Справа 2-36172007р.
року    Слов'янський міськрайонний суд
Донецької області у складі:
судді  Мінаєва І.М.
секретарі              Бороздіной І.В.
відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов"янська цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування жилим
До суду з
позовом до ОСОБА_2  про встановлення порядку користування
квартирою звернулася ОСОБА_1,
посилаючись на те,  що вона з
27.01.2000р. по 21.08.2006р. перебувала з відповідачем в зареєстрованому
шлюбі,  від якого у них є спільна дитина
ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає з
нею та знаходиться на її утриманні. В період проживання в зареєстрованому шлюбі
ними була придбана квартира АДРЕСА_1. Відповідач в даній квартирі не
зареєстрований та на теперішній час проживає у своїх батьків в кв.АДРЕСА_2.
Квартира площею 66, 7 кв.м,  має чотири
кімнати - дві суміжні та дві ізольовані. Дана квартира належить її та
відповідач у в рівних частках по 12 за кожним та рішенням суду залишена в їх
спільному користуванні. В добровільному порядку вони між собою не змогли
визнати порядок користування квартирою та позивачка вимагала виділити її в
користування дві суміжні кімнати площею 15, 8 кв.м та 12, 4 кв.м,  відповідачу виділити в користування дві
ізольовані кімнати площею 12, 4 кв.м та 8.4 кв.м,  залишивши в спільному користуванні кухню,  санвузол,
підсобні приміщення. Такий порядок користування квартирою позивачка
обґрунтовує тим,  що фактично вона з
дитиною користуються кімнатами площею 15, 8 кв.м та 12, 4 кв.м,  в цих кімнатах знаходяться її речі та
особисті речі дитини. Розмір кімнат,  що
надаються відповідачу перевищує норми середньої забезпеченості громадян України
та не порушуватиме його житлові права. Також прохала врахувати,  що з нею проживає неповнолітній син,  який страждає рядом хронічних
захворювань,  перебуває на обліку у
лікарів,  потребує її постійного
догляду,  а одна з цих суміжних кімнат
спеціально обладнана для духовного та фізичного розвитку дитини.
В судовому
засіданні представник позивачки адвокат ОСОБА_4 підтримав позовні вимоги в
ОСОБА_2  в судове засідання не
з"явився,  хоча належним чином
повідомлявся про час та місце розгляду справи і суд зі згоди позивачки ухвалює
рішення при заочному розгляді справи,  що
відповідає вимогам  ст. .224 ЦПК України.

Заслухавши
пояснення представника позивачки,
дослідивши письмові докази по справі,
суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими,  що підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом
встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Квартира
АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2  в рівних частках по 12 за кожним на
підставі рішення Слов"янського міськрайонного суду від 13.12.2006р. та
рішення Апеляційного суду Донецької області від 14.03.2007р.,  знаходиться в їх спільному користуванні.(а.с.
24-28). Відповідно до  ст. .63 СК України
дружина та чоловік мають рівні права володіння,
користування і розпорядження майном,
що належить їм на праві спільної сумісної власності.

ст.
.150, 155 Житлового Кодексу України передбачає право громадян,  які мають у приватній власності
квартиру,  користуватися нею для
особистого проживання і

проживання
членів їх сімей,  мають право
розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Власника квартири не може бути
позбавлено права користування жилим приміщенням,  крім випадків,  встановлених законодавством.

ст. .70 ч.3 СК України передбачає,  що за рішенням суду частка майна
дружини,  чоловіка може бути
збільшена,  якщо з ним (нею) проживають
діти.

Згідно  СТ. .319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови
здійснення своїх прав та власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які
дії,  які не суперечать закону.

Оскільки квартира
АДРЕСА_1 знаходиться в спільному користуванні позивачки та відповідача,  в добровільному порядку вони між собою не
змогли визнати порядок користування квартирою,
то суд вважає можливим задовольнити вимоги позивачки та виділити її в
користування дві суміжні кімнати площею 15, 8 кв.м та 12, 4 кв.м,  відповідачу виділити в користування дві
ізольовані кімнати площею 12, 4 кв.м та 8.4 кв.м,  залишивши в спільному користуванні кухню,  санвузол,
підсобні приміщення. Такий порядок користування квартирою зумовлений
тим,  що фактично на даний час позивачка
з дитиною користуються суміжними кімнатами площею 15, 8 кв.м та 12, 4
кв.м,  в цих кімнатах знаходяться її речі
та особисті речі дитини. Розмір кімнат,
що надаються відповідачу перевищує норми середньої забезпеченості
громадян України та не порушує його житлові права. Також суд враховує,  що з позивачкою проживає неповнолітній
син,  який страждає рядом хронічних
захворювань,  перебуває на обліку у
лікарів,  потребує постійного догляду
матері,  а одна з цих суміжних кімнат
спеціально обладнана для духовного та фізичного розвитку дитини.

Оцінивши
зібрані по справі докази у їх сукупності,
суд вважає,  що позовні вимоги
підлягають задоволенню в повному обсязі.

,   Відповідно до вимог  ст. .88 ЦК України,  з відповідача
на користь позивачки слід стягнути понесені нею судові витрати по сплаті
судового збору в сумі 8, 50 грн,  7, 50
грн -витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи,  150 грн за надання правової допомоги.

На підставі
викладеного,  керуючись  ст.
ст. 63, 70 СК України,   ст.  ст. 10, 11, 57, 88, 208, 209, 213-215 ЦПК
України,  суд

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити в повному обсязі.

Встановити
порядок користування квартирою АДРЕСА_1 наступним чином :

·
виділити ОСОБА_1 в користування дві суміжні кімнати
площею 15, 8 кв.м та площею 12, 4 кв.м;

·
виділити ОСОБА_2 в користування дві ізольовані кімнати
площею 8, 4 кв.м та площею 12, 4 кв.м;

·
підсобні приміщення,
кухню та санвузол залишити в спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 150 грн за надання правової допомоги,  8 грн 50 коп.3а сплату судового збору та 7
грн 50 коп. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи,  а всього 166 грн.

Рішення може
бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області шляхом подачі в 10-денний
строк з моменту проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження,  а потім шляхом подачі в 20-денний строк
апеляційної скарги або в порядку,
встановленому ч.4  ст. 295 ЦПК
України.

Заочне рішення
може бути переглянуте судом,  що його
ухвалив,  за письмовою заявою
відповідача,  поданою протягом десяти
днів з дня отримання його копії.