Справа №2-1199/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

29
серпня 2007 року                Бериславський
районний суд Херсонської області

у складі
головуючого судді                                                           Сіянка
В. М.

за
участю секретаря                                                                      Третьякової
Т. М

представників:                                                          ОСОБА_5, Ташкової А. О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Бериславі Херсонської області в залі
суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Бериславської міської ради, треті особи на стороні позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3
про визнання права власності на будівлю гаража та визнання факту прийняття
спадщини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до Бериславської міської ради про визнання права власності на
будівлю гаража розміром 6 метрів на 4 метри, що знаходиться по вул. Губайдуліна
у м. Бериславі Херсонської області, посилаючись на те, що її покійному чоловіку
ОСОБА_4 рішенням виконавчого комітету Бериславської міської ради від 20.11.1991
року за № 80 було дозволено оформити раніше збудований гараж. Чоловік помер у
2001 році так і не встигнувши оформити документи на гараж. На момент звернення
з позовом вона не має можливості оформити документи на гараж, оскільки чоловік
помер. Просила суд визнати за нею право власності на гараж розміром 6 метрів на
4 метри, що знаходиться по вул. Губайдуліна у м. Бериславі Херсонської області.

У
судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_5 підтримали вимоги,
викладені у позовній заяві, наполягали на їх задоволенні, з підстав, зазначених
у позові, доповнили позовні вимоги, просили суд встановити факт прийняття
спадщини позивачкою після померлого чоловіка - ОСОБА_4.

Третя
особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог, ОСОБА_2 у судовому
засіданні позов визнала, пояснила, що після смерті батька ОСОБА_4 позивачка
фактично прийняла спадщину, сплачувала за гараж, опікувалася ним. На спадщину
вона не претендує і претендувати не буде.

Третя
особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог, ОСОБА_3 у судове
засідання не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила, свого відношення
до заявлених позовних вимог Зу письмовій формі суду не надала, хоча була
належним чином повідомлена про місце, день та час судового розгляду справи. Суд
вирішив розглянути справи у її відсутність, на що сторони погодилися.

Представник
відповідача Ташкова А. О. у судовому засіданні позов не визнала через його
необґрунтованість, оскільки позивачка має можливість оформити право власності
на будівлю гаража через рішення виконавчого комітету Бериславської міської
ради, надавши для цього відповідну технічну документацію, а потім прийняти
спадщину після померлого чоловіка. Просила відмовити позивачці у задоволенні
позову за його необґрунтованістю.

Суд,
дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, заслухавши пояснення сторін
вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено,
що згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 17.12.1977 року позивачка
перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 (а. с. 5).

У
відповідності до рішення виконавчого комітету Бериславської міської ради від
20.11.1991 року за № 80 чоловіку позивачки ОСОБА_4 було дозволено оформити
раніше збудований гараж розміром 6 метрів на 4 метри, що знаходиться по вул.
Губайдуліна у м. Бериславі Херсонської області (а. с. 7).

Чоловік
позивачки - ОСОБА_4 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, не встигнувши оформити збудований ним гараж, що підтверджено
свідоцтвом про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 6), документами про придбання
будівельних матеріалів та показаннями свідка ОСОБА_6

У
відповідності до ст. 4 ЦК
УРСР цивільні права та обов'язки виникають з підстав, передбачених
законодавством Союзу РСР і Української РСР, а також з дій громадян і
організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і
змісту законодавства породжують цивільні права і обов'язки.

Відповідно до
цього цивільні права і обов'язки виникають (серед іншого):

·
з угод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не
передбачених законом, але таких, які йому не суперечать;

·
внаслідок інших дій громадян і організацій.

За
статтею 12 Закону України «Про власність», який був чинний на момент завершення
будівництва гаражу, праця громадян є основою створення і примноження їх
власності. Громадянин набуває права власності на доходи від участі в
суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності,
вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно,
одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених
законом.

Згідно
ч. 1 ст. 13 Закону України «Про власність» об'єктами права приватної власності
є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові
будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба,
земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва,
вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні
папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення.

Частина
3 цієї ж статті Закону зазначає, що склад, кількість і вартість майна, що може
бути у власності громадян, не обмежується, крім випадків, передбачених законом.

За
статею 16 Закону України «Про власність» майно, нажите подружжям за час шлюбу,
належить їм на праві спільної сумісної власності.

Згідно
п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК
України (який набрав чинності з 01.01.2004 року) Цивільний кодекс України
застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.
Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом
України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що
виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

У
відповідності до статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають Із
дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб,
що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків,
зокрема,  є:

1) договори та
інші правочини; 4) інші юридичні факти.

Цивільні права
та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

У
випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та
обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів
влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

У
випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та
обов'язки можуть виникати з рішення суду.

У
випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою
виникнення   цивільних   прав
та   обов'язків   може
бути   настання   або
ненастання   певної   події.

Стаття
181 ЦК України
відносить до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) земельні ділянки, а
також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим
без їх знецінення та зміни їх призначення.

Згідно
статті 182 ЦК України
право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих     прав,
їх     виникнення,     перехід
і     припинення     підлягають      державній     реєстрації. Державна реєстрація  прав
на нерухомість  і  правочинів
щодо   нерухомості     є
публічною, здійснюється
відповідним  органом,     який
зобов'язаний   надавати   інформацію
про  реєстрацію     та зареєстровані права в порядку,
встановленому законом.

Порядок
проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в
ній  встановлюються законом.  Згідно статті 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із
правочинів. За статтею 331 ЦК
України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою,
набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка
виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником
цієї речі. Право власності на

новостворене   нерухоме
майно  (житлові будинки,   будівлі,
споруди  тощо)   виникає
з  моменту завершення будівництва
(створення майна).

Якщо
право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній
реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Оскільки
будівля гаража розміром 6 метрів на 4 метри, що знаходиться по вул. Губайдуліна
у м. Бериславі Херсонської області була завершена будівництвом під час
перебування позивачки у шлюбі з ОСОБА_4, вона є співвласницею даного гаражу.

Однією з підстав
припинення права власності, згідно п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України є смерть
власника.

Після
смерті ОСОБА_4 відкрилася
спадщина, яку фактично прийняла позивачка, про що свідчить квитанція про сплату
нею земельного податку за земельну ділянку, на якій знаходиться гараж у лютому
місяці 2003 року та підтверджено показаннями свідка ОСОБА_6, а тому вимоги
позивачки про визнання права власності на будівлю гаража підлягають
задоволенню.

Вимоги
позивачки про визнання факту прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 задоволенню не
підлягають, оскільки на час відкриття спадщини будівля гаражу була неоформлена
належним чином, а тому не ввійшла до спадкового майна.

Крім
того, визнавши право власності на будівлю гаража за позивачкою, суд в достатній
мірі захистив її права на майно, а тому додаткового визнання факту прийняття
позивачкою спадщини після померлого ОСОБА_4 не вимагається.

На
підставі викладеного, керуючись ст. 4 ЦК
УРСР, ст. ст. 11, 181, 182, 328, 331, 346 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 16 Закону України «Про
власність», ст.ст.10, 11, 57-66, 209, 212-215, ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Бериславської
міської ради про визнання права власності на споруду гаража та визнання факту
прийняття спадщини задовольнити частково.

Визнати
за ОСОБА_1 право
власності на будівлю гаража розміром 6 метрів на 4 метри, що знаходиться по
вул. Губайдуліна у м. Бериславі Херсонської області.

В задоволенні
решти позовних вимог - відмовити.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської
області через Бериславський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження рішення і поданням
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку, встановленого ч.
4 ст. 295 ЦПК України.