Справа №2-64/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2007 року
Малиновський районний суд м. Одеси у складі: головуючого - судді Дрішлюка
А.І., при секретарі ІскричВ.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2 про
захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся
ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та
стягнення моральної шкоди посилаючись на те, що 03 листопада 2005
p., ОСОБА_2,
діючи нібито від імені фірми ПП «ІНФОРМАЦІЯ_1», надіслав до Генеральної
прокуратури України, прокуратури м. Одеси, а також (як вказано у відповідній
заяві) до Держпідприємства, Міністерства охорони здоров'я, Одеського
міськвиконкому лист, в якому було вказано дослівно таке: «Начальник державної
інспекції по контролю якості лікарських засобів в Одеській області ОСОБА_1
використовує своє службове становище для знищення нашого підприємства.
Переслідування нашого підприємства ОСОБА_1 обумовлено нашим відмовленням давати
йому хабара, який він вимагав за так звану «можливість спокійно працювати», а
також: за відмовлення підписувати договір з комерційною структурою при
державної інспекції по контролю за якістю лікарських засобів в Одеській
області, «ФЩ».

... навесні 2005р. ОСОБА_1 знов почав переслідувати наше
підприємство. ... наше
підприємство піддається незаконному переслідуванню з боку ОСОБА_1 з
використанням службового становища, з корисливою метою.

...
вважаємо також, що ОСОБА_1 дискредитує своєю діяльністю систему державних
органів і наносить непоправна втрата (так в тексті) іміджеві МОЗ України».

На думку позивача зазначені відомості, повідомлені в
листі ОСОБА_2, не відповідають дійсності, є недостовірними, принижують честь,
гідність і ділову репутацію позивача. Оскільки неправомірними діями відповідача
було йому завдано моральну шкоду позивач просив зобов'язати ОСОБА_2 спростувати
розповсюджену ним недостовірну інформацію шляхом направлення листів всім
адресатам, яким раніше ним направлялась недостовірна інформація, зокрема
Генеральну прокуратуру України, прокуратуру м. Одеси, Держпідприємство,
Міністерство охорони здоров'я, Одеський міськвиконком з текстом: «Повідомлена
мною, ОСОБА_2 в листі від 03 листопада 2005 р. інформація відносно начальника
Державної інспекції з контролю якості лікарських засобів в Одеській області
ОСОБА_1, є недостовірною» та стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача моральну
шкоду, заподіяну приниженням честі, гідності і ділової репутації в сумі 200 000
(двісті тисяч) гривень.

В процесі судового розгляду позивач уточнив позовні вимоги, просив визнати
розповсюджену інформацію недостовірною та просив стягнути з відповідача
компенсацію

завданої
моральної шкоди в розмірі 100
000 грн., про що надав відповідну письмову заяву про зменшення позовних вимог.

Відповідач уточнені позовні вимоги визнав, про що надав суду відповідну
письмову заяву. Також просив суд надати розстрочку виконання рішення суду
строком до 31.12.2008 року.
Позивач проти надання розстрочки виконання рішення суду не заперечував.

Згідно з ч.4 ст. 174
ЩІК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін,
суд вважає, що уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Як встановлено у судовому засіданні 3 листопада 2005 року ОСОБА_2,
надіслав до Генеральної прокуратури України, прокуратури м. Одеси, до
Держпідприємства, Міністерства охорони здоров'я, Одеського міськвиконкому лист,
в якому була наведена наступна інформація: „Начальник державної інспекції по
контролю якості лікарських засобів в Одеській області ОСОБА_1 використовує своє
службове становище для знищення нашого підприємства. Переслідування нашого
підприємства ОСОБА_1 обумовлено нашим відмовленням давати йому хабара, який він
вимагав за так звану „можливість спокійно працювати", а також за
відмовлення підписувати договір з комерційною структурою при державної
інспекції по контролю за якістю лікарських засобів в Одеській області, «ФЩ».

... навесні 2005 р. ОСОБА_1 знов
почав переслідувати наше підприємство. ... наше підприємство піддається
незаконному переслідуванню з боку ОСОБА_1 з використанням службового становища,
з корисливою метою.

... вважаємо також,
що ОСОБА_1 дискредитує своєю діяльністю систему державних органів і наносить
непоправна втрата (так в тексті) іміджеві МОЗ України».

Матеріали справи підтверджують факт розповсюдження інформації, він також не
оспорювався та був визнаний сторонами, тому згідно зі ст. 61 ЦПК України не
підлягають доказуванню. Розповсюджена інформація на думку суду є негативною,
тому згідно з ч. З статті 277 ЦК України вважається, що недостовірною. Згідно
зі ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61
ЦПК України. В врахуванням положень п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду
України „Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі,
гідності і ділової репутації громадян та організацій" доводити
відповідність поширеної інформації дійсності повинен відповідач, яким не надано
жодного доказу відповідності поширенної ним в листі від 3.11.2005 року
інформації дійсності.

Відповідно до ст. 28
Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Аналогічні
положення містить ЦК України, який в ст. 297, 299 закріплює, що кожен має право
на повагу до його гідності та честі, ділової репутації. Гідність, честь, ділова
репутація фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися
до суду з позовом про захист її гідності та честі, ділової репутації. Згідно з
ч. 4 статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права
спростування недостовірної інформації про себе і права на відшкодування
моральної шкоди, заподіяної поширенням такої недостовірної інформації. Як
зазначено в п. 2 Постанові
Пленуму Верховного Суду України „Про застосування Конституції України при
здійсненні правосуддя" Конституція України, як зазначено в її ст. 8, має найвищу
юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії.

Таким чином, суд вважає, необхідним задовольнити вимоги позивача в частині
визнання поширених відомостей відповідачем такими, що не відповідають
дійсності.

Право на честь, гідність, ділову репутацію відносить до особистих
немайнових прав фізичної особи, що згідно до ст. 280 ЦК України, надає фізичній особі, чиї особисті немайнові
права були порушені права вимагати від порушника компенсацію завданої

майнової
та (або) моральної шкоди. Щодо заявлених вимог про відшкодування моральної
шкоди, ту суд виходе з того, згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно з п.1 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода, зокрема полягає у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розповсюдження
інформації, яка порочить честь, гідність та ділову репутацію є неправомірною
дією, підготовка листа може здійснюватися тільки свідомо, тому суд вважає, що
має місце винні дії відповідача.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України (п.п. З, 9) № 4 від
31.03.1995 р. „Про судову практику в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового
характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема в моральних переживаннях у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через
неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з
оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір
відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру
та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого,
тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля,
необхідні для відновлення попереднього стану. Приймаючи рішення про
відшкодування моральної шкоди суд також враховує вимоги ст. 23 ЦК України,
зокрема, те, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається
судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх
ІНФОРМАЦІЯ_1ізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина
є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості, тому суд вважає, з врахуванням процесуальної
позиції відповідача, що завдана моральна шкода підлягає компенсації грошима в
розмірі 100 000 грн., і ця моральна шкода згідно зі ст. 23 ЦК України полягає у
душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із неправомірною
поведінкою відповідача (поширення інформації, що не відповідає дійсності,
порочить честь, гідність та ділову репутацію) щодо позивача.

Відповідно до ст. 88
ЩІК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До
судових витрат згідно зі ст. 79 ЦПК України відносяться судовий збір та
витрати, пов'язані з розглядом справи, зокрема, витрати на
інформаційно-технічне забезпечення; витрати на правову допомогу; витрати сторін
та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із
залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових
експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх
знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Згідно зі ст. 217 ЦК
України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання,
вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 28, 32 Конституції України, ст.ст. 23, 280,297,299,1167, ст.ст. 10,11,60,130,208,209,212,213-215,217 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Уточнений позов   ОСОБА_1  до
ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення
моральної шкоди задовольнити.

Визнати, що інформація, розповсюджена відповідачем
ОСОБА_2 в листах,
датованих 03 листопада
2005 р.
надісланих від імені ПП фірми «ІНФОРМАЦІЯ_1» Генеральної прокуратури України,
прокуратури м. Одеси, до Держпідприємства, Міністерства охорони здоров'я,
Одеського міськвиконкому, наступного змісту:

«Начальник
державної інспекції з контролю якості лікарських засобів (далі ДІКЯЛЗ) в
Одеській області ОСОБА_1 використовує своє службове становище для знищення
нашого підприємства.

Переслідування
нашого підприємства ОСОБА_1 обумовлено нашим відмовленням давати йому хабара,
який він вимагав за так звану «можливість спокійно працювати», а також за
відмовлення підписувати договір з комерційною структурою при державної
інспекції по контролю за якістю лікарських засобів в Одеській області, «ФЩ». ... навесні 2005 р. ОСОБА_1 знов
почав переслідувати наше підприємство. ...
наше підприємство піддається незаконному переслідуванню з боку ОСОБА_1 з
використанням службового становища, з корисливою метою.

...
вважаємо також, що ОСОБА_1 дискредитує своєю діяльністю систему державних
органів і наносить непоправна втрата (так в тексті) іміджеві МОЗ України» є
недостовірною, та такою що ганьбить честь, гідність і ділову репутацію позивача
ОСОБА_1

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 компенсацію
завданої моральної шкоди в розмірі 100
000 грн.

Надати розстрочку виконання рішення суду у вигляді періодичного платежу
частками на розрахунковий (картковий) рахунок НОМЕР_1 ОСОБА_1в Южному
ГРУ Приватбанку за домовленістю з позивачем.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду
Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів
апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.