналогічних робітників. Вказував,  що у встановленому законом порядку він до
дисциплінарної відповідальності не притягувався,  наказ № 1366 від ЗО грудня 2004 року яким
йому проголошена догана внаслідок чого було припинено нарахування та виплата
надбавок за безперервну службу та особливі умови служби і премії являється
необґрунтованим,  і крім того,  до його відома належно не доводився,  у зв'язку з чим вважає,  що строк для його оскарження ним не
пропущений. Вважав незаконним припинення йому виплат з 01 січня 2005 року по
час звільнення надбавок за безперервний стаж та особливі умови праці,  а також преміальних виплат. Вказував,  що належить здійснити відповідний перерахунок
та виплати у загальній сумі 5438, 09 грн. Крім того,  позивач вважав неправомірною невиплату йому
матеріальної допомоги за 2004

рік у розмірі
місячного утримання - 887, 44 грн. Також просив стягнути компенсацію за
неотримане речове майно в сумі 2288, 70 грн. та компенсацію за затримання
розрахунку при звільненні,  примінивши
аналогію закону,  а саме ст.117 КЗпП
України. Крім того,  просив стягнути з
відповідача загальну суму недоплати пенсії за весь період її виплати.

Постановою місцевого суду Ленінського району м.
Севастополя від 01 червня 2007 року позов задоволено частково. Ухвалено
стягнути з УМВС України в м. Севастополі на користь ОСОБА_1 грошову
компенсацію замість речового майна у розмірі 2288 грн. 70 коп. У задоволенні
решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі позивач просить постанову суду в частині відмови в
задоволені його вимог скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову
в повному обсязі,  посилаючись на
порушення судом вимог матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення позивача та його представника,
розглянувши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги,  колегія суддів вважає,  що остання задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні вимог про визнання наказу начальника УМВС України
в м. Севастополі № 1366 від 30.12.2004 р. незаконними та його скасуванні,  суд першої інстанції виходив з того,  що позивачем був пропущений строк звернення
до суду за захистом своїх прав та відсутністю доказів поважності причин такого
пропуску.

З такими висновками погоджується колегія суддів,  оскільки вони зроблені на підставі повного та
всебічного розгляду всіх обставин справи з дотриманням вимог матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду
за захистом прав,  свобод та інтересів
особи встановлюється річний строк,  який,  якщо не встановлено інше,  обчислюється з дня,  коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів. Згідно ч.1 ст.100 КАС України пропущення строку
звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,  якщо
на цьому наполягає одна із сторін.

Судом першої інстанції встановлено,
підтверджено матеріалами справи,
що позивач ОСОБА_1,  який проходив службу в органах внутрішніх справ України
на посаді старшого дільничного інспектора міліції відділення дільничних
інспекторів міліції Гагарінського РВУ МВС України в м. Севастополі,  був звільнений із служби за ст.64
п."Б" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким
складом ОВС України,  на підставі наказу начальника
УМВС України в м. Севастополі від 04.08.2005 p.,
№ 102 ос (арк.с.6).

Наказом начальника Управління МВС України в м. Севастополі № 1366 від 30
грудня 2004 року (арк.с.13-14) позивач був притягнутий до дисциплінарної
відповідальності у вигляді оголошення догани.

Відповідно до п.31 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ
Української РСР,  затвердженого Указом
Президії Верховної Ради УРСР від 29 липня 1991 р. № 1368-ХІІ,  який діяв на той час,  дисциплінарне стягнення -догана,  може бути оголошено як наказом,  так і усно.

Судом першої інстанції встановлено,
що про накладення дисциплінарного стягнення позивачеві було доведено у
відповідності з вимогами п.31 вказаного Дисциплінарного статуту ОВС.

Таким чином доводи позивача про те,
що йому не було відомо про вищевказане дисциплінарне стягнення,  колегія суддів вважає неспроможними і до
уваги не приймає.

Згідно наказу МВС України №468 від 07 травня 2003 р. „Про виконання Указу
Президента України від 24.04.2003р. №370" „Про надбавку військовослужбовцям,  СБУ та робітникам ОВС України за безперервну
службу" позивачеві була знята надбавка за безперервну службу на весь
період дії дисциплінарного стягнення. Також відповідно до п.3.4 наказу МВС
України №746  від  26.07.2002р.
„Про  зниження  або  зняття  надбавок
та  доплат

стимулюючого
характеру при отриманні дисциплінарного стягнення" позивачеві припинено
нарахування та виплата надбавки за особливі умови служби та премії - згідно п.7
наказу ВМС України
№1236 від 01.11.2003 р. „Про затвердження Інструкції про порядок застосування
нормативно-правових актів з питань грошового утримання осіб рядового та
начальницького складу ОВС".

Судова колегія вважає,
що оскільки після накладення дисциплінарного стягнення 30.12.2004 р. до
суду позивач звернувся тільки 27.02.2006 p.,
тобто понад рік,  а
відповідач наполягав на пропущенні позивачем строку звернення за захистом своїх
прав та відсутністю доказів поважності причин пропуску цього строку,  суд першої інстанції дійшов правильного
висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині визнання наказу
начальника УМВС в М.Севастополі № 1366 від 30.12.2004 р. незаконним та його
скасування у зв'язку з пропуском строку звернення до суду,  а також про відмову в задоволенні вимог в
частині перерахунку грошового утримання позивача та проведення необхідних
доплат через знаходження цих вимог у прямому причинно-наслідковому
зв'язку,  виходячи з вимог вказаних норм
Указів Президента України та наказів Міністерства внутрішніх справи України.

Також колегія суддів вважає правильним відмову,  у зв'язку з порушенням позивачем строку для
звернення до суду,  в задоволенні його
вимог про стягнення матеріальної допомоги за 2004 рік,  оскільки в ході розгляду справи судом було
встановлено,  що про порушення свого
права позивачеві стало відомо з січня 2004 року,  тобто з часу коли йому було відмовлено в
наданні такої допомоги,  однак з позовом
до суду останній звернувся лише 27 лютого 2006 р.

Ухвалюючи постанову в частині відмови в задоволенні позову про зобов'язання
відповідача перерахувати розміри призначеної позивачеві пенсії,  суд першої інстанції правильно виходив з
того,  що пенсія ОСОБА_1 нарахована
виходячи з грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед
звільненням,  враховуючи види грошового
забезпечення,  які позивач отримував на
день звільнення,  а тому обґрунтовано
відмовив в задоволенні позову в цій частині.

Оскільки правовідносини сторін витікають із проходження публічної
служби,  відповідно до вимог ст. 18
Закону України „Про міліцію",  суд
дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволені вимоги про стягнення
компенсації за час затримки розрахунку.

Виходячи з наведеного,  колегія
суддів вважає,  що доводи апеляційної
скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і
процесуального права,  які призвели або
могли призвести до неправильного вирішення справи,  що,  в
силу ст.200 КАС України,  тягне залишення
апеляційної скарги без задоволення,  а
постанову суду - без змін.

Керуючись
ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України,
колегія суддів,  -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
залишити без задоволення.

Постанову місцевого суду Ленінського району м. Севастополя від 01 червня
2007р. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і
може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Вищого
Адміністративного Суду України протягом одного місяця.