Справа № 2-56/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

4
червня 2007 р. Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Дрішлюка А.І.,

при секретарі Іскрич В.В.,

розглянувши  у
відкритому  судовому  засіданні
в  м.   Одесі
цивільну  справу  за  позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої
дорожньо-транспортною пригодою, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1, ОСОБА_2 з
позовною заявою про відшкодування шкоди заподіяної дорожньо-транспортною
пригодою, посилаючись на те, що ОСОБА_3 20 липня 2006 року, близько 18 годин 30
хвилин, керуючи автомобілі „ВАЗ 2107", рухаючись по вул. Ольгіївській у м.
Одесі, в порушення п. 16.1 чинних „Правил дорожнього руху України",
затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 р. № 1306, при виїзді на вул.
Новосельського не уступив дорогу автомобілю „Рено" державний знак НОМЕР_1,
під керуванням ОСОБА_2, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого
трапилось зіткнення автомобілів.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 24 січня 2007
року позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди заподіяної
дорожньо-транспортною пригодою був задоволений частково. З ОСОБА_3 було
стягнуто на користь ОСОБА_1 компенсацію завданої матеріальної шкоди в сумі 505
грн., моральної шкоди 2 000 грн; на користь ОСОБА_2 компенсацію завданої
моральної шкоди 3 500 грн. та судові витрати в сумі 101 грн.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2007 року заява
ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення була задоволена, а заочне рішення
Малиновського районного суду м. Одеси від 24 січня 2007 року скасовано.

В судовому засіданні представник позивачів підтримав позов та просив його
задовольнити в повному обсязі.

Відповідач позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні, оскільки
вважав, що внаслідок ДТП не було завдано моральної шкоди позивачам.

Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що
позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Як встановлено у судовому засіданні ОСОБА_3 20 липня 2006 року, близько 18
годин 30 хвилин, керуючи автомобілі „ВАЗ 2107", рухаючись по вул.
Ольгіївській у м. Одесі, в порушення п. 16.1 „Правил дорожнього руху
України", затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 р. № 1306, при виїзді
на вул. Новосільського не уступив дорогу автомобілю „Рено" державний знак
НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, який рухався по головній дорозі, внаслідок
чого трапилось зіткнення автомобілів.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 22 серпня 2006 року по
справі № 3-24204/2006 року водій ОСОБА_3 був визнаний винним в скоєні
адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та
притягнений до адміністративної відповідальності у виді штрафу.

2

Згідно з ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені
судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову
суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким
чином, ДТП, що відбулася 20 липня 2006 року є наслідком дій відповідача ОСОБА_3, вина
якого встановлена в межах адміністративного провадження № 3-24204/06, та
підтверджується зібраними по справі № 2-56/07 доказами, фактично встановленими
обставинами справи.

Внаслідок ДТП
автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, при
цьому сума матеріальної шкоди завданої внаслідок аварійного пошкодження
автомобіля склала 505 грн. 00 коп., що є франшизою, яку утримала страхова компанія.

У відповідності зі ст. 1166 ЦК України шкода заподіяна майну фізичної особи
неправомірними діями відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних
засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких
звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену
небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній
правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди
тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Оскільки мало місце
взаємодія джерел підвищеної небезпеки, то згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних підставах, при цьому шкода, завдана одній особі з
вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Вина відповідача встановлена та підтверджена матеріалами адміністративного
провадження та зафіксована постановою Малиновського районного суду м. Одеси від
22.08.2007 року по адміністративній справі № 3-24204/06. Таким чином, обов'язок
щодо відшкодування завданої матеріальної шкоди позивачу повинен також бути
покладений на відповідача ОСОБА_3

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема
відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди. Відповідно до ст. 20
ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Суд вважає, що на відповідача повинен бути покладений обов'язок
відшкодування моральної шкоди виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України
„Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Згідно зі ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у
зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Оскільки винність
відповідача знайшла своє підтвердження в ході провадження по справі вимоги про
відшкодування моральної шкоди позивачів підлягають

3

частковому
задоволенню. При цьому суд враховує конкретні обставини справи, а також вимоги
ст. 23 ЦК України, зокрема, те, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та
душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо
вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які
мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості, а також те, що моральна шкода
відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не
пов'язана з розміром цього відшкодування, тому суд вважає, що завдана моральна
шкода підлягає компенсації грошима в розмірі 1 000 грн. позивачу ОСОБА_4, а позивачу ОСОБА_2 - 1750 грн., і ця моральна шкода
згідно зі ст. 23 ЦК України полягає у душевних стражданнях, яких позивачі
зазнали у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна, та ушкодженням здоров'я
позивачки ОСОБА_2

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 16, 20, 23, 1166, 1167, 1188 ЦК України,
ст.ст. 4, 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК Україна, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди заподіяної
дорожньо-транспортною пригодою задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсацію завданої матеріальної
шкоди в сумі 505 грн., моральної шкоди 1 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 компенсацію завданої моральної шкоди
1750 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати на користь ОСОБА_2 в сумі 101 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду
Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.