Справа №22-7575-2007                                         Головуючий у 1 інстанції Пономарьов О.П.
Категорія 21                                                                                            Допозідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2007
року  Апеляційний суд Донецької області у
складі:

Головуючої  Стельмах Н.С.

Суддів Молчанова С.І.

Денисенко Л.Л.

при секретарі
Шилкової Ю.О.

розглянув у
відкритому судовому засіданні місті Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Марїнського районного суду Донецької області від
17серпня 2007 року в справі за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві про
перерахунок розміру одноразової допомоги та стягнення моральної шкоди

Заслухавши
доповідача, пояснення представнику Фонду Волчкової С А., яка просила
рішення суду залишити без змін, перевіривши доводи скарги за матеріали справи

ВСТАНОВИВ

В апеляційній
скарзі позивач ОСОБА_1 оспорює обгрунтованість рішення Марїнського районного
суду від 17.08.2007 року, просить його скасувати постановити нове рішення, яким
задовольнити його вимоги, стягнути на його користь матеріальну шкоду 37956
гривен, моральну шкоду 40000 гривен.

Доводи скарги
зводяться до того, що суд неповно збував обставини справи, не прийняв до уваги
доводи позивача про те, що відповідач при нарахуванні одноразової допомоги
порушуючи ст. 34 Закона України
„Про ззгальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійного захворювання , які спричинили втрату
працездатності" обмежив розмір одноразової допомоги, що не передбачено
законом, недоплатив позивачу 37956 гривен, крім того, Фонд повинен відшкодувати
йому моральну шкоду, яка заподіяна йому втратою здоров,я на виробництві у
розмірі 40000 гривен. Просив рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити
нове рішення, яким задовольнити його вимоги у повному обсягу.

Рішенням
Марїнського районного суду Донецької області від 17 серпня 2007 року в
задоволенні вимог позивачу відмовлено в повному обсязі.

Апеляційний суд
вважає можливим частково задовольнити апеляційну скаргу, рішення суду у частині
відмови у стягненні моральної шкоди змінити, позов задовольнити частково, у
іншій частині рішення суду залишити без змін з таких підстав:

Постановляючи
рішення у частині відмови у задоволені вимог про стягнення одноразової допомоги
у повному розмірі, без врахувань
можливості обмежити цю суму відповідно до вимоги закону, суд першої
інстанції правильно виходив з того, що на

2

підставі статті 34 Закону України „Про
загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків
на виробництві та професійного захворювання , які спричинили втрату
працездатності" - нарахування суми одноразової допомоги провадиться з
розрахунку середньомісячного заробітку потерпілого за кожен відсоток втрати
працездатності , але не більш як 4 кратного розміру суми зарплати, з якої
сплачується внески до Фонду.

Для
виконання   вищезгаданого      Закону           правлінням   Фонду
соціального

страхування були прийняті відповідні Постанови № 491 від
11 березня 2004 року, від 25жовтня 2004 року, № 712 від 1 грудня 2004 року і №
712 т»Ь 15 березня 2005 року про нарахування допомоги та щомісячних платежів.

Рішення
правління Фонду України,прийняте в рамках його компетенції, являються
обов"язковими для виконання всіма страхувальниками й застрахованими
особами / ст.. 17 Закону
„ Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків
на виробництві та професійного захворювання , які спричинили втрату
працездатності", тому для проведення перерахунку сум допомоги підстав   немає.

Відповідно до
Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов"язкове
державне соціальне страхування /16/9-ВР/ правову основу, економічний механізм
та організаційну структуру загальнообов"язкового державного соціального
страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які привели до втрати працездатності або загибелі застрахованих
на виробництві визначає Закон України від 23 вересня 1999 року №1105-Х1У „Про
загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та професійного захворювання,які спричинили и трату
ірацездатності".

Згідно з
указаним Законом страхування від нешасного випадку здійснює Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України- некомерційна самоврядна організація,що діє на підставі Статуту, який
затверджується її правлінням.

Усі види
страхових виплат і соціальних послуг застрахованим    провадяться Фондом соціального страхування
від нещасних випадків за рахунок коштів цього Фонду.

Управління
Фондом здійснюється на паритетній основі державою, представниками застрахованих
осіб і роботодавців.

Безпосереднє
управління Фондом   здійснюють його
правління та виконавча дирекція.

Як,   виконача
дирекція,так   і   робочі
органи   виконавчої   дирекції
Фонду здійснюють виплати,які передбачені бюджетом.

Судом
установлено й це не оспорюється сторонам'!, шо ОСОБА_1 втратив здоров"я на
виробництві та отримує страхові виплати у віділенні виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків н^ піробництві.

У зв"язку з
тим,що сум недоплат по одноразової допомозі не встановлено ,судом першої
інстанції правильно відмовлено ОСОБА_1 у стягненні доплати вказаних сум.

У частині
рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог позивача про
стягнення моральної шкоди, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає
задоволенню частково, рішення суду підлягає зміні з ухваленням нового рішення,
яким слід задовольнити позовні вимоги частково з таких підстав:

3

Фонд виплачує
потерпілому страхові суми відповідно до вимог Закону України " Про
загальнообов,язкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві
" від 23.09.1999 року.

Суд встановив,
що позивач отримав травму у 2003 році, втратив працездатність на 10 %, про що є
висновок МСЕК від 17.12.2003 року, та ще отримав професійне захворювання на
виробництві при виконанні своїх трудових обов,язків, втратив 40 %
працездатності, про що є висновок МСЕК від 16.11.2004 року, а усього втрата
працездатності склала 50 %.

При таких
обставинах суд прийшов до помилкового висновку про те, що позивачу не
спричинена моральна шкода, відмовив у задоволені вимог позивача про стягнення
на його користь моральної шкоди з підстав відсутності закону, який дозволяє
задовольнити вимоги позивача.

Апеляційний суд вважає, що у частині відмови у стягненні на користь позивача моральної
шкоди, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням вимог матеріального
права, суд застосував матеріальний закоту який не підлягає задоволенню, що
відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України, дає апеляційному суду можливість
скасувати рішення суду, ухвалити нове рішення, яким задовольнити частково
позовні вимоги.

Суд встановив,
що позивач отримав травму та захворювання на виробництві, під час виконання
своїх трудових обов,язків, про що складало акт за формою Н-1 у 2003 та 2004
роках. За висновком МСЕК 16.11.2004 року він втратив працездатність на 50 %.

Відповідно до
вимог п. 3 ст. 34 Закона
України " Про загальнообов,язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві " від 23.09.1999 року моральна
немайнова шкода, заподіяна умовами виробництва, відшкодовується Фондом
соціального страхування. Сума страхової виплати за моральну шкоду визначається
у судовому порядку.

Законом України
" Про державний бюджет України па 2007 рік " дія вказаного закону
призупинена.

Відповідно до
вимог ст. 5 ЦК України,
акт цивільного законодавства не має зворотної сили у часі, крім випадків, коли
він пом,якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні
відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який
втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та
обов,язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Між сторонами
виникли правові відносини з 2003 року, коли позивач отримав травму, а у 2004
році позивач захворів професійним захворюванням, має право на відшкодування
моральної шкоди, заподіяною йому втратою здоров,я, тому апеляційний суд вважає
можливим задовольнити частково вимоги позивача, стягнути на його користь
відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до
вимог ст. 6 міжнародної Конвенції про захист прав людини та основних свобод,
кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов,язків має право на
справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і
безстороннім судом, встановленим законом. При цьому слід застосувати практику
Європейського суду з прав людини в національному судочинстві, як інструменту
функціювання Конвенції, що є частиною національного законодавства.

4

Відповідно до
матеріалів справи " Бурдов проти Росії " Розгляд по суті і
справедлива сатисфакція, Страсбург, 7 травня 2002 року, Европейський суд
прийшов до висновку, що внаслідок виявлених порушень, які не можна вважати
виправленими лише завдяки визнанню судом наявності порушення, заявник завдав
певної моральної шкоди. Керуючись при визначенні суми компенсації принципом
справедливості, як того вимагає ст. 41 Конвенції, суд встановив розмір
моральної шкоди.

Суд встановив,
що позивач отримує від держави необхідні платежі по щомісячним страховим
виплатам, по відшкодуванню витрат на ліки та інші платежі, які випливають з
Закону України " Про загальнообов,язкове страхування" тому приймаючи
до уваги вказані обставини та конкретну справу Європейського суду, при
визначенні суми компенсації слід керуватися принципом справедливості, та
встановити суму відшкодування на користь позивача моральної шкоди 20000 гривен.

Керуючись ч 1 п 3 ст. 307, ст. 313, 315 ЦПК України

ВИРІШИВ

Апеляційну скаргу позивача частково задовольнити.

Рішення
Марїнського районного суду Донецької області від 17.08.2007 року у частині
відмови у задоволені позову про стягнення моральної шкоди змінити.

Стягнути на
користь ОСОБА_1 з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків у Марийському районі моральну шкоду у розмірі двадцяти
тисяч гривень.

У іншій частині
рішення суду залишити без змін.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили негайно і може бути оскаржено
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
законної сили рішенням суду.