Справа № 22-2610/07                         оскаржуване рішення
ухвалено під головуванням
20                                         Федчишена
Доповідач: Глебов І.К.
УХВАЛА

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

23
листопада 2007 року колегія суддів судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого:
Глєбова І.К.

Суддів:
Макіївської М. В.,  Медяного В.М.

При секретарі:
Цехмістер О.В.

За
участю: ОСОБА_1  представника Управління
Держказначейства України у Вінницькій області - ОСОБА_2.,  прокурора Гаврилюка В.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду
Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1до Управління
Держказначейства України у Вінницькій області про стягнення матеріальної шкоди
за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення Ленінського районного суду м.  Вінниці від 20 вересня 2007 р. , -

ВСТАНОВИЛА:

В
вересні 2004 р. ОСОБА_1. звернувся в суд з зазначеним позовом,  просив стягнути з відповідача 2716 грн.
матеріальної шкоди,  заподіяної злочином,  посилаючись на те,  що є потерпілим по кримінальній справі,  порушеній 16.09.2003 р. по факту розбійного
нападу,  під час якого зловмисник
заволодів його майном на зазначену суму.

Оскільки
провадження у кримінальній справі зупинено на підставі п.3  ст.
206 КПК України,  вважав,  що має право на відшкодування заподіяної
шкоди з підстав,  визначених  ст.
1177 ЦК України.

Рішенням суду в
позові відмовлено.

В
апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати,  та постановити нове рішення,  яким позов задоволити,  посилаючись на невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно
до  ст.
1177 ЦК України
держава взяла на себе обов'язок відшкодування майнової шкоди особі,  яка потерпіла від злочину,  якщо не встановлено особу,  яка вчинила злочин,  або якщо вона є неплатоспроможною.

Згідно  ст.  11
п. 1 КК України злочином є передбачене цим кодексом суспільно небезпечне винне
діяння (дія або бездіяльність),  вчинені
суб'єктом злочину.

Згідно  ст.  15
КПК України ніхто не може бути визнаний винним у вчиненні злочину,  а також підданий кримінальному
покаранню,  інакше як за вироком суду й
відповідно до закону.

За
змістом цих норм права,  право фізичної
особи на відшкодування шкоди,  заподіяної
її майну злочином,  виникає лише після постановления судом
обвинувального вироку,  яким має бути
встановлено факт злочинного діяння.

Очевидним
є факт,  що діюче законодавство не
пов'язує виникнення права потерпілої від злочину особи на відшкодування
шкоди,  заподіяної її майну у зв'язку із
порушенням кримінальної справи за фактом вчинення злочину,  та її зупинення на підставі  ст.
206 п.3 КПК України.

ст.
1177 п. 2 ЦК України передбачає,
що умови та порядок відшкодування майнової шкоди,  завданої майну фізичної особи,  яка потерпіла від злочину,  встановлюється законом.

На час розгляду судом даної справи і
на даний час такий закон не прийнято. Отже,
навіть при наявності у позивача права на позов,  суд позбавлений можливості його задоволити,  оскільки рішення суду не може бути виконано.

За даних
обставин позов ОСОБА_1до Управління Держказначейства України у Вінницькій
області є передчасним,  а тому не може
бути задоволений.

Рішення суду
відповідає вимогам закону,  підстав для
його скасування немає.

Керуючись  ст.
ст.  307,  308, 314,
315 ЦПК України,  колегія
суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення
Ленінського районного суду м.  Вінниці
від 20 вересня 2007 р. залишити без змін.

Ухвала
набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена в Верховний
Суд України протягом двох місяців.