- 44 (1)                                                                    у
Доповідач - Михайлів Л.В.
УХВАЛА

Іменем  України

2007р. травня 22 дня колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючого:                         Михайлів
А.В.

суддів:                                     Карнаух В.В.,  Соколан Н.О.

при
секретарі                         Бондаренко
І.В.

за
участюОСОБА_2

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду м.
Кривого Рогу від оз жовтня 200бр. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
Державної виконавчої служби у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу про
виключення майна із опису,  -

встановила:

В
березні 2006 року
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до державної виконавчої служби у
Центрально-Міському районі міста Кривого Рогу (далі ДВС) і просив визнати дії
державних виконавців щодо опису і арешту майна неправомірними та виключити з
акту опису і арешту від 17 лютого 2006
року квартиру за адресою: АДРЕСА_1,
яка належить йому на праві приватної власності і зняти арешт з
квартири,  посилаючись на те,  що державні виконавці ігнорували той
факт,  що він готовий у добровільному
порядку відшкодувати потерпілим по кримінальній справі шкоду,  відраховуючи кошти із заробітної плати.
Стягнення на майно боржника звертається лише у разі відсутності коштів та
цінностей,  достатніх для задоволення
вимог стягувача.

Представники
відповідача позов не визнали.

Рішенням
Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 3 жовтня 2006 року в
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду,  вказуючи на те,  що суд не врахував наявність рішення
Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу,
яким задоволено його скаргу на дії державних виконавців і скасовано акт
опису й арешту квартири АДРЕСА_1 від 7-07.2003 року складеного
державним виконавцем ВДВС Дзержинського РУЮ м. Кривого Рогу.

Також не
враховано,  що згідно  ст. 5,
6 Закону
України «Про виконавче провадження» боржник має право самостійно визначити види
майна,  на які слід звернути стягнення в
першу чергу.

Перевіривши
законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і
заявлених позовних вимог,  колегія суддів
вважає,  що скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Як
вбачається із матеріалів справи,  3
вересня 2005 року
державним виконавцем служби Центрально-Міського району були відкриті виконавчі
провадження в кількості 39
виконавчих документів про стягнення з ОСОБА_1 293 569,  93грн- на користь 39 чоловік згідно
вироку суду.

2

Вказані
виконавчі провадження постановою державного виконавця від 3 вересня 2005 року були
об'єднані в одне зведене провадження.

Згідно
постанови про арешт майна ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження від
16.09.2005 року,  накладено арешт на все майно,  що належить позивачеві.

17 лютого 2006 року державним
виконавцем здійснено опис майна боржника -
квартири АДРЕСА_1.

Ухвалюючи
рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1,  суд першої інстанції виходив із того,  що дії державного виконавця по опису і арешту
майна,  є правомірними,  ґрунтуються на вимогах Закону України «Про
виконавче провадження» (далі Закон).

Погоджуючись
з таким висновком суду,  колегія суддів
враховує,  що відповідно до  ст. 3о Закону України «Про виконавче
провадження» районний суд мав підстави розпочати примусове виконання судового
рішення про відшкодування шкоди.

Статтею 4 Закону
передбачені заходи примусового виконання рішень,  а саме п.1 передбачає звернення стягнення на
майно боржника.

Отже,  державні виконавці не вийшли за межі
закону,  ухваливши постанову про арешт
майна ОСОБА_1 і склавши акт опису й арешту майна.

Судова
палата з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області ю.02.2003
року з урахуванням того,  що вирок суду в
частині відшкодування шкоди ОСОБА_1 не виконаний,  своєю постановою заарештоване майно
засудженого звернула в рахунок відшкодування шкоди потерпілим,  а саме двокімнатну квартиру за адресою:
АДРЕСА_1.

Посилання
ОСОБА_1 на те,  що звернення стягнення на
заробітну плату + дає підстави зняти арешт з квартири,  не ґрунтується на законі,  виходячи із вимог  ст. 50 та
ст. 67 Закону України «Про виконавче провадження» і суми стягнень по
виконавчих документах у розмірі 293
569,  93грн-

Рішення
Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від д грудня 2003 року,  яким скасовано акт опису й арешту від 7.07.2003 року державного
виконавця Дзержинської виконавчої служби,
на яке посилається ОСОБА_1 як підставу скасування рішення суду від 3
жовтня 2006 року
Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу,  колегія суддів не може взяти до уваги,  оскільки предметом розгляду по цій справі був
інший документ,  а стороною інша юридична
особа,  а тому відсутні підстави,  передбачені
ст. 61 ЦПК України.

Відповідно
до  ст. 308 ЦПК України,  апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін,  якщо визнає,  що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки
рішення районного суду ухвалено з додержанням вищезазначеним норм,  колегія суддів скаргу відхиляє.

Керуючись  ст.
ст. 303,  307, 308, 313-315 ЦПК
України,  колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 3 жовтня 2006р. залишити
без змін.

3

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців
з дня набрання законної сили.