Справа  №  2-830/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

13 липня
2007 року Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого
- судді                                                                                    Сивоконь
Т.І.

при
секретарі                                                                                               Коваленко
І.М.

за участю
прокурора адвоката (ів)

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Татарбунари справу за позовом
ОСОБА_1 до АДРЕСА_1 про визнання права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом,  у якому про­сить визнати за нею право
власності на земельну ділянку посилаючись на те,  що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її тітка ОСОБА_2.

05.04.2004
року ОСОБА_2 заповіла своїй племінниці ОСОБА_1,
належну їй на праві приватної власності земельну ділянку площею 3, 58
га,  яка розташована на території
АДРЕСА_1.

У
зв'язку з тим,  що в ОСОБА_1 не було
коштів на офор­млення спадку,  тому вона
вчасно не звернулась до нотаріа­льної контори з проханням видати їй свідоцтво
про право на успадкування. Фактично ОСОБА_1 прийняла спадок,  оскільки постійно наглядала за тіткою до її
смерті,  та державний акт на право
власності на землю на ім' я тітки весь час був у позивачки,  вона отримує орендну плату за користування
ділянкою,  інших спадкоємців немає.

На
теперішній час ОСОБА_1 позбавлена можливості отри­мати свідоцтво про право
власності на земельну ділянку у зв'язку з вищевказаними обставинами,  тому вона змушена звернутись до суду з даним
позовом.

Позивачка у
судовому засіданні підтримала позовні вимоги.

Представник
Струмківської сільської Ради позовні вимоги визнала,  згодна на визнання права власності на
земельну ділянку за ОСОБА_1,  після
смерті ОСОБА_2,  ін­ших спадкоємців
немає.

Виходячи з
наведеного,  суд вважає,  що рішення по справі

можливо
постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно
до ч. 4  ст. 130 ЦПК України при визнанні
позову ухвалюється судове рішення в порядку,
встановленому  ст. 174 цього ж
Кодексу,  яка передбачає,  що у разі визнання відпо­відачем позову суд
за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Вислухавши пояс­нення та доводи учасників процесу,  дослідивши матеріали справи та згідно з
ч.4  ст. 17 4 ЦПК України,  суд вважає,
що позов підлягає задоволенню.

Із
свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 22 червня 2004 року/а.с. 11/ вбачається,  що ОСОБА_2,
дій­сно померла 22 червня 2004 року,
актовий запис за №31.

Із копії
Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії І-ОД
№023935 видно,  що земельна ді­лянка
розміром 3, 58 га належала на праві приватної власно­сті ОСОБА_2 /а.с. 5-6/.

Відмова державного нотаріуса Татарбунарського району від 30.05.2007 року на
(а.с. 14) свідчить про неможливість видачі свідоцтва про право власності на
земельну ділянку,  у зв'язку тим,  оскільки ОСОБА_1 пропустила строк на
прийняття спадщини.

Із копії
заповіту від 05.04.2004 року (а.с.
10)видно,  що ОСОБА_2,  належний їй державний акт на право приват­ної
власності на землю розміром 3, 58 га та все майно,  після своєї смерті заповіла своїй племінниці
ОСОБА_1.

З
довідки за №507 від 14.10.2004 року,
виданої Струмків-ською сільською радою Татарбунарського району(а.с. 12) вба­чається,  що заповіт,
засвідчений 05.04.2004 року за №62,
не змінювався та не скасовувався.

Згідно  ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпоря­дження фізичної
особи  на випадок своєї смерті.

Згідно  ст.
1235 ЦК України
заповідач може призначити сво­їми спадкоємцями одну або кілька фізичних
осіб,  незалежно від наявності у нього з
цими особами сімейних,  родинних
відносин,  а також інших учасників
цивільних відносин.

В
силу  ст. 1216 ЦК України спадкуванням
є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи,  яка померла (спадкодавця),  до інших осіб (спадкоємців).

Згідно  ст. 12 61 ЦК України у першу чергу право на спадку­вання за законом
мають діти спадкодавця,  у тому числі за­чаті
за життя спадкодавця та народжені після його смерті,  той з подружжя,  який його пережив,  та батьки.

Згідно
ч.3  ст. 12 68 ЦК України
спадкоємець,  який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини,  вважається таким,  що прийняв спадщину,  якщо протягом стро­ку,  встановленого
ст. 1270 ЦК України,  він не заявив про відмову від неї.

У судовому
засіданні з достовірністю встановлено,
що зе­мельна ділянка,
розташована на території Струмківської

сільської ради Татарбунарського району Одеської області належала при житті
ОСОБА_2,  позивачка є єдиною спадкоємицею
за заповітом,  інших спадкоємців
немає,  вона фактично прийняла спадщину,  оскільки після смерті тітки вона отримувала
від користування земельною ділянкою орендну плату.

За таких
обставин,  суд вважає,  що за ОСОБА_1 повинно бути визнано право
власності на земельну ділянку розміром 3, 58 га,  згідно Державного акту на право приватної
власності на земельну ділянку серії І-ОД №023935,  яка розташована на території АДРЕСА_1,  яка належала при житті ОСОБА_2.

Керуючись  ст.
ст. 58-60,  213,  215, 130, 174 ЦПК України,   ст.
ст.  1233,  1235,
1216,  1261,  1268 ЦК
України суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати
за ОСОБА_1,  1966 року наро­дження,  право власності на земельну ділянку розміром
3, 58 га,  згідно Державного акту на
право власності на земельну ділянку серії І-ОД №023935,  розташовану на АДРЕСА_1,  що залишилася після смерті ОСОБА_2,  яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

На рішення
Татарбунарського районного суду може бути подана заява про апеляційне
оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга
на рі­шення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження,  з подачею її
копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4  ст. 2 95 ЦПК Украї­ни.