Справа
№22-4936
Головуючий у 1 -й інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

21
листопада 2007 року                     Колегія
суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного
суду міста Києва в складі:

Головуючого                               ОСОБА_5

Суддів                                          Желепи
О.В.,  Столбун В.І.

при
секретарі                                Гайдай І.

Розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 - представника
ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м.  Києва від 11 квітня 2007 р. в справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,  3-я особа:
ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди,
завданої ДТП.

І

Заслухавши
доповідь судді ОСОБА_5 ,  перевіривши
матеріали справи,  обговоривши доводи
апеляційної скарги,  колегія суддів,  -

встановила:

02
червня 2006 р. позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про
відшкодування 16279, 81 грн. матеріальної шкоди,  завданої дорожнього транспортною пригодою 19
листопада 2003 р. та судових витрат.

13
березня 2007 р. позивачкою на підставі
ст.   ст.  151-153 діючого ЦПК України було подано заяву
про забезпечення позову,  шляхом
накладення арешту на автомобіль ГАЗ 2705 14 /випуск 2006 p./
держномер НОМЕР_1,  що зареєстрований на
ім'я ОСОБА_2 - відповідача по справі.

Ухвалою
Шевченківського районного суду м.  Києва
від 11 квітня 2007 р. подана позивачкою заява про вжиття заходів забезпечення
позову була задоволена в повному обсязі.

Не погодившись з постановленою ухвалою,  представником відповідача було подано на неї
апеляційну скаргу,  в якій він просив
оскаржувану ухвалу скасувати,
забезпечення позову у даній справі скасувати,  посилаючись на те,  що судом першої інстанції оскаржувана ухвала
постановлена з порушенням норм процесуального права,  такою,
що не відповідає вимогам ч.3
ст.  152 ЦПК України,  оскільки накладення арешту на новий
автомобіль,  який придбаний відповідачем
уже після ДТП є
неспівмірним.  Крім того,  клопотання було розглянуто за відсутності 3-ї
особи.

Розглянувши
справу в межах доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і обґрунтованість постановленої в цій частині
ухвали,  колегія суддів приходить до
висновку,  що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

У
відповідності з п. 1) ч. 1  ст.  312 ЦПК
України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції,  апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає
ухвалу без змін,  якщо судом першої
інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Згідно з
ч. 1  ст.
151 ЦПК України суд за заявою осіб,
які беруть участь у справі,  може
вжити заходи забезпечення позову.

Частиною
3 цієї статті передбачено,  що
забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи,  якщо невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Виходячи
з обставин,  якими позивачка обґрунтовує
вимоги,  в разі задоволення позову,  з відповідача суд повинен буде стягнути на її
користь матеріальну шкоду та судові витрати.

За таких
обставин суд прийшов до правильного висновку про необхідність задоволення заяви
позивачки про вжиття заходів забезпечення позову,  шляхом накладення арешту на автомобіль ГАЗ
2705 14 /випуск 2006 p./
держномер НОМЕР_1 ,  який належить на
праві приватної власності відповідачу,
оскільки,  якщо він буде
відчужений,  а позов задоволений,  то таке унеможливить виконання рішення.

Не
заслуговують на увагу твердження представника відповідача,  що вжиті судом першої інстанції заходи
забезпечення позову не співмірні з заявленими позовними вимогами,  оскільки,
а ні відповідачем,  ні його
представником не були надані до суду апеляційної інстанції дані,  що вартість автомобіля,  на який було накладено арешт значно перевищує
суму заявлених позовних вимог.

Щодо
доводів апеляційної скарги про розгляд клопотання про забезпечення позову у
відсутності 3-ї особи,  то у
відповідності до ч.1  ст.  153 ЦПК України заява про забезпечення позову
розглядається судом,  у провадженні якого
перебуває справа,  в день її надходження
без повідомлення відповідача та інших осіб,
які беруть участь у справі. Виходячи з вимог закону,  не заслуговують на увагу і доводи
представника відповідача в частині розгляду клопотання за відсутності 3-ї
особи.

З
урахуванням викладеного,  судова колегія
вважає,  що оскаржувана ухвала
постановлена з додержанням вимог закону,
доводи апеляційної скарги є не суттєвими і не дають підстав для висновку
про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права
які призвели або могли призвести до неправильного вирішення цього питання,  підстави для скасування оскаржуваної ухвали і
задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись  ст.
ст.  303,  304, п. 1) ч. 2  ст.
307,  п. 1) ч. 1  ст.
312,  313,  п. 4) ч. 1
ст.  314,  315, 317, 319 ЦПК України,  колегія суддів,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу
Шевченківського районного суду м.  Києва
від 11 квітня 2007 р. залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,  однак може бути оскаржена шляхом подачі
касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання законної сили до
Верховного Суду України.