Справа №2-2901/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

24 липня 2007
року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі: головуючого - судді
Кихтюка P.M.

при секретарі
Мелих Л.В.

з участю
позивача ОСОБА_1.

представник
відповідача Гармай І.Т. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Луцьку справу за позовом ОСОБА_1 до
виконавчого      комітету     Луцької
міської     ради      про визначення часток у спільній сумісній
власності та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

28
березня 2007 року ОСОБА_1. звернулася в суд з позовом до виконавчого комітету
Луцької міської ради про визнання права власності на спадкове майно.

Свій
позов мотивує тим,  що вона з 30.08.1949
року перебувала в зареєстровану шлюбі з ОСОБА_2. Під час шлюбу вони придбали
металевий гараж і встановили його по вул.
Миру в м.    Луцьку.

ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_2. помер. Після його смерті відкрилась спадщина на вказаний гараж.
Позивач являється єдиним спадкоємцем після смерті чоловіка і такою,  що прийняла спадщину,  шляхом фактичного вступу у неї. В
нотаріальній конторі вона не може оформити право на спадщину,  оскільки відсутні правовстановлюючі
документи.

Враховуючи
наведене,  просить визнати за нею право
власності на гараж,  який розташований в
м.    Луцьку по АДРЕСА_1: на 12 частину
гаража - як на спільну сумісну власність подружжя та на 12 частину - як на
спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_2.

В
судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги просила визначити,  що їй та ОСОБА_2 належить по 12 частці
спірного металевого гаража та визнати за нею після смерті ОСОБА_2. право
власності на спадкове майно - 12 частину вказаного гаража. В решті - позов
підтримала із зазначених підстав. Відмовилась від відшкодування оплачених нею
судових витрат по справі.

Представник
відповідача в судовому засіданні позов визнала частково. Не заперечувала
відносно його задоволення та визнання за позивачем права власності на вказаний
гараж,  як на металеву конструкцію,  оскільки земельна ділянка під його
будівництво спадкодавцю в користування чи у власність не виділялась.

Заслухавши
пояснення позивача,  представника
відповідача,  дослідивши матеріали
справи,  суд приходить до висновку,  що позов підлягає до часткового задоволення.

Судом
встановлено,  що померлому ІНФОРМАЦІЯ_1.
ОСОБА_2 та ОСОБА_1. на праві спільної сумісної власності,  як майно набуте під час шлюбу,  належить металевий гараж по АДРЕСА_1 в
м.    Луцьку,  який придбаний ОСОБА_2. Вказані обставини
підтверджується накладною (а.с.
),  квитанцією (а.с.    ),  паспортом,  вихідних даних (а.с.   7) свідоцтвом про одруження (а.с.    10),
свідоцтвом про смерть (а.с.   11)
та поясненнями позивача.

2

Відповідно
до ч. 1  ст.  22 КпШС України (в ред. 1970р.) майно нажите
подружжям за час шлюбу є їхньою сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні
права володіння,  користування та
розпорядженням цим майном.

В ч.
2  ст.
370 ЦК України
зазначено,  що у разі виділу частки із
майна,  що є у спільній сумісній
власності,  вважається,  що частки кожного із співвласників у праві
спільної сумісної власності є рівними,
якщо інше не встановлено домовленістю між ними,  законом або рішенням суду.

Таким
чином,  фактично,  кожному із співвласників належить по 12
частці вказаного металевого гаража.

ІНФОРМАЦІЯ_1
помер ОСОБА_2 (а.с. 11). Після його смерті відкрилась спадщина на 12 частину
спірного гаража. У відповідності до
ст.  529 ЦК України (в ред.
1963р.) право на спадкування має дружина померлого - ОСОБА_1,  що підтверджується свідоцтвом про одруження
(а.с. Ю),  оскільки інші спадкоємці
відсутні,  що підтверджується
повідомленням з Першої Луцької державної нотаріальної контори (а.с.    ).

Відповідно
до  ст.
549 ЦК УРСР (в
ред. 1963р.) позивач вступила у фактичне володіння спадковим майном
протягом шести місяців з дня відкриття спадщини,  що підтверджується довідкою ЖКП № 5
(а.с.  4) та поясненнями позивача,  а тому вважається такою,  що прийняла спадщину.

Таким
чином,  суд вважає,  що за позивачем слід визнати право власності
на гараж як металеву конструкцію. В задоволенні позову про визнання права
власності на гараж як нерухоме майно слід відмовити,  так як в установленому порядку земельна
ділянка під його будівництво не виділялась,
а розпорядженням виконавчого комітету Луцької міської ради від
07.07.86р. № 158-р лише надано дозвіл на тимчасове встановлення даного гаража.
А тому,  з цих підстав в решті
задоволення позову слід відмовити.

Оскільки,  позивач відмовилася від відшкодування
понесених нею судових витрат по справі,
то не слід проводити стягнення цих коштів з відповідача.

Керуючись  ст.
ст.  10,  11,
58,  60,  213,
214,  215 ЦПК України,   ст.
22 КпШС України (в ред.
1970 p.),   ст.  ст.
529, 549 ЦК України
(в ред. 1963р.)  ст.
ст.  370,  529,
549 ЦК України,  суд

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити частково.

Визначити,  що ОСОБА_2 та ОСОБА_1,  кожному зокрема,  належить по 12 частині гаража,  як металевої конструкції,  що знаходиться по АДРЕСА_1 в м.  Луцьку.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно - 12 частину гаража,  як металевої конструкції,  що розташований по АДРЕСА_1 в м.  Луцьку після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1. її чоловіка
ОСОБА_2

В решті позову -
відмовити.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження,  але апеляційна скарга не
була подана у строк,  встановлений
статтею 294 ЦПК України,  рішення суду
набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної
скарги рішення,  якщо його не
скасовано,  набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький
міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження рішення
протягом десяти днів з дня його проголошення та подачі апеляційної скарги на
рішення суду протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження або в порядку ч. 4  ст.  295 ЦПК України.