Справа
№ 2-6552007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13
червня 2007 року                                                    Хортицький
районний суд М. Запоріжжя

у складі:
головуючого судді КучерукІ.Г.

при
секретарі                  Новизинської
Т.Б.

з участю
позивача ОСОБА_1,  представника позивача
ОСОБА_5,  представника відповідача
ОСОБА_2 - ОСОБА_6 ,  третьої особи
приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу,  Запорізької області - ОСОБА_4

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду М. Запоріжжя цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  третя особа приватний нотаріус Запорізького
міського нотаріального округу,
Запорізької області - ОСОБА_4,
про визнання договору дарування недійсним,

встановив:

Позивач
ОСОБА_1 3вернулася до суду з позовом до ОСОБА_2,  ОСОБА_3
про визнання договору дарування укладеного 29.07.2003 року між ОСОБА_1
та ОСОБА_7 недійсним та повернення сторін у попереднє становище,  мотивуючи тим,  що при укладенні договору вона розраховувала,  що ОСОБА_7 буде доглядати її до смерті,  а потім після смерті квартира за договором
перейде до ОСОБА_7. Вважає,  що уклала
угоду внаслідок помилки,  що має істотне
значення,  якби вона знала про наслідки
угоди,  та про можливість укласти іншу
угоду,  більш захищеним для неї
способом,  вона б ніколи не пішла на
укладання угоди дарування.

У
судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги просить суд визнати
недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1,
укладений 29.07.2003 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 та повернути сторони у
попереднє становище,  також
пояснила,  що відповідачка ОСОБА_2 їй
погрожує вигнати з квартири,  після її
погроз постійно викликається швидка допомога у зв'язку з погіршенням
самопочуття,  також як підставу визнання
договору дарування недійсним вказує,  що
дарувала квартиру ОСОБА_7 та з її смертю вважає,  що договір повинен бути визнаний недійсним.

У
судовому засіданні представник відповідачки позов не визнав,  просив у задоволенні позовних вимог
відмовити,  посилаючись на сплин строку позовної
давності,  та відсутності підстав для
визнання договору дарування недійсним.

Третя
особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу,  Запорізької області -ОСОБА_4 не вбачає
підстав для визнання договору дарування недійсним,  суду пояснила,  що посвідчувала договір дарування,  роз'яснювала сторонам наслідки угоди,  сторони по угоді підтвердили,  що договір відповідає їх дійсним намірам.

Дослідивши
матеріали справи,  вислухавши пояснення
сторін,  суд вважає,  що позов не підлягає задоволенню.

Судом
встановлено: 29.07.2003 року між позивачкою ОСОБА_1 та ОСОБА_7 укладено договір
дарування квартири АДРЕСА_1,  договір
посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального
округу,  Запорізької області - ОСОБА_4,  та зареєстровано у реєстрі за №1055. Пунктом
6 договору сторони підтвердили,  що договір
відповідає їх дійсним намірам,  та
підписали договір,  тим самим виказали
згоду з усіма пунктами договору. Право власності ОСОБА_7 за договором
дарування відображено у документах орендного підприємства Запорізького
міжміського бюро технічної інвентаризації,
номер запису 35326 в книзі, 191. Позивачка ОСОБА_13ареєстрована у
квартирі з 18.05.1988 року. Відповідно до довідки Запорізького міського відділу
реєстрації актів цивільного стану,
Сушкова Раїса Ромазанівна померла ІНФОРМАЦІЯ_1,  актовий запис №8116 від 07.09.2006 року.

Відповідачами по справі виставлені ОСОБА_2,
ОСОБА_3 спадкоємці та діти померлої

ОСОБА_7.

Відповідно
до вироку Жовтневого райсуду
м.  Запоріжжя від
10.04.2007 року ОСОБА_3 визнаний винним за  ст. . 115 ч.1
КК України в умисному заподіянню смерті ОСОБА_7.

Згідно
до  ст.
61 ЦПК України вирок по кримінальній справі обов'язків для суду по
цивільно правових наслідках дій особи з питань чи мали місце дії та чи вчинені
вони цією особою.

Згідно
до  ст. 1224 ЦК України не мають
права на спадкування особи,  які умисно
позбавили життя спадкодавця. Та таким чином ОСОБА_3. ,  який умисно позбавив життя спадкодавця
ОСОБА_7 не може
бути спадкоємцем та відповідачем по справі.

Відповідно
до рішення Жовтневого райсуду
м.  Запоріжжя від
17.05.2007 року по справі №2-1663 за ОСОБА_2
визнано  право власності на
квартиру  АДРЕСА_1

,  у порядку спадщини після смерті ОСОБА_7.
Рішення набрало чинності 28.05.2007 року. Право власності на спірну квартиру за
ОСОБА_2 підтверджується витягом реєстрації права власності на нерухоме
майно,  номер запису 35326 у книзі 191.

У
судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила,
що зі слів ОСОБА_1,  за якою вона
доглядає,  знає,  що ОСОБА_2 постійно дзвонить по телефону та
погрожує вигнати з квартири та навіть позбавити життя. Про умови укладення
договору дарування нічого пояснити не може.

Відповідно
до  ст. 10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін,  кожна сторона повинна довести ті
обставини,  на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно
до  ст. П ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,  в межах заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб,  які беруть
участь у справі.

Згідно  ст. 56 ЦК
України(в редакції 1963 р.) угода,
укладена внаслідок помилки,  що
має істотне значення може бути визнана недійсною за позовом сторони,  яка діяла під впливом помилки.

У
судовому засіданні позивачкою не надано суду належних і достатніх доказів в обґрунтування
своїх позовних вимог,  позивачкою не
доведено факт укладення угоди - договору дарування внаслідок помилки,  що має істотне значення.

Твердження
позивачки,  що ОСОБА_2 вижене її з
квартири не підтверджене матеріалами справи,
пояснення свідка ОСОБА_8 в підтвердження погроз суд сприймає
критично,  так як свідку це відомо зі
слів самої позивачки,  яка заінтересована
у наслідках розгляду справи.

Відповідно
до  ст.
170 ЖК України при переході права власності на квартиру до іншої
особи,  договір найму зберігає силу,  та новий власник вправі вимагати розірвання
договору найму у випадках і в порядку передбачених  ст.
168 ЖК України.

Згідно
до  ст.
71,  76,  77,  80
ЦК України(в
редакції 1963 р.) загальний строк для захисту права за позовом особи,  право якої порушено,  встановлюється в три роки,  перебіг строку позовної давності починається
з дня виникнення права на позов,  право
на позов виникає з дня,  коли особа
дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права,  зміна сторін у зобов'язанні не тягне за собою
зміни строку позовної давності,
закінчення строку позовної давності є підставою для відмови в
позові,  якщо суд не визнає поважною
причину пропуску строку.

Відповідно
до пояснень сторін,  третіх осіб,  матеріалів цивільної справи,  суд вважає,
що перебіг строку позовної давності для позивача ОСОБА_1 почався з
укладення договору дарування,  тобто з
29.07.2003 року,  позов було подано до
суду 23.01.2007 року і таким чином строк позовної давності закінчився. Заява
ОСОБА_1 про поновлення строку позовної давності не підлягає задоволенню так як
підстав передбачених  ст.  78,  79
ЦК України(в
редакції 1963 р.) позивачем не наведено,
твердження,  що позивач дізнався
про порушення свого права ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв'язку зі смертю обдарованої суд не
приймає до уваги так як ОСОБА_1 повинна була дізнатися про порушення свого
права та перехід права власності на квартиру при роз'ясненні наслідків договору
дарування нотаріусом та підписання договору дарування.

На
підставі викладеного та керуючись
ст.  10,  11,
57,  60,  61 ЦПК України,   ст.
56,  71,  76,
77,  80 ЦК України(в
редакції 1963 р.),   ст.  1224 ЦК України,  суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним

договору дарування квартири АДРЕСА_1,
укладеного 29.07.2003

року між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 та повернення сторін у

попереднє становище.

На
рішення може бути подана апеляція в апеляційний суд Запорізької області,  про що протягом 10 днів,  з часу його оголошення,  до Хортицького районного суду м. Запоріжжя
подається заява про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.