Машівський районний суд Полтавської області
Справа № 2-166/2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

11
травня 2007 року.  Машівський районний
суд Полтавської області у складі:

головуючого
- судді                                                                 Кравець
С. В.

при
секретарі                                                                            Кульчицькій
І.М.

з
участю: позивача                                                                   ОСОБА_1

відповідачів                                                                              ОСОБА_2

ОСОБА_3

представника
відповідача ОСОБА_2                                     ОСОБА_4

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в смт.
Машівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  ОСОБА_3 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

21.03.2007р.
ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом посилаючись на те,  що 13.02.2004р. вона впустила проживати в
свій будинок,  який розташований по
АДРЕСА_1 ОСОБА_3,  її доньку - ОСОБА_2 та внучку при
умові,  що вони будуть сплачувати
комунальні платежі щомісячно. Відповідачі вказаних умов не виконували,  і таким чином ОСОБА_3 станом на 16.07.2006р. заборгувала їй 1 150 грн.,  а
ОСОБА_2 станом на 01.03.2007р. заборгувала їй 747 грн. До цього
часу відповідачі борг не повернули,  а
тому позивач просить стягнути з них борг в сумі 1897 грн. та судові витрати.

В судовому
засіданні позивач позов підтримує наполягає на його задоволенні.

Відповідачі
позов визнають частково,  вважають,  що винні позивачці борг лише в сумі 400 грн.
за проживання в січні 2007 року. Представник відповідачів позов не визнає,  вважає його безпідставним,  оскільки позивачкою була порушена письмова
форма укладення договору.

Суд,  заслухавши показання сторін,  вивчивши матеріали справи та дослідивши
надані сторонами докази,  прийшов до
наступного.

В судовому
засіданні встановлено,  що відповідачі в
період з лютого 2004 року по 01.02.2007 року проживали в квартирі № 1,  яка належить позивачці ОСОБА_1 та її дітям
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності та знаходиться в АДРЕСА_1 ( а.с.  42 ),
що підтверджується також копією постанови про відмову в порушенні
кримінальної справи ( а.с.  41 ) та не
заперечується сторонами.

Між
сторонами був укладений усний договір найму вказаної квартири. За період з
01.02.2006р. по вересень 2006 року між сторонами була досягнута угода про
сплату комунальних послуг в розмірі 150 грн.,
чого не заперечується сторонами,
а за січень 2006 року - 100 грн. В жовтні 2006 року позивачка змінила
розмір сплати комунальних послуг. Зі слів відповідачів,  плата складала по 400 грн. щомісяця на що
вони погодилися,  а в січні 2007 року
позивачка запропонувала сплачувати,
починаючи з лютого 2007 року по 800 грн. щомісяця,  але від вказаної пропозиції відповідачі
відмовилися. Позивачка ж стверджує,  що
вимагала плату за спожитий лише відповідачами газ та світло,  відповідно до показників лічильника.

В
судовому засіданні позивачка пояснила,
що до плати за користування житлом,
входила сума,  яка складається,  з плати: за світло,  газ та ремонтні роботи,  які відповідачі повинні були сплачувати
їй,  позивачці,  а вона в свою чергу заповняла книжки та
вносила плату у відповідні установи. Відповідачі заборгували їй плату за
комунальні послуги в розмірі 1897 грн.,
про що 16.07.2006р. ОСОБА_3.
написала боргову розписку за квартплату на суму 1150 грн. (а.с.  30 ),
а 01.02.2007р. боргову розписку на суму 747 грн. написала ОСОБА_2 ( а.с. 31 ).

В
судовому засіданні відповідачі пояснили,
що боргові розписки писалися ними під тиском,  крім цього ОСОБА_3. пояснила,  що вона по своїй борговій розписці погасила
1000 грн. Вказаний факт заперечується позивачкою.

2

Відповідно до   ст.   811 ЦК України -
договір найму житла укладається у письмовій формі.

Відповідно
до ч.1   ст.   218 ЦК
України - недодержання сторонами письмової форми правочину,   яка встановлена законом,   не має наслідком його недійсність,   крім випадків,   встановлених законом.

Заперечення
однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин
може доводитися письмовими доказами,
засобами аудіо-,   відеозапису та іншими доказами. Рішення суду
не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Таким,   чином,
оскільки законом не встановлена недійсність договору найму житла,   у разі недодержання сторонами письмової
форми,   суд вважає,   що між сторонами виникли
правовідносини,   що стосуються найму
житла,   предметом якого є квартира
АДРЕСА_1.

Відповідно
до ч. 1   ст.   820 ЦК
України - розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі
найму. Згідно розписки від 16.07.2006р. написаною ОСОБА_3 вона заборгувала 1150
грн.,   яка складається з боргу в сумі
1050 грн. та 60 грн. по лічильнику,   що
в сумі складає 1110 грн. З розрахунку сплати за квартплату 150 грн. щомісячно
починаючи з січня 2006р. в розмірі 100 грн. та з лютого по липень 2006р.,   вказана сума складає 1000 грн. ( а.с.   43 ). З дослідженого в судовому засіданні
особового рахунку ОСОБА_1,   наданої ВАТ
«Полтаваобленерго» ( а.с.   37 )
вбачається,   що в період з січня по
липень 2006 року вона користувалася субсидією,
яка автоматично погашала її борг за спожите світло в розмірі 41,   36 грн. Посилання відповідачки ОСОБА_3 про
погашення нею боргу по вказаній розписці в сумі 1000 грн. та написання її під
тиском,   не знайшло свого підтвердження
в судовому засіданні,   вказаних заперечень
відповідачка не довела,   чим не виконала
вимоги   ст.   10 ЦПК України,   відповідно до якої кожна сторона повинна
довести ті обставини,   на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином,   сума боргу за період з січня по липень 2006
року складає 1000 грн. та підлягає стягненню на користь позивачки. Посилання
позивачки на те,   що борг в розмірі 150
грн. за серпень 2006 року також повинен бути стягнутий з відповідачки не
знайшло свого підтвердження,   оскільки
боргова розписка написана станом на липень 2006 року і не вказано,   що вона охоплює штату наперед. З дослідженої
в судовому засіданні розписки ОСОБА_2
вбачається,   що її заборгованість за
квартплату складає 747 грн. ( а.с.  31 ).
Але ОСОБА_2 заперечує
вказаний борг,   оскільки розписка написана під тиском.

Як
пояснила позивачка,   борг,   що значиться у вказаній розписці утворився в
період з жовтня 2006р. по січень 2007 року,
і складається з 547 грн. за спожитий газ та 200 грн. на ремонтні роботи
( а.с.   43). Згідно картки споживача
ОСОБА_1,   наданої ВАТ «Полтавагаз» (
а.с.   24,   25 ) вбачається,   що в період з жовтня 2006 року по січень
2007 року заборгованість за спожитий газ позивачки складає 758,   5 грн.,
що на 11,   5 грн. менше,   ніж вказано в розписці. Як пояснила
позивачка,   вказана розбіжність виникла
можливо із-за невірного нею підрахунку.

Таким
чином,   за вказаних обставин,   суд вважає,
що на користь позивачки підлягає стягненню заборгованість в розмірі 747
грн. Посилання відповідачки ОСОБА_2
про написання розписки під тиском,
не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні,   вказаних заперечень відповідачка не
довела,   чим не виконала вимоги   ст.
10 ЦПК України,   відповідно до
якої кожна сторона повинна довести ті обставини,   на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Посилання представника відповідачки ОСОБА_2,   ОСОБА_4 на те,   що позивачка будучи одною із трьох
співвласників вказаної квартири,
можливо не узгоджувала з іншими співвласниками умов договору найму,   суд вважає правового значення по даній
справі немає.

Відповідно
до   ст.
160 Житлового кодексу України - члени сім'ї наймача,   які проживають разом з ним у будинку (
квартирі ),   що належить громадянинові
на праві приватної власності,   користуються
нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки,   що випливають з договору найму. Повнолітні
члени сім'ї несуть солідарну з наймачем відповідальність за зобов'язаннями,   що випливають із зазначеного договору.

З
урахуванням наведеного,   суд
вважає,   що позов підлягає частковому
задоволенню із стягненням з відповідачів в солідарному порядку заборгованості
за користування житлом в розмірі 1747 грн. (1000+747).

3

Той факт,  що за відповідачами утворилася заборгованість в розмірі
200 грн. за ремонтні
роботи по даній квартирі,  позивачка не
довела,  чим не виконала вимоги  ст.  10
ЦПК України,  відповідно до якої кожна
сторона повинна довести ті обставини,  на
які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень,  а тому позов в цій частині задоволенню не
підлягає.

Відповідно
до  ст.
88 ЦПК України,  якщо позов
задоволено частково,  то судові витрати
присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким
чином,  сплачений позивачем судовий збір
в розмірі 46, 92 грн.,  витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 27, 6 грн.
підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

З
доданих позивачкою договору про надання юридичних послуг та додатку до нього (
а.с.  9,
8 ) вбачається,  що ціна юридичних
послуг складає 1184 грн.,  що включає
надання юридичної консультації та підготовки позовної заяви. Як видно з
матеріалів справи,  зазначена позовна
заява не є складною,  складається з 1
сторінки. Між тим,  в додатку до договору
( а.с.  8 ) зазначено,  що виконавцем затрачено 7,  40 год.
і більше ніяких розрахунків не наведено.

Таким
чином,  з врахуванням Постанови Кабінету
Міністрів України від 27 квітня 2006 p. N 590 «Про граничні розміри компенсації витрат,  пов'язаних з розглядом цивільних та
адміністративних справ,  і порядок їх
компенсації за рахунок держави»,  суд
вважає,  що витрати на правову допомогу
підлягають стягнення з відповідачів на користь позивачки частково,  в розмірі 160 грн.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст.  811,  820,
218 ЦК України,   ст.
160 Житлового кодексу України,
Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 p. N 590
«Про граничні розміри компенсації витрат,
пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ,  і порядок їх компенсації за рахунок
держави»,   ст.  ст.
10, 11,  60,  84,
88,  209, 212,  213-215,
218,  ЦПК України,  суд,  -

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  ОСОБА_3 про стягнення боргу - задоволити
частково.

Стягнути
з ОСОБА_2,  ОСОБА_3,
солідарно,  на користь ОСОБА_1
суму боргу в розмірі 1747 грн.,
сплачений позивачкою судовий збір в розмірі 46,  92 грн.,
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі
27,  6 грн.,  витрати на правову допомогу в розмірі 160
грн.,  а всього 1981, 52 грн.

В іншій частині
позовних вимог -відмовити.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги,  з
подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4  ст.
295 ЦПК України.