Справа № 2-П-335/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24
квітня 2007 року                                                                           місто
Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого - судді                                                             Слюсарчук
Н.Ф.

з участю
секретаря с/з                                                          Хоцької
Л.М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2

про     відшкодування матеріальної та моральної
шкоди,  завданої в результаті ДТП, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
в січні 2006 року звернулася з вищезгаданим позовом,  в якому зазначила,  що відповідач,  який керував на підставі довіреності
автомобілем ДЕУ РАЧЕР д.н. НОМЕР_1,  що
належить ОСОБА_3,  27.01.2004 року біля
18 год. 30 хв. на перехресті вулиці Перемоги та площа Перемоги в м.  Житомирі скоїв неї наїзд. Внаслідок даної ДТП
позивач отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження та була доставлена в
травматологічне відділення ЦМЛ № 2. У зв"язку з цим просила стягнути з
відповідача на відшкодування матеріальної шкоди витрати,  пов"язані з придбанням ліків та проходженням
курсів лікування в сумі 2720 грн. 91 коп,
на відшкодування моральної шкоди 5000 грн. та судові витрати.

В
судовому засідання позивач уточнила свої вимоги,  просила стягнути на відшкодування
матеріальної шкоди 3540 грн. 91 коп,
оскільки вона продовжувала проходити курси лікування,  а також не вказала раніше витрати за
пошкоджене пальто в сумі 380 грн,  на
відшкодування моральної шкоди 5000 грн,
позаяк їй заподіяні фізичні та моральні страждання,  погіршився її стан здоров"я,  витрачала тривалий час на проходження
лікування. На обґрунтування доводів позовних вимог,  вважає,
що в матеріалах справи є всі докази,
що підтверджують її вказані вище витрати/ чеки,  рецепти,
квитанції/,  заперечує проти
призначення судово-медичної експертизи щодо визначення наявності її захворювань
та причинного зв"язку з даною ДТП та необхідності проведеного лікування.

Відповідач
в судовому засіданні заперечує свою винність в даній ДТП,  яка підтверджується матеріалами справи,  однак в частині відшкодування матеріальної
шкоди визнав позов сумі 2155 грн,  за
проведені курси лікування безпосередньо після ДТП,  в тому числі 380 грн. за пошкоджене пальто.
Щодо відшкодування моральної шкоди просив в позові відмовити.

Заслухавши
позивача,  її представника,  відповідача та дослідивши докази в їх
сукупності,  оцінюючи їх за своїм
внутрішнім переконанням,  суд
вважає,  що позов підлягає до часткового
задоволення.

Правовідносини
між сторонами регулюються  ст.  ст.
1166,  1167,  1187,
1192,  1193 ЦК України,  чинними на день їх виникнення.

Відповідно
до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов"язковому
з"ясуванню при вирішенні даного спору про відшкодування матеріальної шкоди
підлягає з"ясуванню: наявність такої шкоди,  протиправність діяння її заподіювача,  наявність причинного зв"язку між шкодою
і протиправним діянням заподіювача та вини останнього і в її заподіянні.

Судом
встановлено,  що 27.01.2004 року біля 18 год. 30 хв. на
перехресті вулиці Перемоги та площа Перемоги в м.  Житомирі відповідач,  який керував на підставі довіреності
автомобілем ДЕУ РАЧЕР д.н. НОМЕР_1,  що
належить ОСОБА_3,  скоїв наїзд на
позивача. Внаслідок даної ДТП позивач отримала тілесні ушкодження середнього
ступеню тяжкості у вигляді струсу головного мозку,  забійної рани волосяної частини голови,  закритого перелому хірургічної шийки лівої
плечової кістки,  тупої травми тазу,  підшкірної гематоми верхньої третини правого
стегна./відм. матеріал № 2980/04,  а.с.
45-49/.

Відповідно
до постанови про закриття кримінальної справи від 22.11.2005 року кримінальну
справу порушену за фактом ДТП,  внаслідок
якої позивач отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості,  закрито на підставі  ст.  6
п.2 КПК України за відсутністю складу злочину. В ході проведених слідчих
дій,  на підставі зібраних
матеріалів,  проведених експертиз,  відповідач не мав технічної можливості
уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_1,  в
діях відповідача не вбачається невиконання ним пунктів ПДР,  які могли б стати причиною виникнення даної
пригоди. Недотримання позивачем ОСОБА_1.
вимог п.п. 4.7,  4.9,  4.10,
4.14 /а/,  /б/,  /г/ ПДР України являються причиною виникнення
даної ДТП та наслідків,  які наступили. Дана

постанова
позивачем не оскаржувалася та останні з нею погодилися.

Згідно
до вимог  ст.  1187 ЦК
України шкода,  яка завдана джерелом
підвищеної небезпеки,  відшкодовується
особою,  яка на відповідній правовій
підставі володіє транспортним засобом,
використання,  зберігання або
утримання якого створює підвищену небезпеку,
та відповідає за завдану шкоду,
якщо вона не доведе,  що шкоди
було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Суд
вважає,  що шкода заподіяна
відповідачем,  оскільки він є володільцем
джерела підвищеної небезпеки та повинен її відшкодувати,  позаяк керував транспортним засобом на
підставі довіреності від 22.01.2004 року,
доказів підтвердження того,  що
шкода була завдана внаслідок непереборної сили або умислу позивача в судовому
засіданні не встановлено.

Відповідно
до вимог  ст.  ст.  10
ч.2,  60 ч.1 ЦГОС України,  кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини,  на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Визначаючи
розмір відшкодування матеріальної шкоди,
суд приймає до уваги те,  що
відповідач визнав позов щодо відшкодування матеріальної шкоди частково в сумі
2155грн. в тому числі за пошкоджене пальто 380 грн.

Із наданих позивачем довідок,
рецептів,  квитанцій не
вбачається,  що саме

встановлені діагнози захворювань у позивача та призначені курси
лікування,  їх

кількість,     вартість            знаходяться    в
причинно-наслідковому
зв"язку    з

протиправними
діями відповідача в результаті ДТП,  а відтак,  суд
вважає,  що до задоволенню підлягає
матеріальна шкоди в сумі 2155 грн,  яку
стягує з відповідача. Для встановлення необхідності проходження курсів
лікування та їх кількості внаслідок даної ДТП,
суд вважає,  що необхідні
спеціальні знання та призначення судової медичної експертизи,  від якої сторони відмовилися.

Вирішуючи
питання про наявність підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди,  судом враховуються вимоги  ст. 1167 ЦК України,  згідно яких моральна шкода,  завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями,  діями або
бездіяльністю,  відшкодовується особою,  яка її завдала,  за наявності вини,  крім випадків,  встановлених частиною другою цієї статті,  відповідно до якої моральна шкода
відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи,  яка її завдала,  якщо шкоди завдано каліцтвом,  іншим ушкодженням здоров"я або смертю
фізичної особи внаслідок дій джерела підвищеної небезпеки.

При
визначенні розміру моральної шкоди,
судом враховуються періоди фізичних страждань та хвилювань,  які вивели позивача із рівноваги,  заподіяння тілесних ушкоджень середнього
ступеню тяжкості у вигляді струсу головного мозку,  забійної рани волосяної частини голови,  закритого перелому хірургічної шийки лівої
плечової кістки,  тупої травми тазу,  підшкірної гематоми верхньої третини правого
стегна,  проходження тривалих курсів
лікування.

Однак,  з врахуванням грубої необережності
позивача,  яка сприяла виникненню
шкоди,  нехтування правилами безпеки
руху,  з урахуванням характеру,  обсягу та глибини заподіяних позивачу
моральних страждань,  їх наслідків,  враховуючи вимоги розумності та
справедливості,  суд зменшує розмір
моральної шкоди та вважає за можливе задовольнити позов частково в сумі 1500
грн,  які підлягають відшкодуванню на
користь позивача з відповідача у відповідності зі  ст.
1167 ЦК України.

В задоволенні
решти позовних вимог відмовити за безпідставністю.

У
відповідності до вимог  ст.  88 ЦПК України судові витрати по справі суд
покладає на відповідача в сумі 59 грн. 50 коп. на користь держави.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст.  10,  11,
60,  209,  88,
212 - 215,  218 ЦПК України,   ст.
ст.  1166,  1167,
1187,  1192,  1193 ЦК
України,  Постановою Пленуму Верховного
Суду України № 6 від 27.03.1992 року "Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" із змінами та
доповненнями та Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995
року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної
/немайнової / шкоди " із змінами і доповненнями,  суд,  -

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити частково.

Стягнути
з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1на відшкодування матеріальної шкоди 2155 грн,  на відшкодування моральної шкоди 1500 грн.

В задоволенні
решти позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
держави судовий збір в сумі 59 грн. 50 коп.

Рішення
може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Богунський
районний суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду
протягом десяти днів з дня проголошення рішення та апеляційної скарги протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження,  з подачею її копії до апеляційної інстанції
або в порядку ч. 4  ст.  295 ЦПК України.