Справа № 2-758/07 p.
РІШЕННЯ

іменем України

04 липня
2007 року                                                                     м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Ковальової Т.Г.,

при секретарі - Кравцовій О.В.,

з участю сторін,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу за позовом квартирно-експлуатаційного   відділу М.Чернігова Міністерства оборони
України до  ОСОБА_1про визнання договору
про надання послуг недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору про надання
юридичної допомоги, укладеного 05 січня 2005 року між Будинкоуправлінням №3
Ніжинського гарнізону Конотопської КЕЧ (далі- Будинкоуправління №3),
правонаступником якого вони є, та адвокатом ОСОБА_1., посилаючись на те, що
договір був укладений з порушенням вимог ст.207 ч.2 ЦК України, яка
передбачає, що правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами,
уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або
іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою, не додержані
вимоги ст.ст.203, 215 ЦК
України відносно того, що зміст правочину не може суперечити Цивільному
кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Начальник будинкоуправління №3 ОСОБА_2. неправомірно
підписав вказаний договір, порушуючи ст.5.7.4 наказу Міністра оборони України
від 16.07.1997 року №300 «Про затвердження Положення про військове (корабельне
господарство) Збройних Сил України», яким передбачено, що до підписання усі
договори повинні попередньо перевірятись начальником фінансової служби
(головним бухгалтером) військової частини, установи і юрисконсультом на
відповідність їх чинному законодавству, встановленим цінам та забезпеченності
коштами.

В
судовому засіданні представник позивача Тагеєва Н.М. підтримала позов за
вищевикладених обставин і пояснила, що дійсно КЕВ М.Чернігова є
правонаступником Будинкоуправління №3 Ніжинського гарнізону Конотопської КЕЧ
району, але укладений з ОСОБА_1. договір №1 про надання юридичної допомоги від
05 січня 2005 року просить визнати недійсним з підстав, передбачених ст.203
ч.1, ст.215 ч.1 ЦК України,    так як зміст правочину суперечить
Цивільному кодексу

України, іншим
актам цивільного законодавства, а саме ст.207 ч.2 ЦК України, яка
передбачає, що правочин, який вчиняє юридична особа, підписується
уповноваженими особами та скріплюється печаткою, та ст.5.7.4 наказу Міністра
оборони України від 16.07.1997 №300, яким передбачено, що всі договори повинні
попередньо перевірятись начальником фінансової служби і юрисконсультом. Не
заперечуючи того факту, що ніяких порушень з боку ОСОБА_1. під час укладання
угоди не було і що він представляв інтереси Будинкоуправління №3 в
Господарському суді Чернігівської області 22 вересня 2005 року і в Київському
апеляційному господарському суді 13.03.2006 року, де спір був вирішений на
користь Будинкоуправління, №3 , але вважає, що поскільки ОСОБА_1. є стороною в
договорі, при укладанні якого були допущені порушення з боку начальника
Будинкоуправління №3 ОСОБА_2., то до нього заявлено позов, так як КЕВ
М.Чернігова не вважає себе зобов*язаним виплачувати відповідачу вказану в п.4
договору суму за виконану ним роботу.

Відповідач
в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що ніяких передбачених законом
порушень при укладанні договору про надання юридичної допомоги допущено не
було, а після розформування Конотопської КЕЧ і підпорядкування
будинкоуправління №3 квартирно-експлуатаційному відділу М.Чернігова вказаний
договір був погоджений з начальником КЕВ М.Чернігова, підписаний ним та скріплений
печаткою. Від вказаного договору ніхто не відмовився відповідно до п.6 договору
і 13.03.2006 року він виконував свої обов*язки за договором про надання
юридичної допомоги в Київському апеляційному господарському суді. А коли він в
травні 2007 року звернувся до Новозаводського суду М.Чернігова з позовом про
стягнення коштів в рахунок оплати юридичної допомоги відповідно до вказаного
договору, то це явилось причиною позову про визнання договору недійсним.

Допитаний
в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2. пояснив, що коли в 2005 році до Будинкоуправління №3
Конотопської КЕЧ району, посаду начальника якого він обіймав, був пред*явлений
позов Військовим прокурором Чернігівського гарнізону про стягнення
заборгованності по оплаті послуг за водопостачання в сумі 233664 грн.83 коп.,
то він за погодженням з керівництвом Конотопської КЕЧ уклав як повноважна на це
особа договор про надання
юридичної допомоги від 05 січня 2005 року з адвокатом ОСОБА_1.. Коли
Конотопську КЕЧ було розформовано і Будинкоуправління №3 було підпорядковано
КЕВ М.Чернігова, то в 2005 році вказаний договір був ним узгоджений з
начальником КЕВ, і адвокат ОСОБА_1. продовжував виконувати свої обов*язки за
договором, але в добровільному порядку розрахуватись з ним за надані юридичні послуги
позивач відмовився.

Заслухавши   осіб,
що   з*явились   в
судове   засідання,   та

дослідивши усі
докази по справі відповідно до вимог ст.212 ЦПК України за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об*єктивному та
безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги квартирно-експлуатаційного відділу м.Чернігова Міністерства
оборони України необрунтовані, не доведені в судовому засіданні і не підлягають
задоволенню з таких підстав.

В
судовому засіданні встановлено, що 05 січня 2005 року між Будинкоуправлінням №3
Ніжинського гарнізону Конотопської КЕЧ району в особі начальника ОСОБА_2., що
діяв на підставі Статуту, та адвокатом ОСОБА_1., який діяв на підставі Закону
України «Про адвокатуру», був укладений договір №1 про надання юридичної
допомоги, згідно умов якого ОСОБА_1. зобов*язався надавати юридичну допомогу в
об*ємі, що передбачений в договорі.(а.с.21-22). Представник позивача не
заперечував в судовому засіданні, що така допомога була надана ОСОБА_1. Це
підтверджується і рішенням Господарського суду Чернігівської області від 22
вересня 2005 року (ах. 18-20) та постановою Київського апеляційного суду від
13.03.2006 року (а.с.36-37), з яких вбачається, що ОСОБА_1. представляв
інтереси Будинкоуправління №3 і в заявленому до Будинкоуправління №3 позові про
стягнення 233664 грн.83 коп. було відмовлено.

Посилання
відповідача на ст.203 ч.1, ст. 215, ст.207 ч.2 ЦК України як на правову підставу недійсності вказаного
договору необгрунтовані. Стаття 203 ч.1 ЦК
передбачає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.
Недодержання в момент вчинення правочину цієї вимоги відповідно до ст.215 ч.1 ЦК є підставою
недійсності правочину. Фактично позивач не пред*являє ніяких претензій відносно
змісту договору про надання юридичної допомоги, а всі доводи позивача
грунтуються на процедурі його укладання і формі. Посилання позивача на те, що
всупереч вимогам ст.5.7.4 наказа
Міністра оборони України від 16.07.1997 №300 «Про затвердження Положення
про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України» до підписання
договір попередньо не був перевірений головним бухгалтером і юрисконсультом і
тому не відповідає актам цивільного законодавства, не обгрунтовано на законі,
так як наказ Міністра оборони є внутрівідомчим документом і не є нормативним
актом, регламентуючим цивільно-правові відносини в державі, недійсність
правочинів.

Посилання
позивача на невідповідність печатки на договорі юридичній особі, від імені якої
його було укладено, не може бути прийнято судом до уваги, оскільки після
розформування Конотопської КЕЧ згідно наказу начальника Північного
територіального квартирно-експлуатаційного
управління   №7    від
16.09.2005    року    (а.с.10-12)

вищестоящою по
відношенню до Будинкоуправління №3 організацією став КЕВ М.Чернігова, начальник
якого з вказаним договором був ознайомлений, не заявляв вимог щодо його форми
та змісту, що підтверджується його підписом, скріпленим печаткою. При цьому,
він не заявляв вимог про розірвання договору і про відмову від надання
адвокатом юридичних послуг в майбутньому. Це підтвердив в судовому засіданні і
свідок ОСОБА_2., сторона в договорі.

Крім
того, стаття 218 ЦК передбачає,
що навіть у разі недодержання сторонами письмової форми правочину це не має
наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до
ст.901 ЦК України
про договір про надання послуг, на який посилається позивач, та інших статей
глави 63 ЦК не передбачено
обов*язкової письмової форми такого договору.

Керуючись
ст.ст.203, 215. 218, 901 ЦК
України,ст.ст.60, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В позові
квартирно-експлуатаційного відділу М.Чернігова Міністерства оборони України до ОСОБА_1про
визнання договору №1 про надання юридичної допомоги від 05 січня 2005 року,
укладеного між Будинкоуправлінням №3 Ніжинського гарнізону Конотопської КЕЧ
району та ОСОБА_1, недійсним відмовити.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано апеляційному суду
Чернігівської області через Ніжинський міськрайонний суд протягом десяти днів з
дня проголошення рішення. На рішення суду може бути подана апеляційна скарга
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви, якщо скарга подається у
строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо заяву було подано, але
апеляційна скарга не була подана протягом двадцяти днів після подання заяви,
рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі
подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним судом.