УХВАЛА

Іменем України

"26"
грудня 2007 року

Колегія  суддів
судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого
судді Худякова A.M.,

суддів
Франовської  К.С. ,  Широкової Л.В.

при секретарі
судового засідання Забеліній О.О.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Чуднівського районного суду Житомирської області від 13
червня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2  ОСОБА_3 про визнання
договору дарування частини житлового будинку недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

У
вересні 2005 року ОСОБА_1звернулась до суду з даним позовом,  просила на підставі  ст. 57 ЦК
України визнати недійсним договір дарування нею ОСОБА_2 в особі її батька
ОСОБА_3. 67/100 ід. частин житлового будинку АДРЕСА_1посвідчений 13.07.1982
року державним нотаріусом Чуднівської районної нотаріальної контори ОСОБА_4
(зареєстрований в реєстрі за №1009) та повернути їй подаровану частину.

В
обгрунтування вимог позивачка посилалась на те,
що вільного волевиявлення на вчинення вказаної угоди вона не мала,  договір вчинено нею внаслідок психічного
тиску на неї з боку її чоловіка ОСОБА_3.,
який,  бажаючи мати разом з дочкою
спільну часткову власність на будинок,
умовив її подарувати свою частку домоволодіння,  обіцяючи відновити шлюбні стосунки.

Рішенням
Чуднівського районного суду Житомирської області від 13 червня 2007 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено за необґрунтованістю,  судові витрати покладено на позивачку.

Справа №
22ц/1763
Головуючий в суді 1 ін ст.  Бондарчук І.Ф.

Категорія
13                                                                        Доповідач
Худяков A.M.

У
апеляційній скарзі позивачка просить скасувати постановлене по справі рішення
та ухвалити нове,  яким задо­вольнити
позов,  посилаючись на те,  що висновки суду не відповідають обставинам
справи. ОСОБА_1зазначає,  що свою частину
будинку вона подарувала під тиском і впливом свого колишнього чоловіка
ОСОБА_3.,  який змусив її подарувати
частину будинку дочці,  погрожуючи
покинути її з трьома малолітніми дітьми,
розлучитися з нею.

На думку
позивачки суд не дав належної оцінки зібраним по справ доказам та не дав
правильної правової оцінки показам свідків ОСОБА_5 ОСОБА_6.,  ОСОБА_7., ОСОБА_8.  та ОСОБА_9.,
які підтвердили,  що дарувати
будинок вона наміру не мала. Крім того,
обґрунтовуючи рішення висновком судово-психіатричної експертизи щодо її
дієздатності на час укладення договору,
суд в порушення  ст. 11 ЦПК
України вийшов за межі заявлених вимог,
оскільки позов пред'явлений нею з підстав,  передбачених
ст. 57 ЦК України (в редакції 1963 року).

Перевіривши
законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню виходячи з наступного.

Судом
встановлено,  що 13 липня 1982 року між
ОСОБА_1 та її неповнолітньою дочкою ОСОБА_2. (1969 р.н.),  від імені якої діяв ОСОБА_3.,  був укладений договір дарування,  згідно якому ОСОБА_1подарувала,  а ОСОБА_2. прийняла в дар 67/100 ід. частин
житлового будинкуАДРЕСА_1 (а.с.  11 изв.
-12) .

Звертаючись
до суду з позовом про визнання укладеного договору дарування недійсним,  ОСОБА_1посилалась на те,  що волі на відчуження частини належного їй
будинку вона не мала,  і діяла під
впливом чоловіка ОСОБА_3.,  який
перебував за місцем роботи на черзі для отримання житла і вимагав у неї
відчужити дім для одержання довідки про незабезпеченість житлом,  погрожуючи у противному випадку,  покинути її з дітьми.

Таким
чином,  очевидно,  що позовні вимоги містять дві правові
підстави,  передбачені законом для
визнання угоди недійсною. Перша - мнимість угоди ( ст. 58 ч.1 ЦК України в
редакції 1963 року),  оскільки позивачка
зазначала,  що дійсних намірів подарувати
будинок дочці вона не мала,  і ніяких дій
по фактичному здійсненню угоди після її укладення вчинено не було,  укладенням угоди створювалась лише видимість
відчуження з тим,  щоб мати право на
одержання квартири. Друга підстава - вчинення угоди під впливом насильства (
ст. 57 ЦК України в редакції 1963 року),
у зв'язку з чим позивачка вказувала на те,  що укласти угоду дарування «про людське око»
вона змушена була не тільки з ініціативи чоловіка,  який прагнув одержати документ про
відсутність житла,  а під його моральним
тиском,  оскільки він погрожував їй у
випадку відмови від укладення угоди,
залишити її з дітьми.

Відповідно
до чинного законодавства дані правові підстави мають різну правову природу як
щодо волевиявлення сторони,  так і щодо
наслідків визнання угоди недійсною.

Як
роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.2 постанови №3 від 28.04.1978
року,  із змінами,  внесеними постановою Пленуму №13 від
25.12.1992 року "Про судову практику в справах про визнання угод
недійсними" (далі -

Постанова)
угода може бути визнана недійсною лише з підстав 1 з наслідками,  передбаченими законом.  Тому в кожній справі про визнання угоди
недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин,  з якими закон пов'язує визнання угоди
недійсною і настання певних юридичних наслідків. При задоволенні позову суд в
одному рішенні постановляє про визнання угоди недійсною і про застосування
передбачених законом наслідків.

Зазначених
вимог закону суд першої інстанції не врахував,
у зв'язку з чим ухвалив рішення,
яке не може бути визнано законним і обгрунтованим.

Допущені
судом першої інстанції порушення цивільного процесуального законодавства не
можуть бути усунуті судом апеляційної інстанції,  а відтак є неможливим і ухвалення нового
рішення. У зв'язку з цим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з
направленням справи на новий розгляд.

При новому
розгляді справи,  суду належить врахувати
викладене в ухвалі,  встановити фактичні
обставини справи та відповідні їм правовідносини,  і,  в
залежності від встановленого,  на
підставі чинного законодавства вирішити спір.

Керуючись  ст.
ст. 303, 304, 307, 311 ч.1, п.5, 313-315 ЦПК України,  колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну  скаргу
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Чуднівського районного суду Житомирської області від 13 червня 2007 року
скасувати,  а справу направити на новий
розгляд до того ж суду іншим суддею.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Верховного Суду України на протязі двох місяців з дня набрання
законної сили ухвалою апеляційного суду.