інстанції: Потапчук В.О.
Доповідач: Сегеда С.М.
Справа №
Категорія: ЦП: 5; 26
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

30 жовтня 2007
року                                                                                                     м.   Одеса

Колегія судців
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого                              Сегеди С.М.
,

суддів:                                        Виноградової
Л.Є.,  Гайворонського С.П.,

при секретарі                             Шкрабак В.О.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Малиновського районного суду м.
Одеси від 18 червня 2007 року,   у
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,   ОСОБА_3 про продовження строку на прийняття
спадщини,   визнання права власності в
порядку спадкування,   встановлення
порядку користування спільною власністю,
зобов'язання не перешкоджати в здійсненні права власності,

встановила:

16.07.2004 року
позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом,
який в подальшому доповнював,   до
ОСОБА_3 та ОСОБА_2   про подовження строку
на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 на 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 в
м.   Одесі,   визнання за ним права власності в порядку
спадкування на зазначену частку квартири,
встановлення порядку користування спільною власністю та зобов'язання
ОСОБА_2   не перешкоджати позивачеві в
здійсненні права власності на належну йому частку квартири АДРЕСА_1 в м.   Одесі.

Обґрунтовуючи
свою заяву,   позивач зазначив,   що він є братом,   ОСОБА_3 -дружиною,   а ОСОБА_2
- сином ОСОБА_4,   який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1. За життя ОСОБА_4 належала 14 частка квартири АДРЕСА_1 в м.   Одесі,
на яку після смерті останнього відкрилася спадщина у вигляді права
власності на вказану частку нерухомого майна.

Зазначив,   що відповідачі є спадкоємцями першої черги
після смерті ОСОБА_4,   однак після
відкриття спадщини вони спадкове майно в строки,   установлені
ст.   549 ЦК України,   в редакції 1963 року,   не прийняли. Після смерті ОСОБА_4 позивач
прийняв спадщину,   оскільки фактично
мешкав у вказаній квартирі (доглядав за тяжко хворим братом ОСОБА_4 до його
смерті). З таких підстав позивач вважав,
що відповідачі відмовилися від спадщини,   в той час як він є спадкоємцем другої черги,   а тому успадкував все спадкове майно,   шляхом фактичного прийняття спадщини.

Також позивач
просив суд поновити строк для прийняття спадщини,   так як пропустив його з поважних
причин,   а саме,   тому що чекав на неприйняття спадщини
відповідачами,   наглядав за тяжко хворим
ОСОБА_5 та часто знаходився у відрядженнях,
що унеможливило прийняття спадщини у встановлені чинним законодавством
строки.

Рішенням
Малиновського районного суду м.   Одеси
від 18 червня 2007 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені
у повному обсязі.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_2   ставить питання про
скасування судового рішення та ухвалення нового,   яким відмовити ОСОБА_1 у задоволені його
позовних вимог.

Апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи судове
рішення суд виходив із того,   що позивач
ОСОБА_1 фактично прийняв спадщину після смерті свого брата,   ОСОБА_4,
в той час,   як спадкоємці першої
черги - відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2
спадщину не прийняли.

Проте з таким
висновком суду погодитись не можна.

Відповідно
до   ст.
213 ЦПК України рішення повинно бути законним і обгрунтованим.

Згідно
роз'яснень,   які містяться в п. 1
Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 29 грудня 1976 року (з
наступними змінами) "Про судове рішення",   рішення суду є законним тоді,   коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно
перевіривши обставини,   вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального права,
що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим
визнається рішення,   в якому повно
відображені обставини,   що мають
значення для даної справи,   висновки
суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними,   відповідають дійсності і підтверджуються
доказами,   дослідженими в судовому
засіданні.

У відповідності
з п. 1 ч. 1 та ч. 2   ст.   549 ЦК України,   в редакції 1963 року,   який діяв на час виникнення спірних
відносин,   спадкоємець визнається
таким,   який прийняв спадщину,   якщо він в шестимісячний термін від дня
відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим
майном.

Як вбачається із
матеріалів справи відповідач ОСОБА_2
фактично прийняв спадщину в шестимісячний термін після смерті свого
батька,   шляхом вступу в управління та
володіння часткою майна спадкодавця,   а
саме стільцями,   магнітолою
"Філіпс" та наручним годинником.

Заперечуючи
проти вступу в управління відповідачем стільцями і годинником,   позивач підтвердив у судовому засіданні
апеляційної інстанції факт вступу відповідачем ОСОБА_2   в управління магнітолою "Філіпс"
відразу після смерті спадкодавця.

Крім того,   із показань позивача слідує,   що після смерті ОСОБА_4 його син
ОСОБА_2   - відповідач по справі,   разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_6 змінили
замки на вхідних дверях спірної квартири і в подальшому перешкоджали і
продовжують перешкоджати позивачеві користуватись цією квартирою,   що також свідчить про вступ відповідача в
управління спадковим майном.

Зазначеними
обставинами також спростовується висновок суду першої інстанції про те,   що відповідач ОСОБА_2   відмовився від прийняття спадщини.

Згідно з п. 4
Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24 червня 1983 року (з
наступними змінами),   "Про практику
розгляду судами України справ про спадкування" якщо спадкоємець в
шестимісячний строк вступив в управління або володіння спадковим майном або
його частиною,   суд з цих підстав
вирішує питання про визнання права на спадкове майно і не вирішує питання про
продовження пропущеного строку для прийняття спадщини.

Оскільки
спадкоємець першої черги,   котрим є
відповідач ОСОБА_2  ,   фактично прийняв спадщину після смерті свого
батька ОСОБА_4,   спадкоємець другої
черги,   яким є позивач ОСОБА_1,   відповідно до   ст.
530 ЦК України,   в редакції 1963 року,   не може успадкувати спадкове майно,   а тому для задоволення позовних вимог
ОСОБА_1.,   в цій частині,   відсутні правові підстави.

Задовольняючи
позовні вимоги,   в частині усунення
перешкод у користуванні власністю,   суд
помилково зобов'язав ОСОБА_2   не
перешкоджати ОСОБА_1 у здійсненні права власності на 14 частину квартири
АДРЕСА_1 в м.   Одесі,   не врахувавши,   що позивачеві належить право власності на
12 частину цієї квартири,   тому в цій
частині позовні вимоги підлягають задоволенню в розмірі 12 частини квартири.

Стосовно
позовних вимог про встановлення порядку користування спірною квартирою,   то судова колегія виходить із наступного.

В судовому
засіданні апеляційної інстанції представник відповідача ОСОБА_6 пояснила,   що свою 14 частку власності спірної
квартири відповідач ОСОБА_2   подарував
своєму тринадцятирічному сину ОСОБА_7.

Таким чином
встановлено,   що 12 частка спірної
квартири належить позивачеві ОСОБА_1,
14 частка - неповнолітньому ОСОБА_7,
позов до якого не заявлявся,   14
частка - є спірною і право власності на неї є невизначеним,   оскільки таких вимог відповідач ОСОБА_2   в суді не заявляв.

З цих підстав в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1. до ОСОБА_2
про встановлення порядку користування спірною квартирою слід відмовити.

Суд першої
інстанції не врахував вищезазначених обставин,
що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Зважаючи на
те,   що у справі не вимагається збирання
або додаткової перевірки доказів,
обставини встановлені судом повно і правильно,   але допущено невідповідність висновків суду
обставинам справи,   що призвело до
неправильного вирішення спору,   судове
рішення першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового,   про відмову в задоволенні позовних
вимог,   в частині продовження строку на
прийняття спадщини,   визнання права
власності в порядку спадкування,
визначення порядку користування квартирою,   та задоволення позовних вимог,   в частині усунення перешкод у користуванні
12 частиною квартири АДРЕСА_1 в м.
Одесі.

Керуючись п. 2
ч.1   ст.   307; п.3 ч. 1   ст.
309;   ст.   313; ч.2
ст.   314;   ст.
ст.   316; 317; 319 ЦПК України
колегія судців

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 частково задовольнити.

Рішення
Малиновського районного суду м.   Одеси
від 18 червня 2007 року скасувати.

Ухвалити нове
рішення,   яким у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1,   в частині продовження
строку на прийняття спадщини,   визнання
права власності в порядку спадкування,
визначення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 в м.   Одесі,
відмовити.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення,   однак може бути оскаржене шляхом подачі
касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання законної сили до
Верховного Суду України.