Справа №2-294/2007
РІШЕННЯ

ІМ"ЯМ УКРАЇНИ

24 липня
2007   року                   Царичанський районний суд Дніпропетровської

області в
складі:

головуючої -
судді -   Гудим О.М.

при секретарі -
Чайковській В.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в   смт. Царичанка справу за позовомОСОБА_1 до
ОСОБА_2,  про розірвання шлюбу,  суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувся з заявою про розірвання шлюбу з ОСОБА_2,  з якою перебуває в зареєстрованому 20
листопада 1999 року в відділі РАГС Царичанського РУЮ Дніпропетровської
області,  актовий запис НОМЕР_1 шлюбі
(свідоцтво про одруження серії НОМЕР_2від 20.11.1999р.)- Від шлюбу мають одну
неповнолітню дитину: сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1(свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 10.11.2004),  який проживає і знаходиться на утриманні
відповідачки. Шлюб сторони розривають вперше.

Посилаючись
на те,  що відповідачка не приділяє
належної уваги членам сім'ї (не готує їсти,
не стирає,  не проплачує платежі,  кредити і т.д.),  не дивлячись на те,  що останні пів року вона одержувала по його
(позивача) чековій книжці повністю його зарплату,  незаконно продала спільно придбаний
автомобіль,  постійно провокує його на
сварки без причин,  а 28 лютого 2007 року
вона (відповідачка) сама подавала заяву про розлучення,  але 19.06.2007 року відповідачка від свого
позову відмовилась,  проте він (позивач)
має намір привести в дім другу жінку,  що
і змусило його (позивача) звернутися з даною позовною заявою до суду,  тому позивач ОСОБА_1 прохає розірвати
шлюб,  прискоривши розгляд даної справи.

Позивач
ОСОБА_1 позов підтримав,  наполягає на
розірванні шлюбу,  так як вважає що
примирення між ними не може бути і він з відповідачкою примиритись не
бажає,  оскільки між ними постійно,  а особливо після 05 грудня 2006 року
виникають постійні сварки,  які він
вважає відповідачка провокує,  в
результаті чого між ними виникають навіть бійки,  в присутності дитини,  в присутності їх родичів,  зокрема остання відбулася навіть напередодні
даного судового засідання (23.07.2007 року коли відповідачка побила його
пристарілу матір). Раніше,  в результаті
таких сварок,  його неодноразово судом
притягували до адміністративної відповідальності ( піддавався двічі штрафу в
розмірі 17грн. й 51грн. - 06.02.2007 року та 18.04.2007 року,  та адмінарешту строком на 5 та 15 діб -
07.05.2007 року та 10

липня 2007
року),  а за період перебування його в
лікарні з 10.07.07р. по 17.07.2007 року,
куди він звернувся за медичною допомогою в результаті його побиття
братом його дружини ОСОБА_2.,  сама
відповідачка в лікарні його навіть не провідувала і взагалі не турбується за
ним як за чоловіком,  не турбується про
його здоров'я і навпаки він навіть боїться проживати з нею однією сім'єю,  так як побоюється за своє життя,  або ж боїться,  що відповідачка може спровокувати його на
чергову сварку в період перебування його в статі алкогольного сп'яніння,  в результаті чого він може не стриматись і
його навіть можуть позбавити волі. В зв'язку з цим він наполягає на розірванні
шлюбу,  який існує лише формально,  так як між ними не існує ніяких взаємних почуттів
любові,  поваги,  взаємодопомоги та підтримки,  а тільки все навпаки,  сумісне проживання однією сім'єю може
призвести до непоправних наслідків. Прохання ж відповідачки надати їм строк для
примирення і не бажання "дати йому розлучення" направлені лише на
затягування розгляду даної справи,  щоб
вирішити їх матеріальні претензії щодо права власності на майно (
автомобіль,  житловий будинок тощо,  оскільки в суді знаходиться також на розгляді
цивільна справа за його позовом про визнання договору купівлі-продажу
автомобіля недійсним,  який відповідачка
продала без його згоди своєму брату,  та
її позов до нього про встановлення порядку користування житловим будинком,  тоді як відповідачка вже забрала все майно з
цього будинку),  тобто всі її дії
направлені на позбавлення його права власності на майно,  а не для збереження їх сім'ї. Тим більше
прохає врахувати ту обставину,  що
відповідачка сама вже подавала позов про розірвання шлюбу,  їм вже надавався судом 04 квітня 2007 року
строк 6 місяців для примирення,  але
відносини між ними стали ще гірші,
сварки не припиняються,  проте
відповідачка ( ОСОБА_2) від свого позову про розірвання шлюбу надумано
відмовилась,  після його заяви про
достроковий розгляд справи,  так як він
бажає одружитись з іншою жінкою,  і тому
провадження в справі було закрито,  після
чого тоді він звернувся до суду сам з даним позовом. Тому,  й прохає прискорити розгляд даної справи і не
давати їм ще строк для примирення,
витрати по справі просить покласти на відповідачку.

ВідповідачкаОСОБА_2
позов не визнала,  не бажає дати згоду
позивачу на розірвання шлюбу,  прохаючи
суд надати строк їм для примирення,  як і
раніше по поданій нею позовній заяві про розірвання шлюбу,  який вона спочатку бажала розірвати,  а потім відмовилась від позову,  так як у них є неповнолітній син,  який і надалі буде проживати з нею. Хоча
дійсно між ними виникають постійні сварки через те,  що позивач зловживає спиртними напоями,  б'є її,
ображає,  навіть в присутності їх
неповнолітнього сина,  через що вона неодноразово
зверталась до міліції і позивача притягували до адміністративної
відповідальності,  також в результаті
всього цього у них маються матеріальні претензії один до одного щодо володіння
та користування автомобілем,  який вона
продала,  житловим будинком,  з якого позивач її виганяє,  щодо сплати аліментів,  які позивач не сплачує,  тощо,
в зв'язку з чим в суду маються інші цивільні справи,  витрати по даній справі прохає покласти на

позивача.

Заслухавши
пояснення сторін,  вивчивши надані
докази,  даючи їм оцінку у їх
сукупності,  суд приходить до наступного
висновку,  що позовні вимоги повинні бути
задоволені.

Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,  поданим відповідно до ЦПК України,  в межах заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб,  які беруть
участь у справі.

Згідно
ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини,  на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. При цьому докази подаються сторонами та іншими
особами,  які беруть участь у справі.

В
судовому засідання встановлено,  що
сторони в даній справі перебувають в зареєстрованому 20 листопада 1999 року в
відділі РАГС Царичанського РУЮ Дніпропетровської області,  актовий запис НОМЕР_1,  шлюбі (свідоцтво про одруження серії
НОМЕР_2від 20.11.1999р.). Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: сина
ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1(свідоцтво про
народження серії НОМЕР_3 від 10.11.2004),
який проживає і знаходиться на утриманні відповідачки. Шлюб сторони
розривають вперше.

Подружнє
життя не склалось і сторони особливо з 05 грудня 2006 року не підтримують
добрих сімейних відносин,  а навпаки в
них постійно виникають сварки і навіть бійки,
особливо коли позивач перебуває в нетверезому стані,  а відповідачка його провокує.

На
протязі цього періоду в результаті таких сварок,  позивачаОСОБА_1 дійсно неодноразово судом
притягували до адміністративної відповідальності ( піддавався Царичанським
районним судом двічі штрафу в розмірі 17грн. по ст. 173-2ч.1 КУпАП й 51грн. по
ст.173 КУпАП - 06.02.2007 року та 18.04.2007 року,  та адмінарешту строком на 5 діб по ст.173
КУпАП та 15 діб по ст. 173-2 ч.2 КУпАП - 07.05.2007 року та 10 липня 2007
року),  що підтверджується копіями
постанов суду (а.с.8-10). А 07.03.2007 року постановою Царичанського РВ УМВС
України в Дніпропетровській області відносно нього (позивачаОСОБА_1) відмовлено
було в порушенні кримінальної справи по ст.296 КК України на підставі ст.6 п.2
КПК України за відсутністю в його діях складу злочину за те,  що він 01.03.2007 року за місцем спільного з
його дружиною проживання,  в ході сварки
спричинив ОСОБА_2 тілесні ушкодження,  що
підтверджується копією постанови та висновком судово-медичної експертизи №39
від 06.03.2007 року.

Також,  він (позивач) в свою чергу перебував на
стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Царичанської ЦРЛ з 10.07.07р.
по 17.07.2007 року,  куди він звернувся за
медичною допомогою з його слів в результаті його побиття  братом
його  дружини ОСОБА_2   07.07.2007
року,   що

підтверджується
медичним епікризом Царичанської ЦРЛ. Сама відповідачка в лікарні його навіть не
провідувала і взагалі не турбується за ним як за чоловіком,  не турбується про його здоров'я. Навпаки
позивач навіть боїться проживати з відповідачкою однією сім'єю,  так як побоюється за своє життя,  або ж боїться,  що відповідачка може спровокувати його на
чергову сварку в період перебування його в стані алкогольного сп'яніння,  в результаті чого він може не стриматись і
його через протиправні дії по відношенню до дружини навіть можуть позбавити
волі,  а він цього бажає уникнути,  в зв'язку з чим і наполягає на розірванні
шлюбу.

В
зв'язку з цим на думку суду примирення між сторонами бути не може,  їх шлюб існує лише формально,  так як між ними не існує ніяких взаємних
почуттів любові,  поваги,  взаємодопомоги та підтримки,  а тільки навпаки,  сумісне проживання однією сім'єю може
призвести до непоправних наслідків. Прохання ж відповідачки надати їм строк для
примирення і не бажання "дати позивачу розлучення" направлені лише на
затягування розгляду даної справи,  на
вирішення їх матеріальних претензії щодо права власності на майно (
автомобіль,  житловий будинок тощо),  оскільки дійсно в провадженні Царичанського
районного суду знаходиться також на розгляді цивільна справа за позовом
позивачаОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним,  який відповідачка продала без його згоди своєму
брату,  та навпаки позов відповідачки
ОСОБА_2. до нього про встановлення порядку користування житловим будинком.
Тобто всі дії відповідачки ОСОБА_2. свідчать про те,  що навпаки в дійсності примирення вона не
бажає і мір до примирення фактично не здійснює ,  а навпаки її дії направлені на позбавлення
права власності позивача на майно і ніяк не для збереження їх сім'ї.

Також,  на думку суду,  дійсно слід врахувати ту обставину,  що відповідачкаОСОБА_2 ще 03.03.2007 року
пред'явила позов до позивачаОСОБА_1 про прозірвання шлюбу,  посилаючись на те,  що відповідач зловживає спиртними
напоями,  часто влаштовує сварки та
бійки,  що сім'я їх розпалась остаточно і
зберегти її немає можливості і не згодна на примирення,  так як вважала його за неможливе. Проте судом
їм вже надавався 04 квітня 2007 року строк 6 місяців для примирення,  але відносини між ними стали ще гірші,  сварки не припиняються,  проте відповідачка (ОСОБА_2) від свого позову
про розірвання шлюбу як вважає суд,
надумано відмовилась,  після заявиОСОБА_1
про достроковий розгляд справи,  так як
він бажає одружитись з іншою жінкою,  і
тому провадження в справі згідно ухвали суду від 19.06.2007 року було закрито,  що підтверджується оглянутим в судовому
засіданні провадженням по цивільній справі № 2-150-2007. Проте,  після цього,
через нетривалий час - 03.07.2007 року вже сам позивач по даній справі
ОСОБА_1,  відповідно до ст.206 ч. 3 ЦПК
України,  оскільки не позбавлений права
на звернення до суду за вирішенням цього спору,
звернувся до суду з даним позовом про розірвання шлюбу. Тому,  на думку суду надання ще строку для
примирення сторонам недоцільно,  так як з
дня звернення до суду з аналогічним позовомОСОБА_2 минуло

більше 4-х
місяців,  і наданий раніше судом строк
для примирення позитивних результатів не дав,
пропозиції про їх примирення від жодної із сторін не надійшло,  а лише їх відносини стали ще гірші.

Таким
чином,  суд приходить до висновку про
те,  що дійсно подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам як сторін,  так і їх дитини,  подальше прийняття судом заходів щодо
примирення подружжя суперечило б моральним засадам суспільства,  оскільки між ними не існує взаємних почуттів
любові та поваги,  взаємодопомоги та
підтримки,  що є морально-правовою основою
шлюбу,  про що свідчать всі в сукупності
фактичні обставини їх життя та взаємин,
мотиви та причини розлучення,
зокрема протиправність поведінки одного подружжя по відношенню до
другого,  тому шлюб повинен бути
розірваний на підставі ст.ст.110-112 Сімейного Кодексу України.

На думку
суду,  судові витрати повинні бути
покладені на сторони порівну.

Керуючись ст.ст.
209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України,
суд

ВИРІШИВ:

Шлюб між
ОСОБА_1,  ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2,  ІНФОРМАЦІЯ_3,
зареєстрований 20 листопада 1999 року відділом РАГС Царичанського РУЮ
Дніпропетровської області,  актовий запис
НОМЕР_1,  розірвати.

При
видачі свідоцтва про розірвання шлюбу стягнути зОСОБА_1 08 грн. 50коп. судових
витрат,  та з ОСОБА_2. - 08грн.50коп.
судових витрат.

Заява про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня
проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається протягом 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.