Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня
2007 року             Новоайдарський
районний суд Луганської області у складі:

головуючого                                                                                         Лободюка
В.А.

при
секретарі                                                                                         Лук'яновій
О.Є.

розглянувши
в судовому засіданні в залі суду в см. т. Новоайдар цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  ОСОБА_3 про
визнання договору дарування розірваним,
-

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з даним позовом,
посилаючись на те,  що йому на
праві власності належить домоволодіння з надвірними побудовами та спорудами,  розташоване за адресою Луганська
область,  Новоайдарський район,  АДРЕСА_1,
а також земельна ділянка площею 0, 29 га,  на якій розташоване це домоволодіння.

04
березня 2004 року між позивачем та його малолітнім сином ОСОБА_2.
(ІНФОРМАЦІЯ_1) - відповідачем по справі,
від імені якого діяла його мати ОСОБА_3 ,  було укладено договір дарування вказаного
домоволодіння,  згідно якого позивач подарував,  а ОСОБА_2. прийняв у дар вказане
домоволодіння (садибу) -земельну ділянку разом з розташованими на ній житловим
будинком та спорудами. Вказаний договір було посвідчено 04 березня 2004 року
приватним нотаріусом Новоайдарського районного нотаріального округу ОСОБА_4,  реєстр № 112.

Однак ні
обдаровуваний ОСОБА_2.,  ні його
представник ОСОБА_3  не прийняли від позивача
документи,  які посвідчують право
власності на садибу,  тим самим не
прийняли дарунок.,  таким чином,  у відповідності до ч. 1  ст.
722 ЦК України
право власності на дарунок у ОСОБА_2. не виникло. Про небажання настання
реальних правових наслідків,  що
обумовлені договором дарування,  свідчить
також той факт,  що відповідач не
зареєстрував право власності на подароване домоволодіння у районному
підприємстві технічної інвентаризації,
не оселявся в ньому,  що
підтверджується технічним паспортом на домоволодіння,  довідкою Новоайдарского РКПТІ та довідкою
Чабанівської сільської ради.

Згідно  ст.
214 ЦК України,  особи,  які вчинили правочин,  мають право за взаємною згодою сторін
відмовитись від нього,  навіть і в тому
разі,  якщо його умови повністю ними
виконані. Відмова від правочину вчиняється в такій самій формі,  в якій було вчинено правочин. На цій підставі
06.02.2006 року між позивачем та відповідачем,
від імені якого діяла ОСОБА_3,  та
за згодою ради опіки та піклування Новоайдарської райдержадміністрації (рішення
№ 13U86 від 01.02.2006 року) було укладено договір про
розірвання договору дарування садиби,
посвідчений приватним нотаріусом Новоайдарського районного нотаріального
округу ОСОБА_4,  реєстр № 37. Згідно п. 5
цього договору підставою виникнення права власності ОСОБА_1.  на садибу є посвідчення цього договору.

ОСОБА_1.  має намір продати належне йому
домоволодіння,  однак такої можливості на
має,  оскільки покупці мають сумніви щодо
належності домоволодіння..

У попередньому
судовому засіданні позивач ОСОБА_1.
підтримав свої позовні вимоги.

Відповідач
ОСОБА_2. та його представник ОСОБА_3
позов визнали,  про що надали суду
письмові заяви.

Виходячи
з наведеного,  суд вважає,  що рішення у справі можливо постановити при
проведенні попереднього судового засідання.

Вивчивши
матеріали справи,  суд вважає,  що позов підлягає задоволенню тому що він
обґрунтований і підтверджується оглянутими у судовому засіданні доказами:
свідоцтвом про право власності на нерухоме майно,  згідно якому власником домоволодіння АДРЕСА_1
є ОСОБА_1; державним актом на право приватної власності на землю виданому
ОСОБА_1; свідоцтвом про народження ОСОБА_2,
в якому його батьками вказано ОСОБА_1 та ОСОБА_3; договором дарування садиби
від 04.03.2004 року,  посвідченого
приватним нотаріусом Новоайдарського районного нотаріального округу ОСОБА_4.
укладеним між дарувальником ОСОБА_1і обдаровуваним ОСОБА_2.  Технічним паспортом на домоволодіння,  довідкою Новоайдарского РКПТІ та довідкою
Чабанівської сільської ради підтверджується,
що відповідач чи його представник не зареєстрував право власності на
подароване домоволодіння у районному підприємстві технічної
інвентаризації,  не оселявся в ньому. З
договору про розірвання договору дарування садиби від 06.02.2006 року,  засвідченого приватним нотаріусом
Новоайдарського районного нотаріального округу ОСОБА_4,  вбачається,
що договір від 04.03.2004 року між ОСОБА_1і ОСОБА_2 (його представником
ОСОБА_3  про дарування садиби розірвано.

На
підставі  ст.   ст.
203-204,  208-209,  214-216,
236,  722 ЦК України,  керуючись
ст.   ст.  130,
174, 209, 213-216 ЦПК України,
суд,  -

ВИРІШИВ:

Позовну
заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  ОСОБА_3 про
визнання договору дарування розірваним задовольнити.

Визнати
недійсним як розірваний договір дарування садиби,  посвідчений 04 березня 2004 року приватним
нотаріусом Новоайдарського районного нотаріального округу ОСОБА_4,  за умовами якого ОСОБА_1
подарував,  а ОСОБА_2 прийняв у дар
домоволодіння - садибу АДРЕСА_1 Луганської області,  і земельну ділянку АДРЕСА_1 Луганської
області,  на якій розташований житловий
будинок та споруди.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі
в 10 -денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги,  з подачею її копії до апеляційної інстанції.