АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа
№22ц-2010-2007 року                    Головуючий
- інші спори                                             Бондаренко
апеляційній інстанції Трюхан Г.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ КРАЇНИ

27
листопада 2007 року. Судова палата в цивільних справах апеляційного суду
Черкаської області в складі:

головуючого    Трюхана Г.М.

суддів                               Сіренко
Ю.В.,  Василенко Л.І.

при секретарі Шанауріній І.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в
місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
рішення Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 07 вересня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2
та ОСОБА_3 про переведення прав і обов'язків покупця,  -

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка
ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про
переведення прав і обов'язків покупця по договору купівлі -продажу частки у
праві спільної часткової власності.

7.09.2007
року Придніпровський районний суд м.
Черкаси прийняв повторне заочне рішення суду,  яким позов задовольнив. Права і обов'язки
покупця ОСОБА_2 по договору купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку з
надвірними спорудами за адресою - АДРЕСА_1,
перевів на позивачку ОСОБА_4 та вирішив стягнути з позивачки на користь
відповідача покупну ціну по договору 10000 грн.

Представник
відповідачів ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою на рішення суду від
7.09.2007 року.

В
апеляційному суді ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав,  просить її задовольнити,  мотивуючи,
що судами допущені порушення процесуальних норм перегляду заочного
рішення від 5.06.2007 року апеляційним судом і судом першої інстанції. Це
обумовило прийняття незаконного повторного заочного рішення від 7.09.2007
року,  яке підлягає скасуванню.

Касатор
вважає,  що апеляційний суд 26.07.2007
року мав переглянути справу і скасувати рішення від 5.06.2007 року відповідно
до вимог п.2  ст.  232 ЦПК України,  що суд першої інстанції не мав права
переглядати своє заочне рішення,
скасовувати його і приймати рішення повторно. Повторне заочне рішення є
незаконним,  оскільки позивачка своєю
заявою від 3.03.2006 року відмовилась від переважного права купівлі частини
домоволодіння. Суд не мав права висновок службової перевірки ЦПЗ-1 Черкаської
дирекції «Укрпошта» про підробку поштової квитанції приймати як належний доказ,  оскілки пошта несе відповідальність за
відправлення протягом шести місяців з часу їх відправлення.

2

Перевірки
за відправлені кореспонденції не можуть проводитися за межами цього
шестимісячного строку.

Представник
позивачки ОСОБА_5 заперечує проти задоволення апеляційної скарги,  оскільки касатор дає невірне тлумачення
правових норм та правову оцінку доказів. Просить оспорене рішення залишити без
змін.

Судова
палата вважає апеляційну скаргу такою,
що не підлягає задоволенню з слідуючих підстав:

Позивачка
ОСОБА_4 по договору купівлі-продажу від 04.08.2005 року купила 1/2 частину
будинку з відповідною частиною надвірних споруд у домоволодінні АДРЕСА_1 у
відповідачки ОСОБА_3 З часу реєстрації цього договору в органах БТ1 вказане
домоволодіння стало спільною частковою власністю позивачки ОСОБА_3

Відповідачі
ОСОБА_3 і ОСОБА_2 03.03.2006 року уклади договір купівлі-продажу 1/2 частини
будинку,  належної відповідачці ОСОБА_3
По даному договору відповідач ОСОБА_2 є покупцем.

З дотриманням строку позовної давності в один рік позивачка звернулася до
відповідачів з позовом про переведення на неї прав і обов'язків покупця
(відповідача) ОСОБА_2 по цьому договору та визнання частково недійсним цього
договору.

05.06.2007
року судом першої інстанції прийнято заочне рішення про часткове задоволення
позову - переведення на позивачку прав і обов'язків покупця,  стягнення з неї на користь ОСОБА_210000 грн.
покупної ціни і відмови у позові про часткове визнання договору купівлі-продажу
недійсним.

На
рішення суду від 5.06.2007 року позивачка та представник відповідачів ОСОБА_1
подали апеляційні скарги.

Ухвалою
колегії суддів апеляційного суду від 26.07.2007 року апеляційні скарги зняті з
розгляду судової палати,  а справу
повернуто суду першої інстанції для розгляду скарги ОСОБА_1 як заяви про
оскарження заочного рішення.

Ухвалою
суду першої інстанції від 27.08.2007 року скасовано заочне рішення суду від
5.06.2007 року,  а справу призначено на
новий розгляд.

При
новому розгляді справи позивачка відмовилась від позову у частині визнання
частково недійсним договору купівлі-продажу. Цю відмову прийнято судом.

07.09.2007
року Придніпровський районний суд м. Черкаси прийняв повторне заочне рішення.
Судом переведено права і обов'язки покупця по договору від 3.03.2006 року між
відповідачами на позивачку зі стягненням з позивачки на користь відповідача
ОСОБА_2 10000 грн. покупної ціни по договору.

Судовою
палатою при перевірці справи в повному обсязі не встановлено підстав для
скасування повторного заочного рішення суду,
оскільки воно прийнято з дотриманням вимог,  викладених у гл.8 ЦПК України,  та з
вірним застосуванням чинного законодавства.

Судовою
палатою апеляційного суду обґрунтовано,
у відповідності з нормами
ст.  ст.  228,
232 ЦПК України,  ухвалою від
26.07.2007 року знято з розгляду апеляційні скарги представників сторін і
повернуто справу суду першої інстанції для перегляду заочного рішення за
скаргою відповідачів,  оскільки вони
відповідно вимог п.3  ст. 232 ЦПК України
мають право оскаржувати до апеляційного суду тільки повторне заочне рішення.
Ухвала апеляційного суду є обов'язковою для виконання судом першої інстанції.

Доводи
касатора,  що він має право на оскарження
заочного рішення,  прийнятого вперше -
відповідно до ч.2  ст. 232 ЦПК України є
недостовірними,

з

тому,  що таке право згідно тексту
цієї норми права має тільки позивач. Такого права відповідачі не мають.

З
матеріалів справи вбачається,  що
відповідачі і їх представник телеграмами і судовими повістками своєчасно
повідомлялись судом про час і місце розгляду справи. Відповідачі не звертались
до суду з заявами про необхідність відкладення розгляду справи. Тому суд
обґрунтовано,  відповідно до вимог  ст. 224 ЦПК України,  за згоди позивача,  прийняв ухвалу про проведення заочного
розгляду справи,  оскільки відповідачі і
їх представник в судові засідання не з'являються.

Судова
палата вважає,  що скасування заочного
рішення судом,  який його
постановив,  з призначенням повторного
розгляду справи є правомірним,  оскільки
відповідачі приклали до скарги ксерокопії документів,  які могли мати істотне значення для
правильного вирішення справи.

В скарзі
на перше заочне рішення суду відповідачі посилалися на виконання ними вимог
п.2  СТ. 362 ЦПК України направленням
письмового повідомлення позивачці про намір продавати частку у спільному майні
та вказували її вартість. Для підтвердження своїх доводів приклали ксерокопії
поштових квитанцій до апеляційної скарги.

Відповідачі
проігнорували вимогу суду відповідно до
ст. 64 ЦПК України і не подали йому оригіналів поштових квитанцій за
№31191 від 18.01.2006 року і №10238 від 10.03.2006 року,  існування яких заперечує позивачка,  чим позбавила суд перевірити їх достовірність
оглядом в судовому засіданні.

Оригінали
вказаних поштових квитанцій касатори не додали і до апеляційної скарги на
повторне заочне рішення суду.

Суд
першої інстанції правомірно,  відповідно
до вимог  ст. 137 ЦПК України,  зобов'язав ЦПЗ-1 Черкаської дирекції
«Укрпошта» провести службову перевірку на виробничій дільниці поштамту щодо
приймання та відправки рекомендованих листів за №31191 від 18.01.2006 року і
№10238 від 10.03.2006 року та подати суду довідку за результатами цієї
перевірки.

Відповідно
до змісту позовної заяви і позовних вимог позивачка обрала спосіб захисту
порушених її цивільних прав шляхом зміни правовідносин,  які склалися між нею і відповідачкою ОСОБА_3
при продажі частки у спільній частковій власності.

Дані
правовідносини між співвласниками спільної часткової власності мають
відповідати вимогам  ст. 362 ЦК України.
Відповідно до п.2 цієї статті Закону відповідачка ОСОБА_3 мала повідомити
письмово позивачку про свій намір продати свою частку майна,  вказавши ціну та інші умови. Якщо позивачка
протягом місяця не здійснить свого переважного права на купівлю,  то тільки тоді відповідачка має право свою частку
продати іншій особі.

Суд
першої інстанції прийшов до вірного висновку,
що відповідачка ОСОБА_3 не довела суду відповідно до вимог  ст. 60 ЦПК України,  дотримання нею вимог ч.2  ст. 362 ЦК
України,  тому суд прийшов до вірного
висновку,  що вона не мала права продати
свою частку у спільному майні відповідачу ОСОБА_2

Відповідачка
ОСОБА_3 не подала суду оригіналів поштових квитанцій про направлення позивачці
пропозицій на придбання частки майна,  а
подані суду ксерокопії квитанцій суд правомірно визнав недостовірними і
неналежними доказами. Службовою перевіркою Черкаського поштамту ЦПЗ-1
доведено,  що в січні і березні 2006 року
операторами ЦПЗ-1 видавались квитанції з семизначними номерами,  а суду і на службову перевірку були подані
ксерокопії квитанцій за ці місяці з п'ятизначними номерами.

Оператори Матера Т.П. і Харсун
Н.В. заперечили видачу     ними   квитанцій за№№31191 і 1023 8 в дні їх роботи
18 січня та 10   березня 2006 року.

Суд   правомірно
визнав      підробленими       ксерокопії    квитанцій                   за

вказаними
номерами.

За таких
обставин суд обґрунтовано дійшов висновку,
що відповідачка ОСОБА_3 не повідомляла позивачку про свій намір продати
свою частку майна.

Заява
позивачки від 03.03.2006 року,
адресована нотаріусу    і

зареєстрована
нотаріусом як нотаріальна дія за №784 в день укладення        спірного

договору
про відмову бути покупцем за 10000            грн.
судом також правомірно

визнана
недопустимим доказом, оскільки відповідно до вимог  ст.
362 ЦК України
переважне право позивачки на купівлю частки нерухомого майна має
забезпечуватись письмовим повідомленням продавця відповідного змісту про ціну
та інші умови договору,  адресованим
співвласнику і за місяць до укладання угоди. Чинне законодавство не передбачає
забезпечення переважного права покупки спільної частки майна в інший спосіб.

Безпідставними є також доводи представника відповідачів про недопустимість
проведення службової перевірки підприємством поштового зв'язку дійсності
поштових квитанцій,  оскільки матеріальна
відповідальність підприємства поштового зв'язку у шестимісячний термін не може
бути перешкодою для проведення службових перевірок виробничої діяльності за
любий період.

Перевіряючи
законність оспорюваного рішення у повному об'ємі,  судова палата вважає,  що воно прийняте судом у повній відповідності
з чинним цивільним і цивільним процесуальним законодавством,  а тому підстав для його зміни чи скасування
немає.

Керуючись  ст.
ст.  218, 307, 308 ЦПК
України,  судова палата

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу представника відповідачів ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3
відхилити,  а рішення Придніпровського
районного суду м.  Черкаси від 07 вересня
2007 року залишити без змін.

Ухвала
може бути оскаржена протягом 2-х місяців до Верховного суду України.