Справа № 2- 406
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"05"
липня 2007 року Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

Головуючого -
судді: Цалина Б.М.

Секретаря-
ГубчукД.Ю.

З участю
адвоката : ОСОБА_4

позивача:ОСОБА_1.

Представника
позивача : ОСОБА_5

Відповідачки :
ОСОБА_3

Представника
відповідача: державного нотаріуса Кабин
А.Р.

Представника
відповідача: Яворівської сільської ради - Шкрібляк К.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду м.
Косів справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2,  до ОСОБА_3,  Косівської державної нотаріальної контори про
визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок та за
додатковим позовом до ОСОБА_3,
Косівської державної нотаріальної контори,  Яворівської сільської ради про визнання
свідоцтва про право власності на житловий будинок недійсним,  -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі
ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися в суд із позовом до ОСОБА_3,  Косівської державної нотаріальної контори про
визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок та із
додатковим позовом до ОСОБА_3,
Косівської державної нотаріальної контори,  Яворівської сільської ради про визнання
свідоцтва про право власності на житловий будинок недійсним .

Позивач,  ОСОБА_1,
в судовому засіданні позов підтримав,
суду пояснив,  що відповідачка в
справі доводиться йому рідною сестрою. Народились вони та проживали в с Яворів
Косівського району. Після одруження як він так і відповідачка залишили
батьківське господарство та перейшли проживати в м.  Косів а мати ОСОБА_6 залишилась проживати в
своєму господарстві одна . ІНФОРМАЦІЯ_1 мати померла після чого відкрилась
спадщина на належне їй майно. До спадкового майна належить
будинковолодіння,  що розміщене в АДРЕСА_1. Мати не
залишила заповітного розпорядження щодо належного їй майна а тому він із
відповідачкою являються спадкоємцями за законом.  Із самого початку між ним та сестрою була
домовленість продати спадкове будинковолодіння а виручені кошти розділити
порівну. Такий же намір і підтримував їх батько ОСОБА_2,  який фактично за час перебування в шлюбі
побудував вказаний житловий будинок. Досягнувши усної домовленості із
відповідачкою він допомагав матеріально останній в оформленні документів
пов"язаних із прийняттям спадщини та за власні кошти проводив ремонтні
роботи в спадковому будинковолодінні підготувавши таким чином його до продажу.
На даний час всі документи на спадкове будинковолодіння ,  що в АДРЕСА_1
виготовлені на ім"я сестри,
відповідачки в справі ОСОБА_3 ,
яка після виготовлення документів стала відмовлятись від попередньої
домовленості щодо продажу спадкового будинковолодіння. Йому стало відомо,  що відповідачка ще в 1995 році без його
відома ,  та без відома їх батька
виготовила свідоцтво про право власності на спадковий будинок на своє ім"я
та на ім"я покійної матері не вказавни як співвласників ні його ні батька.
Просить основний позов та додатковий задоволити в повному обсязі.

Представник
позивачів,  ОСОБА_1 підтримав позовні
вимоги

ОСОБА_1. та ОСОБА_2 суду
пояснив,  що позивачем ОСОБА_2 за час перебування в
шлюбі із ОСОБА_6 ще в 1959 році побудовано житловий будинок ,  що знаходиться в АДРЕСА_1 . В наслідок
сімейних негараздів в 1960-х роках ОСОБА_2.3алишив дане будинковолодіння та
перейшов проживати в інше господарство ,
де проживає і на даний час а його дружина із дітьми : позивачем -
ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_3 залишились проживати у вказаному
будинковолодіні. З часу одруження сторони покинули батьківський будинок та
перейшли проживати у свої господарства,
що в м.  Косові а мати залишилась
одна. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла після чого відкрилась спадщина на належне їй
майно. До спадкового майна належить будинковолодіння ,  що розміщене в АДРЕСА_1. Так як остання не залишила заповітного розпорядження
щодо належного їй майна то позивачі та відповідачка ОСОБА_3 являються
спадкоємцями за законом.  Із самого
початку між сторонами була укладена усна домовленість щодо продажу спадкового
будинковолодіння та розподілу грошей,
однак на даний час всі документи на спадкове будинковолодіння
виготовлені на ім"я відповідачки в справі ОСОБА_3 ,  яка після виготовлення документів стала
відмовлятись від попередньої домовленості щодо продажу спадкового
будинковолодіння. Окрім того ,  як стало
відомо,  відповідачка ще в 1995 році без
відома інших членів сім"ї виготовила свідоцтво про право власності на
спадковий будинок на своє ім"я та на ім"я покійної матері не вказавши
як співвласників ні брата ні батька. Просить основний позов та додатковий
задоволити в повному обсязі.

Відповідачка
ОСОБА_3 позов заперечила ,  суду пояснила
,  що вона народилась та проживала в с Яворів разом із
матір"ю ОСОБА_6 та братом ,
позивачем в справі ОСОБА_1 Батько ОСОБА_2 залишив сім"ю коли їй
було 2 чи З роки і з того часу взагалі не приймав ніякої участі в їх вихованні
чи у веденні домашнього господарства. Мати їх виховувала та утримувала
господарство одна . З часу одруження вони із братом створивши свої сім"ї
перейшли на постійне місце проживання в м.
Косів в свої окремі господарства. Однак незважаючи на це вона постійно
допомагала матері утримувати господарство. А також здійснювала за матір"ю
догляд. В зв"язку із хворобою мати ІНФОРМАЦІЯ_1 померла. Так як на час
смерті матері вона фактично проживала в цьому господадарстві то рішенням
Яворівської сільської ради №39 від 19 вересня було вирішено оформити право
власності на будинковолодіння ,  що в с Яворів в рівних
частинах за нею та за покійною матір"ю. Після смерті матері вона вступила
у фактичне управління та володіння спадковим майном ключі від спадкового
будинку знаходяться в неї,  вона і по
даний час здійснює догляд за будинковолодінням хоча постійно проживає в м.  Косові так як має на утриманні дитину
інваліда - дитинства . Після смерті матері,
в 1995 році,  вона звернулась із
заявою в нотаріальну контору про прийняття спадщини та 24.10.2006 року отримала
в Косівській Державній нотаріальній конторі свідоцтво про прийняття спадщини .
Позивачу ще в 1995 році було відомо про те,
що спірне будинковолодіння належить на праві власності в рівних частинах
їй та матері,  окрім того позивач особисто
в нотаріальну контору подав заяву від 20.09.2006 року в якій зазначено,  що на дань смерті матері залишилось спадкове
майно яке складається із 1А частини житлового будинку ,  що знаходиться в с Яворів участок Віпчинка та
останній заявив,  що спадщини не прийняв
,  жодних притензій до спадкового майна
немає. На даний час позивач ОСОБА_1 не згідний із тим,  що вона являється власником спадкового
будинковолодіння так як має намір сам продати вказаний успадкований нею будинок
. Просить в позові відмовити.

Представник
відповідача ,  державний нотаріус
Косівського районного нотаріального округу Кабин Андрій Романович позов заперечив ,  суду пояснив,
що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 не залишила заповітного розпорядження
щодо належного їй майна а тому відповідачка ОСОБА_3,  являється спадкоємцем майна по закону. В 1995
році відповідачка ОСОБА_3 подала в державну нотаріальну контору заяву про
прийняття спадщини та вказала як спадкоємця також свого рідного брата,  позивача в справі,  ОСОБА_1 . Спадкове майно складалось із х/г
частини будинковолодіння,  що в АДРЕСА_1. Позивач ,  ОСОБА_1 20 вересня 2006 року звернувся в
нотаріальну контору із заявою в якій зазначено,
що на дань смерті матері залишилось спадкове майно яке складається із 1А
частини житлового будинку ,  що
знаходиться в с Яворів участок

Віпчинка
,  Зміст  ст.  1261 ЦК
України йому роз"яснено,  та
останній заявив,  що спадщини не прийняв
,  жодних притензій до спадкового майна
немає,  в суд із заявою про продовження
строку для прийняття спадщини звертатись не буде. За наведених підстав позовні
вимоги вважає безпідставними та просить відмовити в їх задоволенні.

Представник
відповідача,  сільський голова
Яворівської сільської ради ,  Шкрібляк
Катерина Миколаївна позов заперечила ,
суду пояснила,  що у відповідності
до записів в погосподарських книгах сільською радою готувались списки жителів
села для оформлення права власності на житлові будинки. Дані списки
розглядались на сесії сільськоїх ради для прийняття відповідного рішення.
ОСОБА_6 напевно за життя вказувала про визнання права власності за нею та за
дочкою ОСОБА_3,  яка її доглядала а тому
і свідоцтво про право власності було видано в рівних частинах на ОСОБА_6 та її
доньку ОСОБА_3 Вважає позовні вимоги безпідставними та просить відмовити в
позові.

Суд
вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи вважає ,  що позов не може підлягати до задоволення з
наступних підстав:

Як
пояснили в судовому засіданні сторони,
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ,  вони
являються рідними братом і сестрою,
проживали остані із народження в с
Яворів участок Віпчинка
в батьківському будинковолодінні. їх батько,
позивач в справі, ОСОБА_2 на початку 1960-х років залишив свою сім»ю та
створивши нову сім»ю перейшов проживати в інше господарство і з того часу
ОСОБА_6 в спірному господарстві проживала одна із дітьми. Із часу одруження
ОСОБА_1 залишив батьківське господарство та перейшов проживати в своє
господарство в м. Косів а також відповідачка ОСОБА_3 перейшла проживати в своє
будинковолодіння ,  що в м.  Косові однак постійно допомагала матері вести
домашнє господарство та доглядала її. Як стверджено свідоцтвом про смерть (
а.с. 5) ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті останньої відкрилась
спадщина. ОСОБА_6 не залишила заповітного розпорядження щодо належного їй майна
а тому ОСОБА_1,  та ОСОБА_3,  являються спадкоємцями майна по закону. Як
встановлено в судовому засіданні в 1995 році відповідачка ОСОБА_3 подала в
державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини та вказала як
спадкоємця рідного брата,  позивача в
справі,  ОСОБА_1 . Спадкове майно
складалось із Уг частини будинковолодіння,
що в АДРЕСА_1,  що стверджується свідоцтвом про право
власності на житловий будинок від 16 жовтня 1995 року ( а.с.  6-7). Позивач ,  ОСОБА_1 20 вересня 2006 року звернувся в
нотаріальну контору із заявою в якій зазначено,
що на дань смерті матері залишилось спадкове майно яке складається із Уг
частини житлового будинку ,  що
знаходиться в с Яворів участок Віпчинка ,  Зміст
ст.  1261 ЦК України йому
роз"яснено,  та останній
заявив,  що спадщини не прийняв ,  жодних притензій до спадкового майна
немає,  в суд із заявою про продовження
строку для прийняття спадщини звертатись не буде. Вказана заява подана у відповідності
із вимогами п.ПО Інструкції « Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України» від 14 червня 1994 року N 18/5,
яким встановлено,  що заяви про
прийняття спадщини,  про відмову від неї
та про видачу свідоцтва про право на спадщину повинні бути зроблені в письмовій
формі. Справжність підпису на таких заявах повинна бути нотаріально
засвідченою.

Заяви
про прийняття спадщини,  а також заяви
про відмову від спадщини не можуть бути повернуті спадкоємцям або скасовані
ними. Прийняття і відмова від спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового
майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини,  а від іншої частини відмовитись.
Спадкоємець,  який прийняв частину
спадщини,  вважається таким,  що прийняв усю спадщину. Видача свідоцтва про
право на спадщину спадкоємцям,  які
прийняли спадщину,  ніяким строком не обмежена.
Тобто як вбачається із матеріалів справи відповідачка ОСОБА_3,  після смерті матері вступила у фактичне
управління спадковим майном - Уг частиною будинковолодінням,  веде за ним догляд,  ключі від будинку знаходяться в неї,  остання в 1995 році звернулась в державну
нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини. Так 24.10.2006 року
ОСОБА_3 по її заяві Косівським державним нотаріусом і видано свідоцтво про
право на спадщину за законом.

Як ствердили в
судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача-ОСОБА_2.-ОСОБА_5.
,  вони із часу відкриття спадщини із
заявою про прийняття спадщини в нотаріальну контору не зверталися а також
ОСОБА_1 не заперечив подання

20.09.2006
року заяви держаному нотаріусу про неприйняття спадщини. За наведених підстав
суд вважає позовні вимоги позивачів в частині визнання недійсним свідоцтва про
право на спадщину безпідставними та такими ,
що не можуть підлягати до задоволення. У відповідності до вимог  ст.
1272 ЦК України
передбачено,  якщо спадкоємець протягом
строку,  встановленого статтею 1270 цього
Кодексу,  не подав заяву про прийняття
спадщини,  він вважається таким,  що не прийняв її. Відповідачка ОСОБА_3 у
відповідності до вимог  ст.  1269 цього ж кодексу подала до нотаріальної
контори заяву про прийняття спадщини і згідно вимог  ст.
1296 ЦК України
вважається такою,  що прийняла спадщину
та одержала свідоцтво про право на спадщину.

ст. 1301 ЦК
України встановлено,  що свідоцтво
про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду,  якщо буде встановлено,  що особа,
якій воно видане,  не мала права
на спадкування,  а також в інших
випадках,  встановлених законом.  В судовому засіданні не встановлено жодної
підстави для задоволення вимог позивачів щодо визнання недійсним свідоцтва про
право на спадщину.

Суд
вважає,  що позивачу ОСОБА_1 слід
поновити термін звернення до суду ,  як
такий,  що пропущений із поважних причин,  однак позовна вимогаОСОБА_1. в частині
визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок,  що видане Яворівською сільською радою
16.10.1995 року на підставі рішення сільської ради від 19.09.1995 року на
ім"я ОСОБА_6 та ОСОБА_3 безпідставна та не доведена в судовому засіданні.
Саме рішення Яворівської сільської ради № 39 від 19.09.1995 року на підставі
якого і видавалось вказане свідоцтво позивачем не оскаржувалось. Окрім того як
вбачається із оглянутих в судовому засіданні виписок із погосподарських книг
станом на 1995 рік,  тобто на час
оформлення права власності ОСОБА_6.
у своєму господарстві була зареєстрована одна,  двір відносився до суспільної групи
робітничих дворів а тому позивач ОСОБА_1 не має підстав для оспорювання
вказаного свідоцтва про право власності.

Відповідно
до п.10  ст. 80 ЦПК України у
позовах,  які складаються із кількох
самостійних вимог,  ціна позову
визначається загальною сумою всіх вимог. Згідно зі  ст.  З
Декрету KM України "Про державне мито" п.п. «а»,  «д» позивач ОСОБА_1. зобов'язаний сплатити
судовий збір в сумі 59, 50 грн в користь держави,  що підлягає до стягнення.

На
підставі наведеного,   ст.  ст.
1270,  1272,  1296 ЦК
України,  керуючись  ст.
ст.  213- 215 ЦПК України,  суд,  -

ВИРІШИВ:

В позові
ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  до ОСОБА_3,
Косівської державної нотаріальної контори про визнання недійсним
свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок та за додатковим позовом до
Яворівської сільської ради про визнання свідоцтва про право власності на
житловий будинок недійсним - відмовити .

Стягнути
із ОСОБА_1 в користь держави 59, 50 грн судового збору.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження
,  але апеляційна скарга не була подана в
строк ,  рішення суду набирає законної
сили після закінчення цього строку .

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подано до Косівського районного
суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на
рішення суду може бути подана до Івано-Франківського Апеляційного суду через
Косівський районний суд протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.