Справа № 22ц-1202/2007р.
інстанції Полівод С.В.
Доповідач у апеляційній
інстанці ї Єфімова В.О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

01 листопада 2007 року колегія судової палати з цивільних
справ Апеляційного суду міста Севастополя в складі: головуючого      -
Єфімової В.О.

суддів       -
Водяхіної Л.М.,  Сундукова В.М.

при
секретарі    -  Благовідові А.В.

за
участю - представника ОСОБА_1- адвоката ОСОБА_2 та представника ОСОБА_3 -
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Севастополі апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення місцевого суду Гагарінського району м. Севастополя
від 02 липня 2007 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
поділ сумісного майна подружжя та стягнення моральної шкоди,  -

ВСТАНОВИЛА : ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1про поділ
сумісного майна подружжя та стягнення моральної шкоди,  вказуючи,
що він знаходився з відповідачкою у шлюбі. За період шлюбу ними було
придбане вбудоване приміщення в житловому будинку по АДРЕСА_1 та відкрита
закусочна «Віадук»,  придбали прилади для
роботи. їх шлюб був розірваний,  в
зв'язку з чим позивач просив поділити вищевказане приміщення та прилади,  виділити йому морозильну камеру «Норд»
вартістю - 800грн.,  касовий апарат за
1100грн.,  три комп'ютерних гральних
приставки за 1950грн.

Рішенням місцевого суду Гагарінського району м. Севастополя від 02 липня
2007 року позов ОСОБА_3 задоволений частково,
за ним визнано право власності на 1/2 ідеальної частки вбудованого
приміщення загальної площею 70, 1 кв.м. кафе «Віадук» у житловому будинку по
АДРЕСА_1,  у задоволенні решти вимог
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду відповідачка подала апеляційну скаргу,  в якій просить скасувати рішення суду в
частині визнання за позивачем права власності на 1/2  частки кафе «Віадук» та постановити нове
рішення,  яким відмовити позивачу у
задоволені позову. Вважає рішення незаконним та необґрунтованим,  постановленим з порушенням норм матеріального
та процесуального права. Вказує на те,
що позивач не має права на кафе «Віадук».

Судова колегія,  заслухавши доповідь
судді - доповідача,  доводи учасників
процесу,  дослідивши матеріали справи,  вважає,
що апеляційна скарга ОСОБА_1на рішення місцевого суду Гагарінського
району м. Севастополя від 02 липня 2007 року підлягає задоволенню з таких
підстав.

Постановляючи рішення,  суд першої
інстанції виходив з того,  що спірне
майно - вбудоване приміщення в житловому будинку по АДРЕСА_1 було придбано
сторонами в період шлюбу,  за спільні
кошті подружжя,  а тому належить сторонам
в рівних долях,  як спільне майно
подружжя.

З такими
висновками суду не може погодитись судова колегія. Як вбачається з матеріалів
справи та не спростовується ОСОБА_3 шлюб між сторонами фактично розпався в
березні 2001 року,   з вказаного моменту
ОСОБА_3  та ОСОБА_1 припинили
спільне проживання та

ведення   спільного
господарства. Офіційно  шлюб  був
розірваний  за рішенням суду 23
листопада 2001 року (справа №2-3410/01).

Договір купівлі-продажу спірного майна був укладений 30
листопада 2000 року між продавцем - СП
«Аріон» та покупцем - ОСОБА_1(а.с.22) . Відповідно до п.1.4 вказаного
договору право власності на вбудоване приміщення в житловому будинку по
АДРЕСА_1 переходило до ОСОБА_1з моменту підписання сторонами договору акту
прийому-передачі об'єкта нерухомого майна. Вказаний акт був укладений Об червня
2001 року (а.с.128). Таким чином,  право
власності на спірне майно у ОСОБА_1виникло вже після розірвання шлюбу з ОСОБА_3

Крім того,  з договору
купівлі-продажу спірного майна вбачається,
що при його укладені був сплачений лише аванс в розмірі - 3322грн.
1/2  частку вказаної суми ОСОБА_1повернула
позивачу та в матеріалах справи мається розписка ОСОБА_3 про те,  що він не має домагань до вбудованого
приміщення в житловому будинку по АДРЕСА_1 (а.с.6).

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму ВС
України від 12 червня 1998 року №16 вирішуючи спори між подружжям про
майно,  необхідно встановлювати обсяг
спільно нажитого майна,  наявного на час
припинення спільного ведення господарства,
з'ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна.

З матеріалів справи вбачається,  що остання сума - 16550грн. вартості
придбаного майна за договором від 30 листопада 2000 року була сплачена за
особисті кошти ОСОБА_1,  яки не є спільним
майном подружжя. Вказане підтверджується квитанціями (а.с.20-21),  податковими накладними (а.с.24-28),  а також рішенням місцевого суду Гагарінського
району м. Севастополя від 31 березня 2004 року згідно якого встановлено,  що ОСОБА_1 позичила у батька відповідача
кошти на придбання вищевказаного кафе,
згідно цього рішення обов'язок по поверненню боргу за договором позики
лежав особисто на ОСОБА_1,  за якій вона
самостійно розрахувалась.

При таких обставинах,  слід
визнати,  що рішення суду в частині
визнання за ОСОБА_3 права власності на 1/2 ідеальної частки вбудованого
приміщення загальної площею 70, 1 кв.м. кафе «Віадук» у житловому будинку по
АДРЕСА_1 є незаконним та необґрунтованим,
постановленим при неповному з'ясуванні судом всіх обставин по
справі,  а тому відповідно до п.3 ст.309
ЦПК України підлягає скасуванню з постановлениям
нового рішення про відмову ОСОБА_3
у задоволені позову.

Керуючись
ст.ст.303-316 ЦПК України,  судова
колегія,  -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення місцевого суду Гагарінського району м.
Севастополя від 02 липня 2007 року - в частині визнання за ОСОБА_3 права
власності на 1/2 ідеальної частки вбудованого приміщення загальної площею 7 0,
1 кв.м. кафе «Віадук» у житловому будинку по АДРЕСА_1 - скасувати,  постановити в цій частині нове рішення,  яким відмовити ОСОБА_3 у визнанні за ним
права власності на 1/2 ідеальної частки вбудованого приміщення загальної площею
70, 1 кв.м. кафе «Віадук» у житловому будинку по АДРЕСА_1.

В іншій частині
рішення залишити без змін.

Рішення набирає чинності
з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців із дня набрання законної сили.