Справа № 22ц-2900/2007року                                     Головуючий по 1-й
Сорока К.М. Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

2007 року грудня
місяця   „ 17"   дня           м.
Полтава

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в

складі:

Головуючого :
Новохатньої В.А.

Суддів : Акопян
В.І.,  Лобова О.А.,

при секретарі:
Зеленській О.І.

з участю:
позивачки ОСОБА_1,

відповідачки
ОСОБА_2,

адвоката ОСОБА_3

розглянула   у
відкритому   судовому   засіданні
в   м.   Полтаві
цивільну   справу   за

апеляційною
скаргою ОСОБА_2

на рішення
Октябрського районного суду м.Полтави від 17 жовтня 2007 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про

визнання заповіту недійсним.

Колегія
суддів,  заслухавши доповідь
судді-доповідача апеляційного суду, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 17 жовтня 2007 року
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним задоволено.

Визнано заповіт,  складений 11
березня 1999 року ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_2 та посвідчений приватним нотаріусом
Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_5 - недійсним.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 прохає скасувати рішення
суду,  оскільки постановлене з порушенням
норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів,  дослідивши матеріали
справи,  обговоривши доводи апеляційної
скарги,  підстав для задоволення
апеляційної скарги не знаходить.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає,  що суд першої
інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

Згідно ч.3 ст.2 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється
відповідно до законів,  чинних на час
розгляду справи.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 55 ЦК України в
редакції 1963 року,  який діяв на час
розгляду справи в суді першої інстанції (ч.1 ст.225 ЦК України в
ред.2003 р.) угода,  укладена
громадянином,  хоч і дієздатним,  але який в момент її укладення перебував у

такому стані,  коли він не міг розуміти значення своїх дій
або керувати ними,  може бути визнана
судом недійсною.

З матеріалів справи вбачається,  що
11 березня 1999 року ОСОБА_4 склав
заповіт,  згідно якого все майно,  належне йому на день смерті,  залишив своїй дочці ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

При вирішенні даного спору судом першої інстанції з додержанням норм
процесуального права встановлено,  що ОСОБА_4 в серпні 1998
року переніс інсульт і в момент укладення заповіту в силу свого захворювання в
повній мірі не усвідомлював значення своїх дій. У відповідності з висновком
посмертної амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 21.08.2007 р.
ступінь вираженості змін особистості підекспертного ОСОБА_4 внаслідок хвороби у
сукупності з соціально-демографічними,
сомато-неврологічними та соціально-психологічними факторами істотно
обмежувала здатність підекспертного у вказаний період у повній мірі
усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про
задоволення пред'явлених вимог,  визнавши
заповіт ОСОБА_4 недійсним.

Викладені в апеляційній скарзі доводи безпідставні та спростовуються
матеріалами справи.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам закону і підстав для його
скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.
307,  308,  314,
315 ЦПК України,  колегія
суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави    від
17 жовтня 2007 року -залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена протягом двох місяців з дня набрання нею
законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду
України.