АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22ц-2071 -2007р.                                            Головуючий
41                                                                       Плужник Т.Ф.
апеляційній інстанції Захарова
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06"
грудня 2007 р. Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Черкаської області в складі:

головуючого                    Захарової А.Ф.

суддів                               Скіць
М. І.,  Демченко В.А.

при
секретарі                   Бурдуковій
О.В.

з участю
адвоката           ОСОБА_5

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1та
представників позивачки - ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на рішення Соснівського районного
суду м. Черкаси від 11 липня 2007р. по справі за позовом ОСОБА_1до Приватного
підприємця (ПП) ОСОБА_4, - третя особа - Територіальна держінспекція праці
Черкаської області,  - про отримання
остаточного розрахунку по зарплаті на час незаконного відсторонення від роботи
та за час вимушеного прогулу про зобов'язання оформити трудовий договір,  розірвання трудового договору,  оформлення дублікату трудової книжки,  видачу довідки про роботу та заробітну
плату,  стягнення моральної шкоди.

Вивчивши
матеріали справи,  вислухавши
ОСОБА_1,  її представників,  які підтримали доводи апеляційних скарг та ПП
ОСОБА_4,  адвоката ОСОБА_5,
які заперечували на доводи скарг,
судова палата, -

встановила:

В
вересні 2005 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПП ОСОБА_4 про
отримання остаточного розрахунку по зарплаті,
повернення трудової книжки та зарахування стажу роботи.

В
обґрунтування позовних вимог вказувала,
що працювала у ПП ОСОБА_4
в ларьку «Тютюн» продавцем (по вул. Героїв Сталінграда в м. Черкаси) з
21.11.2003 року по 26.04.2005 року вдень з 8.00 до 20.00 без вихідних,  з оплатою 92, 5 грн. на місяць,  але трудовий договір у Державній службі
зайнятості зареєстрований не був. Копію трудового договору ОСОБА_4 їй не
дала,  і які умови праці,  зарплата і об'єм роботи ОСОБА_4внесла в
трудовий договір,  - вона,  позивачка,
- не знала. Трудову книжку відповідачка забрала у неї 21.11.2003 року.

Зарплата
була мала,  і тому коли ОСОБА_4 відкрила
у січні 2005 року ларьок «Тютюн» на Хімселищі вона почала там працювати без
вихідних вночі з 20.00 до 8.00 год.
Нового трудового договору ОСОБА_4 сказала не потрібно.

2

26
квітня 2005 року по неясним причинам виникла,
недостача і вона була звільнена з роботи без оформлення та без оплати за
місяць квітень 2005 року. Трудова книжка їй не була видана,  вона до теперішнього часу знаходиться з
ОСОБА_4 у трудових
відносинах. Вона звернулася за допомогою до Територіальної Державної інспекції
праці у Черкаській області,  яка при
перевірці виявила порушення законодавства про працю ПП ОСОБА_4 На підставі
наведеного,   ст.  ст. 106; 108 КЗпП України просила стягнути з
ПП ОСОБА_4 на її користь заборгованість по зарплаті з 21.12.2003 року по даний
час.  Відповідно до Постанови КМУ від
20.12.1997 року №1427,  Закону України
від 19.01.2003 року №431-ІУ та Порядку,
затвердженому Постановою КМУ №159 від 21.01.2001 року стягнути з ОСОБА_4
компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати за
коефіцієнтом приросту споживчих цін,
який складає на дату виплати компенсації. Зобов'язати ОСОБА_4повернути
трудову книжку позивачці і зарахувати стаж роботи.

В заяві про уточнення позовних вимог від 22.12.05 року ОСОБА_1 просила
стягнути з ОСОБА_4 на свою користь загальну суму компенсації втрати частини
доходів за надурочні часи роботи в ларьках на Митниці І Хімселищі 229 грн. 75
коп.,  і зарплату з 15.11.05 по 31.12.05
року 498 грн.; загальну суму невиплат по зарплаті 13252, 35 грн.; зарплату за
щорічні відпустки 2004-2005 років 883, 2 грн.,
а всього 14135, 55 грн.,  наводячи
розрахунки надурочних робіт,  що
неоплачувались належним чином,  не надані
відпустки,  сум компенсації невиплаченої
зарплати.

Доповненням
до позовної заяви в квітні 2006 року ОСОБА_1 просила стягнути з відповідачки
грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічної відпустки в сумі 2060, 8
грн.,  а також всю належну компенсацію по
день винесення рішення по справі.

В
доповненні до позову від 15.05.2006 року позивачка просила визнати недійсним
трудовий договір від 21.11.03 року в зв'язку з порушенням порядку його
оформлення та регістрації в ЧМЦЗ згідно Наказу Міністерства праці та
соцполітики №260 від 08.06.01р.

Для
зарахування стажу роботи зобов'язати відповідача оформити з нею трудовий договір
з 21.11.2003 року згідно законодавства,
зареєструвати його в ЧМЦЗ та вважати його розірваним з дня винесення
рішення суду. Також згідно договору зобов'язати відповідача оформити та видати
трудову книжку,  а також сплатити до
пенсійного фонду відповідно до розміру середньої заробітної плати належні
страхові внески,  стягнути з відповідача
витрати,  понесені на надання правової
допомоги.

В
заяві,  поданій 13.06.2006 року,  ОСОБА_1 просила,  наводячи певні розрахунки щодо неоплачених їй
вихідних та святкових днів,  в які вона
працювала,  надурочних годин роботи,  роботи в нічні часи,  невикористаних відпусток,  невиплаченої компенсації стягнути з
відповідачки на свою користь загальну суму 16316, 41 грн.

Доповненням
до позовної заяви від 10 листопада 2006 року ОСОБА_1 просила стягнути з
відповідачки на свою користь у відшкодування спричиненої моральної шкоди 5000
грн., а також зобов'язати відповідача сплатити до Соснівського Управління
Пенсійного фонду м. Черкаси належні страхові внески за неї,  як найманого працівника,  - в сумі 4201, 28 грн.,  наводячи певні доводи і підстави для цього.

В
заяві,  поданій 17 грудня 2006 року,  позивачка,
наводячи ретельно проведені розрахунки,
просила в загальній сумі за неотриману зарплату,  вихідні,
нічні,  надурочні,  компенсацію за несвоєчасно виплачену
зарплату,  вимушений прогул,  щорічну відпустку стягнути з відповідачки на
свою користь 21233, 74 грн.

І в
уточненні до позовної заяви,  поданому в
червні 2007 року ОСОБА_1 просила зобов'язати відповідачку оформити з нею
трудовий договір з 21.11.2003 року (з часу фактичного допущення до роботи)
згідно КЗпП України,  тобто з 8-ми
годинним робочим днем,  а саме з 8.00год.
до 17.00 год.,  з перервою з 12.00 год.
до 13.00 год.,  з двома вихідними днями - у суботу та неділю,  з 24 днями основної щорічної відпустки,  з мінімальною зарплатою 185 грн. 00 коп.(на
той час) та зареєструвати його в ЧМЦЗ. Вважати договір розірваним з дня
винесення рішення суду згідно ч.3  ст. 38
КЗпП України за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником
законодавства про працю. Зобов'язати

з

позивача
надати новий бланк трудової книжки,  а
відповідача,  згідно трудового договору
-оформити дублікат трудової книжки,  а
також довідку про роботу та зарплату за весь період трудових відносин та видати
їх позивачу. Стягнути з відповідача на її користь: за час незаконного
відсторонення 16517, 00 грн.; за час вимушеного прогулу 11009, 58 грн.,  а разом 27526, 58 грн.

Просила
також стягнути на її користь з відповідачки у відшкодування моральної шкоди 5000
грн.,  витрати на правову допомогу згідно
доданих квитанцій 250, 0 грн.,  і таким
чином,  загалом одноразово стягнути з
відповідача 32776, 58 грн.

Заявою
від 02 липня 2007 року ОСОБА_1 просила позовну вимогу її про зарахування стажу
та стягнення податків з заробітної плати до пенсійного фонду України залишити
згідно п.1.5  ст. 207 ЦПК України без
розгляду.

І ухвалою від 05
липня 2007 року задоволено таке клопотання позивачки.

Рішенням
Соснівського райсуду м.
Черкаси від 11 липня 2007 року позов задоволено частково. Зобов'язано ПП
ОСОБА_4Світлану Василівну видати ОСОБА_1 довідку про роботу та заробітну плату.

В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ПП ОСОБА_4 на користь УДК
в м. Черкаси для Соснівського райсуду
м. Черкаси витрати з інформаційно-технічного забезпечення в сумі 7, 5
грн.,  стягнуто з ПП ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_1 судовий збір 8, 50 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 250 грн.

В
апеляційних скаргах на це рішення ОСОБА_1,
її представники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просять скасувати рішення,  висновки якого не відповідають обставинам
справи та вимогам закону і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог
в повному обсязі.

Обговоривши
матеріали справи,  судова палата
вважає,  що апеляційні скарги не
підлягають задоволенню.

Судом
встановлено,  що позивачка ОСОБА_1
працювала у ПП ОСОБА_4 продавцем в кіоску «Тютюн» по вул. Героїв
Сталінграда,  м. Черкаси з 21.11.03 року
по 26.04.05 року,  однак трудовий договір
з позивачкою не укладався і зареєстрований в центрі зайнятості м. Черкаси не
був.

Старша
сестра позивачки-ОСОБА_6,  яка теж
працювала у ПП ОСОБА_4,  взяла собі позивачку в помічники,  про що свідчить копія розписки ОСОБА_6 на ар.спр.50-51 тома 1. З розписки
видно,  що ОСОБА_6 бере на себе матеріальну відповідальність за сестру в
зв'язку з тим,  що у тої не має
документів. Позивачка й не заперечувала того,
що договір трудовий з нею письмово не укладався через відсутність
паспорта і трудової книжки на той час.

В січні
2005 року ОСОБА_1 почала працювати в ларьку «Тютюн» в районі Хімселища м.
Черкаси,  що належав ОСОБА_4,  і договір трудовий тут з нею не був укладений
теж.

Встановлено
судом,  що 24.04.2005 року виявилась
недостача у позивачки на значну суму і вона була відсторонена від роботи в
зв'язку з недовірою за наказом №14- від 06.06.05 року.

Територіальною
державною інспекцією праці у Черкаській області під час перевірки у ПП ОСОБА_4
виявлено ряд порушень трудового законодавства і відносно позивачки,  зокрема (акт перевірки від 22.08.05 року та
13.10.05 року,  постанова про накладення
штрафу від 13.10.05 року,  хоча рішенням
першого заступника Головного державного інспектора праці від 20.10.05р.
зазначена постанова скасована).

Проте,  незважаючи на відсутність належним чином
оформленого та зареєстрованого в міському центрі зайнятості трудового договору
між позивачкою і ПП ОСОБА_4,  суд
правильно прийшов до висновку,  що
фактично такий існував в усній формі з 21.11.03 року (з моменту допущення до роботи)
до 26.04.05 року (до моменту відсторонення від роботи) і

4

виконувався,  і тому суд правомірно зобов'язав відповідачку
ПП ОСОБА_4 видати позивачці довідку про роботу і про зарплату,  частково задовільняючи позовні вимоги ОСОБА_1

При
цьому суд відмовив в задоволенні позовних вимог про зобов'язання відповідачки
оформити з позивачкою трудовий договір з 21.11.03 року з 8-ми часовим робочим
днем,  а саме з 8-00 год. до 17-00 год. з перервою з
12-00 год. до 13-00 год.,
з двома вихідними днями-суботу та неділю,  з 24 днями основної щорічної відпустки,  з мінімальною зарплатою у 185 грн. та
зареєструвати цей договір у ЧМЦЗ,
оскільки підстав для цього не має. Як зазначалось вище,  договір трудовий між сторонами своєчасно
укладений не був в письмовій формі через відсутність необхідних
документів,  а пізніше ПП ОСОБА_4 не
бажала його укладати,  а позивачка і не
наполягала на цьому. Та й останньою не доведено,  що саме з умовами,  які пропонуються позивачкою,  укладався усний договір нею з ОСОБА_4,
коли позивачка була допущена до роботи.

Необгрунтована
є й вимога позивачки щодо того,  щоб
вважати трудовий договір між нею і ПП ОСОБА_4 розірваним з дня винесення
рішення суду за ч.3  ст. 38 КЗпП України
за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником законодавства про працю,  оскільки це відносно позивачки належним чином
не доведено,  і розривається трудовий
договір не рішенням суду а з визначених законом підстав.

Суд за відсутністю письмового договору з конкретними умовами про режим
роботи,  розмір оплати праці,  точних відомостей про отриману зарплату
позбавлений можливості перевірити правильність нарахування позивачу заробітної
плати за відпрацьований нею час,  тому
такі вимоги залишились не задоволеними як і позовні вимоги про оплату праці за
час незаконного відсторонення від роботи,
в т.ч.3а роботу у вихідні дні,  за
надурочні часи роботи,  в нічний
час,  про компенсацію за невикористану
відпустку,  стягнення моральної
шкоди,  поскільки жодного належного
доказу на підтвердження таких вимог не наведено і не вказано на джерело їх
витребування.

Суд
обґрунтовано не прийняв до уваги довідку УМВС України в Черкаській області від
06.03.06р. на ар.41 т.1,  де
зазначено,  що на підставі пояснень
свідків встановлено,  що позивачка
працювала по 12 годин,  оскільки вирок по
даній кримінальній справі ще не постановлено,
- згідно якого міг бути висновок щодо правильності таких показів. Не
може бути доказом і встановлений рішенням Черкаського міськвиконкому
цілодобовий режим роботи кіосків ПП ОСОБА_4 - на підтвердження виконання роботи
позивачем по 24 години щоденно,
щомісячно і на протязі півторарічного терміну.

Звідси,  суд правильно не прийняв до уваги розрахунки
представників позивачки про компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з
порушенням строків виплати заробітної плати.

Судом
встановлено було,  що трудова книжка
ОСОБА_1 залишилась за її попереднім місцем роботи - у ПП ОСОБА_7,  тобто не загублена і не стала
непридатною,  тому безпідставними є
вимоги позивачки про зобов'язання її надати новий бланк трудової книжки,  а відповідача - оформити дублікат трудової
книжки. Згідно з розділом 5 Інструкції про порядок ведення трудових книжок
працівників дублікат трудової книжки видається власником або уповноваженим
органом за місцем останньої роботи,  якщо
трудова книжка загублена або стала непридатною,
що в даному випадку не має місця.

Критично
оцінена судом інформація позивачки та її представників про рабські умови праці
у ПП ОСОБА_4,  не можливість укладання
трудового договору,  розірвання трудового
договору,  погроз з боку ОСОБА_8,  відсутності замків на кіосках та таке
інше,  - і,  на думку судової палати,  така оцінка відповідає обставинам справи.

Судом
встановлено було,  що позивачка Єфименко
О.В. відсторонена була від роботи за наказом ПП ОСОБА_4 за №14 від 06.06.05
року в зв'язку з недовірою (ар.спр.54 т.1),
оскільки 01.06.05 року зам. прокурора Придніпровського району м. Черкаси
була винесена постанова про відкриття кримінальної справи по факту умисного
привласнення матеріальних коштів за ознаками злочину,  передбаченого ч.4  ст. 191 КК України - привласнення,  розтрата майна або заволодіння ним шляхом
зловживання службовим становищем,  якщо
вони вчинені

5

у великих розмірах.
Підозрюваними по цій справі проходили продавці ОСОБА_6 і ОСОБА_1,  а
потерпілою ОСОБА_4,  яка відповідно
до  ст. 46 КЗпП України і відсторонила
ОСОБА_6 і ОСОБА_1 від роботи. До речі наказ цей позивачка не оскаржила.

За таких
обставин суд правильно відмовив в позові ОСОБА_1 про стягнення заробітної плати
за час вимушеного прогулу,  оскільки в
разі відсторонення від роботи,  що було в
даному випадку підставним,  виплата
зарплати зупиняється.

В
засіданні апеляційної інстанції позивачка та її представники посилались на
постанову від 03.04.07 року про закриття зазначеної кримінальної справи за
п.2  ст. 6 КПК України,  тобто за відсутністю складу злочину в діях ОСОБА_6 та ОСОБА_1

Проте ОСОБА_4 надала копію постанови Придніпровського райсуду м. Черкаси від
08.10.2007 року якою у задоволення скарги ОСОБА_4 скасована вищезазначена
постанова органів слідства від 03.04.07 року і матеріали направлені прокурору
Придніпровського району м. Черкаси для відновлення слідства. Ухвалою
апеляційної інстанції від 31.10.07 року така постанова суду залишена в
силі,  що спростовує на даний час доводи
позивачки про недоведеність її участі у привласненні коштів під час роботи в
кіосках ПП ОСОБА_4

Відповідно
до  ст. 60 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини,  на які
вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Оцінюючи все
вищенаведене,  судова палата вважає,  що позивачкою практично не доведені позовні
вимоги,  окрім того,  що вона,
дійсно,  зазначений час (з
21.11.03р. по 26.04.05 року) працювала у відповідачки за усною угодою,  за що отримувала певну зарплату,  яку,
як і умови праці не оспорювала фактично до часу відсторонення її від
роботи в зв'язку з втратою довіри. Тому суд обгрунтовано відмовив ОСОБА_1 в
задоволенні всих її вимог,  окрім
зобов'язання ПП ОСОБА_4 видати позивачці довідку про роботу та заробітну
плату,  стягнувши при цьому з
відповідачки на користь держави судовий збір в сумі 8 грн. 50 коп. та на
користь позивачки витрати на правову допомогу в сумі 250 грн.

Слід
зауважити,  що оскільки в ході розгляду
справи не було встановлено порушень законних прав позивачки,  які б призвели до втрат немайнового характеру
- до моральних страждань,  втрати нормальних
життєвих зв'язків,  що вимагало б
додаткових зусиль для організації свого життя для позивачки, - судом першої
інстанції правомірно відмовлено в задоволенні позову і про відшкодування
моральної шкоди.

Таке
рішення суду відповідає зібраним доказам,
вимогам закону і підстав для його зміни чи скасування та задоволення
апеляційної скарги позивачки та апеляційних скарг її представників,  - не вбачається.

Керуючись  ст.
ст.  303; 304; 307; 308 ЦПК
України,  судова палата,  -

ухвалила:

Апеляційні
скарги ОСОБА_1та її представників ОСОБА_2,
ОСОБА_3, - відхилити.

Рішення
Соснівського райсуду м.
Черкаси від 11 липня 2007 року,  залишити
без змін.

Ухвала
може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України на протязі
двохмісячного строку.