Справа 2-1042/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

м.  Ковель                                                                                 20
червня 2007 року

Ковельський
міьскрайонний суд Волинської області під головуванням судді Луньової Т.М.  з участю секретаря - Абрамчук А.Ю.
представника позивача - Горблюбка Р.В.

представника
третьої особи без самістійних вимог на стороні позивача - ОСОБА_3. відповідача
- ОСОБА_1.

представника
органу опіки і піклування м.  Ковеля -
Гупіка М. І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.  Ковелі цивільну справу за позовом виконавчого
комітету Ковельської міської ради до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про визнання такими,  що
втратили право на користування житловим приміщенням,  -

встановив:

Позивач
звернувся до суду з позовом,  у якому
прохає суд постановити рішення,  яким
визнати відповідачів у справі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 такими,  що втратили право на користування житловим
приміщенням,  а саме кімнатою АДРЕСА_1.

В
обгрунтування позовних вимог покликається на ті обставини,  що на підставі рішення Ковельської міської
ради від 26.10.2001 року №26/30 «Про згоду на передачу гуртожитків ВАТ
«Ковельсільмаш» в комунальну власність»,
гуртожиток по вул.
Т.Боровця,  3 в м.  Ковелі був переданий на баланс РЖКП №2
м.  Ковеля і на теперешній час є міською
комунальною власністю. Відповідно виконавчий комітет Ковельської міської ради
здійснює управління зазначеним житловим фондом.

На
підставі ордера №42,  виданого ВАТ
«Ковельсільмаш» 09.01.2002 року відповідачка у справі ОСОБА_1 на сім*ю у складі
трьох чоловік отримала у зазначеному вище гуртожитку кімнату №906 розміром 11,
9 кв.м.  і була прописана разом із
членами сім*ї за зазначеною адресою на постійно.

27
серпня 2004 року донька відповідачки - ОСОБА_4 була виписана із житлового
приміщення,  а відповідачі ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 залишаються зареєстрованими у зазначеному житловому приміщенні на
теперешній час.

В
результаті перевірок,  щодо дотримання
правил проживання у гуртожитку по вул.
Т.Боровця, 3,  проведених
комісією,  до складу якої увійшли
працівники РЖКП №2,  спеціалісти відділу
обліку,  розподілу та приватизації житла
виконавчого комітету Ковельської міської ради та представники міліції було
встановлено,  що відповідачі у гуртожитку
не проживають і ніколи фактично не проживали,
про що були складені відповідні акти. Оскільки фактичним місцем
проживання відповідачів у справі є квартира АДРЕСА_2,  яка належить ОСОБА_5,  а реєстрація відповідачів по АДРЕСА_1 є
перешкодою для надання зазначеного житлового приміщення іншим громадянам,  які потребують поліпшення житлових умов,  позивач прохає суд постановити рішення,  яким визнати відповідачів такими,  що втратили право на проживання у зазначеному
житловому приміщенні.

В
судовому засіданні представник позивача Горблюк Роман Васильович
позов підтримав з підстав,  зазначених у
позовній заяві і прохає його задовільнити. Прохає суд постановити рішення,  яким визнати відповідачів у справі
такими,  що втратили право на
користування житловим приміщенням,  а
саме кімнатою АДРЕСА_1 та скасувати реєстрацію місця проживання відповідачів за
зазначеною адресою. Обґрунтовуючи позовні вимоги покликається на ті
обставини,  що відповідачка
ОСОБА_1.,  отримавши на сім*ю у складі
трьох чоловік кімнату АДРЕСА_1 і будучи прописаною разом з дітьми за зазначеною
адресою,  фактично за вказаною адресою
ніколи не проживала. Зокрема,  відповідачі
у справі постійно проживають у квартирі,
яка належить на праві приватної власності ОСОБА_5,  а донька відповідачки - ОСОБА_4 знялась з
реєстрації 27.08.2004 року. Оскільки відповідно до вимог  ст.
71,  72 Житлового Кодексу України
житлове приміщення при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім*ї
зберігається за ними лише протягом шести місяців а визнання особи такою,  що втратила право користування жилим
приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки
провадиться в судовому порядку,  прохає
задовільнити позов.

Представник
третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача Дзивульська Лідія
Вікторівна в судовому засіданні позов підтримала з підстав,  зазначених у позовній заяві і прохає його
задовільнити.

Відповідачка
ОСОБА_1,  вона ж законний представник
неповнолітнього ОСОБА_2,  позову не
визнала і заперечує проти його задоволення. Заперечила той факт,  що її сім*я не проживала у кімнаті АДРЕСА_1.
Зокрема,  заперечуючи проти позову,  зазначила ту обставину,  що шістнадцять років потому залишилась вдовою
і на теперешній час одна виховує двох дітей. Поскільки донька відповідачки -
ОСОБА_4 навчається з 2004 року у Луцькому державному технічному універсітеті на
факультеті екології та приладо- енергетичних систем з денною формою
навчання,  а син - у пя*тому класі
Ковельского НВК №11,  відповідачка
вимушена прикладати значних зусиль для забезпечення дітей найнеобхіднішим,  зокрема,
окрім основної роботи,  вимушена
підробляти по найму на різних роботах. Іншого житла,  окрім зазначеної у позові кімнати,  її сім*я не має. Не заперечила того
факту,  що її донька дійсно з серпня 2004
року знялась з реєстрації і не проживає у кімнату №906,  однак не тому,  що в неї зникла потреба у зазначеному
житлі,  а у зв*язку з виїздом на навчання
у іншу місцевість. Не заперечила тієї обставини,  що мало часу проводить у гуртожитку,  однак зазначена обставина пояснюється
тим,  що значну частину доби вона
працює,  в кімнату повертається лише
відпочити. Вважає,  що питання про
визнання її такою,  що втратила право на
користування житловим приміщенням виникло штучно,  з ініціативи окремих жителів гуртожитку,  які зацікавлені у позитивному вирішенні спору
у зв*зку з тим,  що у разі задоволення
позову вони зможуть покращити свої житлові умови за рахунок господарських
приміщень,  що знаходяться у спільному
користуванні жильців гуртожитка. Прохає у позові відмовити.

Представник
відповідача- ОСОБА_6 позову не визнала і заперечила проти його задоволення.
Заперечуючи проти позову покликається на обставини,  зазначені відповідачкою у справі,  а також прохає суд взяти до уваги ту
обставину,  що позивачем у справі не
представлені докази наявності у відповідачів у справі іншого житла,  окрім кімнатиАДРЕСА_1,  доказів проживання відповідачів за
адресою,  вказаною у позовній заяві по
АДРЕСА_2. Прохає суд взяти до уваги ту обставину,  що відповідачка у справі,  хоча й мала станом на 01.06.2007 року
заборгованість по комунальних послугах,
однак в межах своїх можливостей постійно частково здійснювала оплату зазначених
послуг,  отримувала поштову кореспондецію
за місцем прописки,  тощо. Прохає у
позові відмовити.

Представник
органу опіки і піклування Гупік Микола Іванович заперечив проти задоволення
позову з тих підстав,  що позивачем у
судовому засіданні не було доведено обставин,
зазначених у позовній заяві. Зокрема не була доведеною та
обставина,  що відповідачі у справі
втратили інтерес до житлового приміщення,
а саме до кімнати АДРЕСА_1. Крім цього,
в судовому засіданні було встановлено,
що відповідачі у справі не мають іншого житла,  окірм зазначеної кімнати у гуртожитку.
Вважає,  що вимоги,  зазначені у позові порушують права та
інтереси неповнолітнього сина відповідачки - ОСОБА_2,  а також доньки відповідачки у справі,  яка тимчасово виписалась з кімнати у зв*язку
з виїздом на навчання у іншу місцевість.

Заслухавши
пояснення сторін,  показання
свідків,  дослідивши письмові докази у
справі,  суд приходить до висновку,  що позов безпідставний і задоволенню не
підлягає.

Факт
передачі приміщення гуртожитка по вул.
Т.Боровця, 3 в м.  Ковелі в міську
комунальну власність ствержується рішенням Ковельської міьскої ради від
26.10.2001 року №26/30.

Копією
ордера №42 на житлову площу в гуртожитку №3 по вул. Т.Боровця в м.  Ковелі,
довідкою (випискою з домової книги про склад сім*ї та прописку)
доводиться той факт,  що ОСОБА_1 разом з
дітьми - ОСОБА_4 та ОСОБА_2. з січня 2002 року прописана і займає житлову площу
в кімнаті №906 зазначеного гуртожитку.

Відповідно
до вимог  ст.  71,  72
Житлового Кодексу України житлове приміщення при тимчасовій відсутності наймача
або членів його сім*ї зберігається за ними лише протягом шести місяців,  а визнання особи такою,  що втратила право користування жилим
приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться
в судовому порядку.

В
обгрунтування позовних вимог позивач зазначає ту обставину,  що відповідачі у справі ніколи не
користувались житловим приміщенням - кімнатою АДРЕСА_1,  фактично проживають за іншою адресою,  зокрема у квартирі по АДРЕСА_2.

Як на
доказ зазначених обставин позивач покликається на акти перевірки паспортного
режиму від 23 січня 2007 року та 21 березня 2007 року з яких вбачається,  що об 11 годині 20 хвилин 23 січня 2007 року
та 21 березня 2007 року під час перевірки з 16.00 год.по 17.40 год. двері в
кімнату відповідачки були закриті,  а зі
слів сусідів відповідачка в кімнаті не проживає. Крім цього,  позивач покликається на ту обставину,  що на час звернення з відповідним позовом до
суду заборгованість відповідачки у справі за надані комунальні послуги
становить 380 грн.14 коп.

Разом
зтим,  на думку суду,  наявність у відповідачки заборгованості по
оплаті комунальних послуг в сумі 380 грн.14 коп. не свідчить про втрату
останньою інтересу до житла,
оскільки,  зазначена сума є незначною,  а крім того,
копіями квитанцій та виписки,
щодо стану нарахувань та оплати комунальних платежів,  відповідачка хоча й не в повному обсязі,  однак регулярно проводила оплату за надані
комунальні послуги. Крім цього,  як
встановлено в судовому засіданні робочий день відповідачки починається о 8.00
год і закінчується 16.45 год. і відсутність відповідачки в жилому приміщенні об
11 годині 20 хвилин 23 січня 2007 року та 21 березня 2007 року під час
перевірки з 16, 00 год.по 17.40 год. ще не є свідченням наявності у
відповідачки іншого житла чи втрати її інтереса до житла.

Факт проживання відповідачки у справі по
АДРЕСА_1 доводиться копією поштової листівки,
надісланої на ім*я відповідачки 01.04.2007 року.

Актом
перевірки наявності майна в кімнаті 906 по вул.
Т.Боровця, 3 від 04.06.2007 року доводиться той факт,  що в зазначеній кімнаті знаходиться майно,
належне відповідачці,  а саме: шафа
тридверна,  телевізор,  холодильник,
стіл кухоний,  стіл журнальний,  стільці,
ліжко дитяче,  розкладушка,  електроплитка,  електродуховка,  килим,
постіль,  що заперечує  ту обставину,
що відповідачі ніколи не проживали у кімнаті.

Довідкою
Ковельського районного пологового будинку від 01.06.2007 року доводиться той
факт,  що амбулаторна карточка жіночої консультації
Ковельського пологового будинку громадянки ОСОБА_1,  1962 року народження значиться за адресою:м.
АДРЕСА_1.

В
судовому засіданні встановлено,  а також
доводиться копією свідоцтва про смерть та копією свідоцтва про народження
ОСОБА_2,  що відповідачка у справі
ОСОБА_1 одна утримує двох дітей. Крім цього,
довідкою Луцького державного технічного університету доводиться той
факт, що донька відповідачки у справі -ОСОБА_4, 1987 року народження,  виписалась з постійного місця проживання за
адресою АДРЕСА_1 на час навчання у іншій місцевості. Зазначену обставину
ствердила в судовому засіданні і представник третьої особи без самостійних
вимог ОСОБА_3.

Суд
критично оцінює показання допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_7,  ОСОБА_8,
ОСОБА_9,  ОСОБА_10,  оскільки зазначені свідки в судовому
засіданні прямо заявили про свою заінтересованість у вирішенні позову,  оскільки рішення у справі вплине на розподіл
господарських приміщень загального користування між ними та переобладнання
житла у окремі квартири. Зокрема,  жодний
із свідків не зміг показати з яких джерел їм стало відомо про те,  що відповідачка забезпечена житлом по
АДРЕСА_2і жоден із свідків не бачив відповідачки чи членів її сім*ї за
зазначеною адресою. Свідок ОСОБА_8 показала,
що зі слів відповідачки їй відомо,
що та у 2001 році проживала в квартирі свого співмешканця ОСОБА_5. Разом
з тим,  зазначена обствина не свідчить
про те,  що до теперешнього часу
відповідачка продовжує проживати з колишнім співмешканцем.  В той же час зазначені свідки не заперечили
тієї обставини,  що відповідачка у справі
проявляла інтерес до житла,  зокрема
приймала участь у обговоренні питання переобладнання господарських приміщень
загального користування під житло.

З
довідки КП «Волинське обласне бюро технічної інвентарізації» вбачається,  що за ОСОБА_5 дійсно на праві приватної
власності зареєстрована однокімнатна квартира по АДРЕСА_2.

Разом з
тим,  позивачем у справі не представлено
жодного доказу тій обставині,  що
відповідачі у справі проживають у квартирі,
належній ОСОБА_5. чи мають право на користування зазначеним житлом,  чи будь-яким іншим житлом.

Крім
цього,  допитаний в судовому засіданні
свідок ОСОБА_5 і допитана в судовому засіданні ОСОБА_11 заперечили факт
проживання відповідачів у квартирі,
належній ОСОБА_5.

У той же
час,  допитана в судовому засіданні
13.06.2007 року свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні 13 червня 2007 року
ствердила факт проживання відповідачки у справі в кімнаті АДРЕСА_1.

Зазначену
обставину ствердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_5,  який показав,  що
іноді відвідує свого сина ОСОБА_2 в гуртожитку. Крім цього показав,  що син розповідав йому про те,  що відповідачка у справі багато праціює і
ОСОБА_2 іноді доводиться ночувати у її подруг.

Відповідно
до  ст.  107 ЖК
України у разі вибуття наймача та членів його сім*ї на постійне проживання до
іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті
договір найму жилого приміщеня вважається розірваним з дня вибуття.

Разом з
тим,  в судовому засіданні не було
здобуто доказів вибуття відповідачів у справі на постійне проживання в інше
жиле приміщення,  як і не було здобуто
доказів втрати відповідачами інтересу до спірного житлового приміщення. Крім
цього,  донька відповідачки виписалась з
кімнати лише у зв*язку з виїздом на навчання у іншу місцевість,  і відповідно до вимог чинного законодавства
житло зберігається за нею протягом усього строку її навчання. Тож виходячи з
наведеного у позові слід відмовити.

На
підставі  ст.  15, 30,
61, 62,  85, 212,  213,
215,  ,  218 ЦПК України,  керуючись
ст.  71, 72, 107 Житлового Кодексу
України,  суд -

вирішив:

У позові
виконавчого комітету Ковельської міської ради до ОСОБА_1,  ОСОБА_2 про визнання такими,  що втратили право на користування житловим
приміщенням відмовити.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Волинськоі області через Ковельський
міськрайсуд в наступному порядку: заява про апеляційне оскарження може бути
подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення; апеляційна скарга
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
Рішення набирає законої сили після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження,  якщо заяву про
апеляційне оскарження не було подано.