УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20
грудня  2007 року                                                                                      м.  Одеса

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в
складі:

головуючого
-   Кварталової A.M.,

суддів - Галушко
Л.А.,  Плавич Н.Д.

при секретарі -
Чебан Н.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1; зацікавлена особа Одеський
дитячий будинок - інтернат про встановлення юридичного факту,  що має юридичне значення,

за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м.  Одеси від 24 жовтня 2007 року , -

встановила:

Заявниця
ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою та просила встановити юридичний факт -
нещасного випадку,  її
переохолодження,  який мав місце
10.02.2006 р. при виконанні посадових обов'язків - кастелянші на підставі
трудових правовідносин з Одеським дитячим будинком - інтернатом,  посилаючись на те,  що вона працює в Одеському дитячому будинку -
інтернаті на посаді кастелянші. За усним розпорядженням заступника директора
ОСОБА_2,  10.02.2006 р. вона звільняла
від твердого інвентарю складське приміщення дитячого будинку - інтернату.
Виконання роботи проходило при низькій температурі,  без забезпечення адміністрацією належними
умовами та спецодягом,  внаслідок чого
вона отримала переохолодження.

Стан її
здоров'я почав погіршуватись,  з'явився
біль в суглобах та хребті. З 25.03.2006 р. по 14.05.2006 р. вона знаходилась на
лікуванні у поліклініці № 6 м.  Одеси та
МКБ № 8 м.  Одеси,  з діагнозом „ Остеоартроз правого
голіностопного суглобу ",  «Остеохондроз
шийно - грудного відділу хребта виражений больовий синдром ".

20.09.2006
р. на підприємстві роботодавця у складенні акту про нещасний випадок їй було
відмовлено. Вважає,  що вказаний факт
переохолодження при виконанні її трудових обов'язків є юридичним фактом.

Представник   зацікавленої   особи
просив   в   задоволенні
заяви відмовити.

Головуючий
в 1 інстанції - Загороднюк В.І.                 Справа
№ 22ц-5600/2007р

Суддя -
доповідач- Кварталова A.M.                                    Категорія
ЦП-54

Рішенням
Приморського районного суду м.  Одеси від
24 жовтня 2007 року в задоволенні  заяви
ОСОБА_1 -відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду і ухвалити нове
,  яким задовольнити її позовні
вимоги,  посилаючись на те,  що судом були порушені норми матеріального і
процесуального права,  висновки суду не
відповідають обставинам справи.

Розглянувши
матеріали справи,  заслухавши
доповідача,  доводи апеляційної
скарги,  перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Відповідно
до  ст.
308 ЦПК України,  апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального
та процесуального права.

Згідно
п.3  ст. 10 ЦПК України ,  кожна сторона повинна довести ті
обставини,  на які вона посилається,  як на підставу своїх вимог та
заперечень,  а суд,  згідно
ст. 11 ЦПК України,  розглядає
цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами
доказів.

Не може
бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише
формальних підстав.

Відмовляючи
в задоволенні вимог заявника,  суд першої
інстанції виходив з того,  що відповідно
до постанови Кабінету Міністрів України « Порядку розслідування та ведення
обліку нещасних випадків,  професійних
захворювань і аварій на виробництві» від 25 серпня 2004р. №1112
підприємство,  де трапився нещасний
випадок,  професійне захворювання
працівника,  зобов'язано скласти про це
акт розслідування. Іншого порядку,  тобто
встановлення факту нещасного випадку на підприємстві за рішенням суду,  цим нормативним актом або іншими не
передбачено,  а тому в заяві заявниці
необхідно відмовити,  оскільки для цього
передбачений інший порядок .

Колегія
суддів вважає,  що вирішуючи спір по
суті,  суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини по справі,
надані сторонами докази,
правильно визначив спірні правовідносини та закон,  який їх регулює.

Судом
встановлено,  що ОСОБА_1 з 05.02.2002р.
по 03.08.2006р. працювала на посаді кастелянші Одеського дитячого будинку -
інтернату,  що підтверджується копією
трудової книжки. 25 березня 2006р. вона звернулась в лікарню за місцем
проживання в зв'язку з хворобою та пов'язує погіршення стану здоров'я з
тим,  що 10 лютого 2006р. під час
виконання розпорядження адміністрації інтернату,  тобто трудових обов'язків отримала
переохолодження,  що погіршило стан її
здоров'я ,  а тому з 25.03.2006 р. по
14.05.2006 р. вона знаходилась на лікуванні у поліклініці № 6 м.  Одеси та МКБ № 8 м.  Одеси,
з діагнозом „ Остеоартроз правого голіностопного суглобу ",  «Остеохондроз шийно-грудного відділу хребта
виражений больовий синдром ".

Відповідно
до п.68 постанови Кабінету Міністрів України « Порядку розслідування та ведення
обліку нещасних випадків,  професійних
захворювань і аварій на виробництві» від 25 серпня 2004р. №1112 (далі Порядок )
усі виявлені випадки хронічних професійних захворювань підлягають
розслідуванню.

Професійний
характер захворювання визначається експертною комісією у складі спеціалістів
спеціалізованого лікувально-профілактичного закладу,  згідно з переліком,  що затверджується МОЗ.

Згідно
п. 69 Порядку віднесення захворювання до професійного проводиться відповідно до
процедури встановлені зв'язку захворювання з умовами праці.

Відповідно
до п. 70 Порядку зв'язок професійного захворювання з умовами праці працівника
визначається на підставі клінічних даних і санітарно-гігієнічної характеристики
умов праці,  що складається установою
державної санітарно-епідеміологічної служби,
яка обслуговує   підприємство,    де
працює  хворий,    за
участю
спеціалістів(представників)

підприємства,  первинної організації профспілки,  членом якої є хворий,  або уповноваженої найманими працівниками
особи з питань охорони праці,  якщо
хворий не є членом профспілки,  та
робочого органу виконавчої дирекції Фонду за місцезнаходженням підприємства.

За
змістом п.11. 71, 72 вищевказаного Порядку у разі підозри на професійне
захворювання лікувально -профілактичний заклад направляє працівника з
відповідними документами,  перелік яких
визначено процедурою встановлення зв'язку захворювання з умовами праці на
консультацію до головного спеціаліста з професійної патології міста,  області.

Для
встановлення діагнозу і зв'язку захворювання з впливом шкідливих виробничих
факторів і трудового процесу головний спеціаліст з професійної патології
міста,  області,  направляє хворого до спеціалізованого
лікувально-профілактичного закладу.

Спеціалізовані
лікувально-профілактичні заклади проводять амбулаторне та стаціонарне
обстеження працівників за відповідним направленням.  Відповідальність за встановлення
діагнозу,  щодо хронічних професійних
захворювань,  перелік яких визначено
Кабінетом Міністрів України,
покладається на керівників цих закладів.

Згідно
п.75, 76, 78 вищевказаного Порядку спеціалізованими лікувально-профілактичними
закладами стосовно кожного хворого складається повідомлення за формою П-3.
Протягом трьох діб після встановлення діагнозу це повідомлення надсилається
роботодавцю та керівнику підприємства,
шкідливі виробничі фактори на якому призвели до виникнення професійного
захворювання,  установі державної
санітарно-епідеміологічної служби,  яка
обслуговує це підприємство,  робочому
органу виконавчої дирекції Фонду за місцезнаходженням підприємства.

Роботодавець
організовує розслідування причин виникнення професійного захворювання та
наказом призначає комісію з розслідування причин виникнення професійного
захворювання,  до складу якої входять;
представник установи державної санітарно-епідеміологічної служби,  яка обслуговує підприємство (голова комісії),  представники лікувально-профілактичного
закладу,  що обслуговує
підприємство,  підприємства працівником
якого є потерпілий,  первинної
організації профспілки,  членом якої є
потерпілий,  або уповноважена найманими
працівниками особа з питань охорони праці,
якщо потерпілий не є членом профспілки,
робочого органу виконавчої дирекції Фонду за місцезнаходженням
підприємства.

Розслідування
випадку професійного захворювання проводиться протягом десяти робочих днів
після надходження повідомлення за формою П-3. Комісія з розслідування
зобов'язана скласти акт розслідування хронічного професійного захворювання.

Як
вбачається з матеріалів справи (а.с 20, 125),
заявниця неодноразово зверталася в різні органи,  де її повідомляли,  що вона з питань свого професійного
захворювання повинна звернутися до медичного закладу по місцю проживання або
роботи та надати відповідні документи для направлення їх до Центру
профпаталогії для встановлення зв'язку професійного захворювання з умовами
праці працівника,  зокрема: а)
Направлення до Центру профпаталогії; б)Виписку з амбулаторної картки хворого;

в)санітарно-
гігенічну характеристику умов праці,
яка    видається СЭС по місцю
знаходження підприємства; г) копію трудової книжки.

Однак,  матеріали справи свідчать і підтверджено
поясненнями заявниці в апеляційному суду,
що вона не надала ці документи медичному закладу,  а тому не було можливості встановити процент
втрати її працездатності і встановити зв'язку її професійного захворювання з
умовами праці,  того,  що 10 лютого 2006р. під час виконання розпорядження
адміністрації інтернату,  тобто трудових
обов'язків,  вона отримала переохолодження.

Доводи
апелянта про те,  що вона зверталася до
Одеського дитячого будинку -інтернату про проведення службового розслідування
по встановленню факту професійного захворювання   і її відмовили,  а тому
вона звернулася   до суду,    є необгрунтованими,

оскільки
відповідно до постанови Кабінету Міністрів України « Порядку розслідування та
ведення обліку нещасних випадків,
професійних захворювань і аварій на виробництві» від 25 серпня 2004р.
№1112 є порядок встановлення зв'язку професійного захворювання з умовами
праці,  якого повинні дотримуватися
працівники,  які отримали професійні
захворювання на підприємствах під час виконання трудових обов'язків.

Крім
того,  заявниця просить встановити факт
нещасного випадку,  її переохолодження
10.02.2006р.,  однак про цей нещасний
випадок негайно не повідомила підприємство відповідно до п.8 вищевказаного
Порядку ,  не зверталася до підприємства
про складання акту про її переохолодження,
а також до медичного закладу про встановлення зв'язку її професійного
захворювання з умовами праці.

Доводи
апелянта про те,  що суд повинний
встановити факт нещасного випадку на виробництві згідно копії її медичних
карток,  де вона знаходилась на лікуванні
є необгрунтованими.

Враховуючи
все вищевикладене,  колегія суддів
вважає,  що суд першої інстанції порушень
матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив,  рішення суду відповідає фактичним обставинам
справи,  а наведені в апеляційній скарзі
доводи правильність висновків суду не спростовують,  не можуть бути підставою для його скасування.

За таких
обставин,  апеляційну скаргу необхідно
відхилити,  а рішення суду залишити без
змін.

Керуючись  ст.
ст. 218, 303, 308, 307 ч.1п.1, 314 ч.1п.1, 315, 317, 319 ЦПК
України,  колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Одеської області , -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення
Приморського районного суду м.  Одеси від
24 жовтня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня проголошення.