Справа № 22-ц-5812/2007 р.
інстанції Стародуб Г.А.
Доповідач: Горбань В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року
листопада місяця «05» дня колегія суддів судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого,
судді:    Курської А. Г.

Суддів:
Горбань В.В.Шаповалової О.А.

При
секретарі: Войциховській Е.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління освіти Красноперекопської міської ради,
Красноперекопської міської ради про стягнення заборгованості, за апеляційною
скаргою ОСОБА_1    на    рішення        Красноперекопського    міськрайонного    суду

Автономної
Республіки Крим   від 21 червня 2007
року,

ВСТАНОВИЛА:

11 квітня 2007
року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління освіти
Красноперекопської міської ради, Красноперекопської міської ради про стягнення
заборгованості. Вимоги мотивовані тим, що вона з 1987 року працює у
Красноперекопському УВК «Школа-ліцей» № 2 на посаді вчителя початкових класів.
Зазначає, що педагогічне навантаження вчителя включає 18 учбових годин на
протязі одного тижня, з яких складається тарифна ставка - класне керівництво 20
%; перевірка зошитів - 15 %. Відповідачем з 01.09.2001 року по 31.12.2004 року
не призведено перерахунок її тарифної ставки, навантаження, з урахуванням
надбавок та доплат до тарифних ставок і посадових окладів у розмірах,
передбачених діючим законодавством і їй не сплатили навантаження з розрахунку
18 годин на тиждень і надбавки, чим порушують її права. В процесі розгляду
справи позивачка уточнила позовні вимоги і просила стягнути на її користь
заборгованість по заробітній платі за період з 01.09.2001 року по 31.12.2004
року в розмірі 2130, 40 грн., оскільки заробітна плата була нарахована із
тарифної ставки 20 учбових годин, а необхідно було 18 годин, за класне
керівництво - 20 %, а не 13 % від тарифної ставки.

Рішенням
Красноперекопського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 21
червня 2007 року ОСОБА_1
у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову,
посилаючись на те, що рішення незаконне і необґрунтоване, ухвалено з порушенням
норм матеріального і процесуального права. Вважає, що судом неповно з'ясовані
обставини, що мають значення для справи, і висновки суду не відповідають
обставинам справи та вимогам закону.

2

У запереченнях
на апеляційну скаргу Управління освіти Красноперекопської міської ради просить
рішення суду залишити без змін, вважає його законним, а апеляційну скаргу -
відхилити як необґрунтовану.

Заслухавши
суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, заперечення на
апеляційну скаргу, вислухавши пояснення позивачки, представників відповідача,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Ухвалюючи
рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із
необґрунтованості позовних вимог та їх недоведеності.

З такими
висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів, оскільки вони
відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Згідно з
частиною 3 статті 43 Конституції України кожен має право на заробітну плату, не
нижчу від визначеної законом.

Відповідно до ч.
1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» робітник має право на оплату своєї
праці відповідно до актів законодавства і колективного договору.

При розгляді
справи встановлено, що позивачка у спірний період з 1 вересня 2001 року по 31
грудня 2004 року працювала вчителем початкових класів УВК «Школа-ліцей» № 2 м.
Красноперекопська Управління освіти Красноперекопської міської ради.

Стаття 25 Закону
України „Про загальну середню освіту" визначає поняття педагогічного
навантаження вчителя: загальноосвітнього навчального закладу - це час,
призначений для здійснення навчально-виховного процесу.

Педагогічне
навантаження включає 18 навчальних годин протягом навчального тижня, що
становлять тарифну ставку, а також інші види педагогічної діяльності у
співвідношенні до тарифної ставки, у тому числі класне керівництво - 20-25
відсотків, перевірка зошитів - 10-20 відсотків.

Вказана норма
набрала чинності 01 вересня 2001 року, але нарахування та виплата доплат у
вказаному розмірі позивачці не здійснювалася.

Відповідно до
ст. 98 КЗпП України і ст. 4 Закону України «Про оплату праці» оплата праці
працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на
підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної,
галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних
асигнувань та позабюджетних доходів.

Так, статтею 55
Закону України „Про Державний бюджет України на 2002 рік", статтею 63
Закону України „Про Державний бюджет України на 2003 рік", статтею 80
Закону України «Про державний бюджет України на 2004 рік» було зупинено дію
абзаців другого-восьмого частини першої статті 25 Закону України „Про загальну
середню освіту" відповідно на 2002-2004 роки.

Таким чином, у
зазначений період не діяв закон, який встановлював спірну норму праці - частина
педагогічного навантаження вчителя.

За таких
обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у період
2002-2004 років не має законних підстав для стягнення на користь позивачки
додаткової оплати за класне керівництво і перевірку зошитів у процентному
співвідношенні за недіючим на той час законом, який встановлював спірну норму
праці - частину педагогічного навантаження вчителя.

Вирішуючи спір
про доплату за 2001 рік, починаючи з 1 вересня 2001 року, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про необґрунтованість позовних вимог.

3

Частиною 2
статті 4 Бюджетного кодексу України, що набрала чинності з 25.07.2001 року,
передбачено, що положення нормативно правових актів застосовуються лише у тій
частині, що не суперечать положенням Конституції України, цього Кодексу і
Закону України «Про Державний бюджет України».

Законом України
«Про Державний бюджет України на 2001 рік» не передбачена виплата витрат з
державного бюджету на виконання вимог ст. 25 Закону України «Про загальну
середню освіту».

Приймаючи до
уваги зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що
у відповідачів також не було правових підстав для виплати позивачці зазначених
виплат, починаючи з 01.09.2001 року.

Згідно з
правилами статті 303 ЦПК України при розгляді справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Всупереч вимогам
ст. 60 ЦПК України позивачка не надала доказів, які могли б спростувати
висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують висновки суду і не є підставою для
скасування або зміни рішення суду.

За таких
обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що
відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної
скарги.

Виходячи з
наведеного та керуючись статтями 303, 307, 308, 314-315 Цивільного процесуального
кодексу України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Красноперекопського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 21
червня 2007 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного
суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу може бути
оскаржено безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двох місяців.