Справа № 22Ц 3716/2007                         Головуючий в 1
інстанції Ковальчук Л.М.
в 2 інстанції Коцюрба О.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14
грудня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного
суду Київської області у складі:

Головуючого:
Мережко М.В.

Суддів:             Коцюрби О.П., Голуб С.А.

При секретарі:
Сторожук І.П.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеля­ційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської
області від 10 жовтня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3
про повернення безпідставно набутого майна та відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів, -

встановила:

У липні
2007 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те,
що у власності відповідача ОСОБА_3 знаходиться земельна ділянка площею 0, 12 га АДРЕСА_1. Між ним та
відповідачем ОСОБА_3 було досягнуто згоди про продаж зазначеної земельної
ділянки. На підтвердження своїх намірів придбати земельну ділянку він у
присутності відповідача ОСОБА_3, дочки відповідачів -ОСОБА_4 та своєї дружини
ОСОБА_5 22 березня 2007 року передав відповідачці ОСОБА_1, як завдаток, 5000 доларів
США. Факт передачі грошей підтверджується розпискою.

Для
здійснення купівлі зазначеної земельної ділянки, він домовився про одержання
кредиту в Подольському відділенні № 1 Київської регіональної дирекції ВАТ
„Райффайзен Банк Аваль". За погодженням з відповідачами та банком на 24
квітня 2007 року було призначено у зазначеному вище відділенні банку одночасно
оформлення кредитного договору і договору купівлі-продажу земельної ділянки,
для чого ним був також запрошений нотаріус. У призначений час відповідачі не
з'явились для підписання договору. На телефонний дзвінок начальника кредитного
відділу Подольського відділення №1 КРД ВАТ „Райффайзен Банк Аваль"
Жданової Н.І. відповідач ОСОБА_1 відповіла, що вони передумали продавати
земельну ділянку. Таким чином, підписання договору купівлі-продажу не відбулось
з вини відповідачів. Згодом він телефонував ОСОБА_1 з вимогою повернути 5000
доларів США, однак остання відмовилась повернути гроші.

Оскільки
ОСОБА_1 не є власником земельної ділянки, вона набула передані ним кошти-5000
доларів США без достатніх правових підстав.

Позивач
також вважає, що спільними діями відповідачів йому заподіяно моральну шкоду,
так як протягом тривалого часу він не змозі розпоряджатися цими коштами, а
також не впевнений, що відповідачі повернуть їх йому, внаслідок чого він
втратив спокій, зазнав душевних страждань, порушився сон, підвищився кров»яний
тиск, і як наслідок, погіршився стан здоров»я. Він також зазначив, що не
підписання з вини відповідачів кредитного договору і договору купівлі-продажу
земельної ділянки негативно вплинуло на його ділову репутацію в цьому банку,
оскільки він мав ділові стосунки з цим банком. Нанесену моральну шкоду він
оцінює в 25250 грн.

Враховуючи
викладене, позивач просив задовольнити його позовні вимоги.

Рішенням
Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 жовтня 2007 року
позов задоволено частково.

Не
погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному
порядку. В апеляційній скарзі просила рішення Києво-Святошинського районного
суду Київської області від 10 жовтня 2007 року скасувати, вказує на те, що воно
є незаконним.

Апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як
вбачається з матеріалів цивільної справи, відповідачі по справі є подружжям з
15 липня 1983 року.

ОСОБА_3
є власником земельної ділянки площею 0.12 га., яка знаходиться АДРЕСА_1і з
цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку і
господарських будівель, що підтверджується Державним актом на право приватної
власності на землю від 15 жовтня 2002 року, серії ІІІ-КВ №089136., яка передана
йому у приватну власність, на підставі рішення виконавчого комітету
Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району, Київської області
від 21 грудня 2001 року №98.

Між
позивачем та відповідачем ОСОБА_3 було досягнуто згоди про продаж зазначеної
земельної ділянки, в зв'язку з чим, ОСОБА_2 - ОСОБА_1 в присутності ОСОБА_3,
ОСОБА_4. та дружини позивача було передано завдаток за земельну ділянку в
розмірі 5000 доларів США так як ОСОБА_3 мав намір продати її ОСОБА_2 в термін
до 22 квітня 2007 року, за ціною 116000 доларів США. В розписці вказано і про
те, що якщо розірвання умов договору відбулося з вини покупця то сума завдатку
в розмірі 5000 доларів США залишається у продавця ОСОБА_3, а у випадку
розірвання договору з ініціативи ОСОБА_3, останній зобов'язаний повернути
покупцеві 10000 доларів США у термін до 01 травня 2007 року.

За
правилами ст. 60 СК України, до спільного майна подружжя відноситься майно,
нажите подружжям за період шлюбу, тобто таке, яке з»явилось у них внаслідок їх
спільної праці.

Спірна
земельна ділянка належить ОСОБА_3 на праві приватної власності, так як вона
придбана не за спільні кошти подружжя, тобто не є результатом їх праці.

За таких
обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при розгляді цивільної
справи прийшов до правильного висновку про те, що у ОСОБА_1 не виникло права на
укладення договору завдатку від 30 травня 2007 року з ОСОБА_2, з подальшим
продажем земельної ділянки, так як відповідно до вимог ст. 658 ЦК України право
продажу товару належить власникові товару, тобто, лише ОСОБА_3, як власнику
земельної ділянки.

Колегія
суддів погоджується з висновком Києво-Святошинського районного суду Київської
області в відмові ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з
відповідачів заподіяної йому моральної шкоди так як вони є необгрунтованими.

Перевіряючи
законність та обґрунтованість рішення Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 10 жовтня 2007 року в межах доводів апеляційної скарги,
вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія вважає, що рішення
Києво-Святошинського районного суду Київської області є законним та не підлягає
скасуванню, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід відхилити.

Керуючись ст.
ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу  ОСОБА_1 відхилити.

Рішення   Києво-Святошинського   районного
суду   Київської   області
від 10 жовтня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України
протягом двох місяців.