АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД   ЧЕРКАСЬКОЇ
Справа №   22ц-2335 2007 р.    Головуючий по 1 інстанції
про право приватної                                      Пальоний
апеляційній Інстанції Василенко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2007  р колегія суддів Судової
палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого                              Храпка В.Д.

суддів                                         Василенко Л.І. Сіренка Ю.В.

при
секретарі                             Наконечній
М. М.

з участю
прокурора

адвокатів                                    ОСОБА_1  ОСОБА_2

^
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу
ОСОБА_3 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 15 жовтня
2007 р. по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання частково недійсним
свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на 1/2 частину
житлового будинку,

встановила:

20.08.2007
р. ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про визнання
частково недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності
на 1/2 частину житлового будинку.

В
обгрунтування заявлених вимог вказав,  що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина ОСОБА_5 Згідно заповіту ОСОБА_5 все своє
майно заповідала дочці - відповідачці у справі.

Спадкове
майно,  яке залишилось після смерті
дружини,  складалось з житлового будинку
з господарськими спорудами АДРЕСА_1,
який був побудований спільно з покійною дружиною в період шлюбу,  в якому вони разом мешкали і в якому він
проживає до даного часу.

Відповідачка
проживає у власній квартирі в м.
Кіровограді.

У 2007
р. йому стало відомо,  що дочка має намір
продати будинок і тільки тоді він дізнався,
що 25 грудня 1996 р. Черкаською нотаріальною конторою відповідачці було
видано свідоцтво про право на спадщину на весь будинок.

Вважає
вказане свідоцтво про право на спадщину частково недійсним з тих підстав,  що спірний будинок є спільним майном
подружжя,  а тому він має право на
1/2його частину. Крім того,  вважає,  що він не пропустив строк звернення до
суду,  так як про

порушення свого
права йому стало відомо після
отримання   в   БТІ
документів   на

спірний будинок
у серпні 2007 р.

Просив
суд визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину,  видане Черкаською районною державною
нотаріальною конторою від 25.12.2006 р. на ім'я ОСОБА_4  та визнати за ним права власності на 1/4
частину спірного житлового будинку з господарськими спорудами.

Рішенням
Черкаського районного суду Черкаської області від 15 жовтня 2007 р. в задоволенні
позовних вимог позивачеві відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду,  як постановлене з порушенням норм
матеріального та процесуального права скасувати,  ухвалити нове рішення,  яким задовольнити заявлені ним позовні
вимоги.

При цьому
вказується на ті ж підстави,  що і в
позовній заяві.

Судова
колегія,  заслухавши доповідь судді -
доповідача,  пояснення сторін,  що з'явились,
адвокатів,  перевіривши матеріали
справи і обговоривши підстави апеляційної скарги,  вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно
до  ст.
308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін,  якщо визнає,  що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи
в задоволенні позовних вимог районний суд виходив з того,  що позивач пропустив строк позовної
давності,  що відповідно до вимог  ст.  80
ЦК УРСР,  в редакції 1963 року,  є підставою для відмови у позові.

Розглядаючи
спір,  судова колегія вважає,  що районний суд повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі,  надані
сторонами докази,  правильно визначив
юридичну природу спірних правовідносин і закон,
який їх регулює.

Судом
встановлено,  підтверджено матеріалами
справи,  що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1
За життя ОСОБА_5 залишила заповіт відповідно до якого все своє майно заповіла
дочці - ОСОБА_4.

Спадкове
майно,  яке залишилось після смерті
ОСОБА_5,  складалось з житлового будинку
з господарськими спорудами АДРЕСА_1,
який був побудований спільно в період шлюбу позивачем та його дружиною -
ОСОБА_5 та у відповідності до вимог
ст.  22 КпШС УРСР являвся спільною
власністю подружжя.

З
долученої до матеріалів справи спадкової справи після померлої ОСОБА_5
вбачається,  що з заявою про видачу
свідоцтва на право про спадщину за заповітом до нотаріальної контори звернулась
лише ОСОБА_4.  ОСОБА_3,  15.12.1936 р. народження,  на час смерті дружини права на обов'язкову
частку у спадщині не мав. В свою чергу позивачем була подана заява,  згідно до якої він поставив до відома
Черкаську районну державну нотаріальну контору,
що на виділ частки по  ст.  22 КпШС України він не претендує. На підставі
наведених заяв ОСОБА_4.  25.12.1996 р. було видане свідоцтво про право на спадщину
за заповітом.

У
відповідності до довідки ЧООБТІ від 17.08.2007 р. спірний будинок
зареєстрований на праві приватної власності за відповідачкою.

Як
вбачається з акту огляду від 22.09.2007 р. позивач в спірному будинку
прописаний,  проте в ньому не проживає
близько 10 років.

Згідно
до заяви ОСОБА_4  від 12.10.2007 р. вона просила
суд застосувати до вимог ОСОБА_3 позовну давність.

Враховуючи
викладене колегія суддів вважає,  що суд
першої інстанції прийшов до правильного висновку,  що позивачу в грудні 1996 р. було достовірно
відомо про те,  що власником спірного
будинку являється дочка. Таким чином,
висновок суду про те,  що ОСОБА_3
пропущений строк позовної давності,  що у
відповідності до вимог  ст.  80 ЦК
УРСР,  в редакції 1963
року,  який був чинним на час виникнення
спірних правовідносин,  є підставою для
відмови у позові є обргунтованим.

Доводи апеляційної
скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального
права,  які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

Керуючись  ст.
ст.  304,  307,
308,  313,  314,
315,  317,  319 ЦПК України,  колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення
Черкаського   районного   суду Черкаської області від 15 жовтня 2007
р.

залишити без змін.

Ухвала набирає
чинності одразу після проголошення і може бути оскаржена до

Верховного Суду
України в касаційному порядку протягом двох місяців.