УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

17
грудня 2007 року                                                                                         м.
Одеса

Колегія судів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Станкевича В.А.

суддів  - Бабія А.П. - Ступакова О.А.

при
секретарі - Переверзевій Н.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в здійсненні права власності,
виселення та вселення, за апеляційними скаргами ОСОБА_5, представника ОСОБА_6
(в інтересах ОСОБА_3) на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30
липня 2007 року, -

встановила:

Позивачі
звернулися до суду з даним позовом до відповідачів, в якому просили усунути
перешкоди у здійсненні позивачем ОСОБА_1 права користування та розпорядження належною
йому на праві власності квартирою АДРЕСА_1, виселити з вказаної квартири
відповідачів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та вселити ОСОБА_2 в зазначену квартиру. Свої
вимоги позивачі обґрунтовували тим, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на
підставі договору купівлі-продажу від 11.02.1993р., зареєстрованого в ОМБТІ
01.02.1993р. У зв'язку з знаходженням ОСОБА_1 у тривалому відрядженні за
кордоном, він доручив своїй дочці ОСОБА_2 здійснювати догляд за квартирою та
забезпечувати її належний технічний стан. Будь-яких інших прав проживати і
користуватися квартирою він не надавав, ніяких договорів з цього приводу не
укладав. Позивачі зазначали, що відповідачі неправомірно вселилися в спірну
квартиру, проживають в ній, не маючи на це законних підстав. Тому ОСОБА_1 та ОСОБА_2
просили суд, посилаючись на ст.ст. 316, 321, 391 ЦК України, ч.2 ст.48 Закону
України „Про власність", задовольнити їхні позовні вимоги повністю.

В
судовому засіданні представник позивачів за довіреностями ОСОБА_7 позов підтримав
повністю та просив його задовольнити з наведених у позові підстав.

Відповідачка
ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечували проти
позову, вказуючи, що відповідачка на законних підставах вселилася в квартиру
ОСОБА_1, оскільки
останній довіреністю від 25.11.2004 року передав відповідачці квартиру АДРЕСА_1
в довірче управління строком на три роки, з правом проживання у вказаній
квартирі. Однак оригінал цієї довіреності у

Головуючий
у першій інстанції: Андрухів В.В.                       Справа
№ 22ц - 4600/2007 р.

Доповідач
- Станкевич В.А.                                                      Категорія:
ЦП 30

відповідачки не
зберігся, так як був викрадений разом з іншими документами. Також представник
відповідача вважав, що законних підстав для вселення позивачки ОСОБА_2 в
зазначену квартиру немає, оскільки вона не є власником квартири або її
наймачем, а заява ОСОБА_1 від 09.03.2006 року надає позивачці лише право
забезпечувати належний стан квартири та сплачувати комунальні платежі.

Відповідач
ОСОБА_4 в судовому засіданні також заперечував проти позову, обґрунтовуючи свої
заперечення тим, що він проживає у квартирі АДРЕСА_1 за запрошенням дочки -
ОСОБА_3, щоб захистити її від протиправних посягань з боку дочки ОСОБА_1 та
його колишньої дружини.

Рішенням
Приморського районного суду м. Одеси від 30 липня 2007 року позов ОСОБА_1,
ОСОБА_2 задоволено.

Усунуто
перешкоди у здійсненні позивачем - ОСОБА_1 права користування та розпорядження
належною йому на праві власності квартирою АДРЕСА_1.

Виселено
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 із квартири АДРЕСА_1.

Вселена
ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1.

В
апеляційних скаргах ставиться питання про скасування рішення суду і направлення
справи на новий розгляд у зв'язку з порушенням судом норм процесуального права.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі
-продажу від 11.02.1993 року. Право власності ОСОБА_1 зареєстроване в ОМБТІ в
реєстровій книзі № 64д під реєстром № 582 стор. 57, про що видане реєстраційне
свідоцтво від 01.03.1993 року за № 1428.(а.с. 8)

Відповідачі
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 проживають у квартирі АДРЕСА_1 в м. Одесі без законних
підстав. Що стосується наданої суду першої інстанції фотокопії довіреності від
25.11.2004 року, якою ОСОБА_1 нібито передав зазначену квартиру в довірче
управління відповідачці ОСОБА_3 строком на три роки( а.с 133), то оскільки
оригіналу цього документу, який оспорювався представником позивачів, суду
надано не було, тому суд першої інстанції обґрунтовано не взяв її до уваги.

Більш
того на момент розгляду справи у апеляційному суді закінчився строк її дії.

Інших
документів, які б підтверджували правомірність вселення відповідачів в
зазначену квартиру ні суду першої інстанції ні апеляційному суду не надано, не
має їх і в матеріалах справи.

Згідно
заяви від 09.03.2006 року ОСОБА_1 надав своїй дочці ОСОБА_2 право на вчинення
всіх необхідних дій для забезпечення належного технічного стану квартири
АДРЕСА_1, оплату комунальних платежів та інше, що передбачене та не суперечить
чинному законодавству України.

Більш
того у своїй довіреності, яка засвідчена консулом Посольства України в
Соціалістичній Республіці В'єтнам від 25.05.2006 року, ОСОБА_1 надає право
ОСОБА_2 бути його представником у державних, громадських та інших підприємствах
та керуватися його квартирою на всіх підставах за власним розсудом без права її
продажу, дарування, внесення у заставу, здачі в оренду, а також зобов'язання
здійснювати всі необхідні дії пов'язані з підтриманням квартири у належному
стані.(а.с. 74)

Таку
саму довіреність ОСОБА_1 надав і ОСОБА_7
(а.с. 21, 54). Видача цієї довіреності завірена та підтверджена консулом
Посольства України в Соціалістичній Республіці В'єтнам (а.с.75)

Однак
відповідачі, своїм проживанням у квартирі позивача ОСОБА_1 перешкоджають
власнику у здійсненні ним права власності, не звільняють квартиру позивача та
не впускають в квартиру позивачку ОСОБА_2, щодо прав якої є розпорядження
власника квартири, оформлене у вигляді письмової заяви від 09.03.2006 року
(а.с. 9) та довіреності від 25.05.2006 року (а.с. 74)

Відповідно
до ч.1 ст. 316 ЦК України
правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно
ч.1 ст. 321 ЦК України
право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно
ст. 391 ЦК України
власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм майном.

Суд
першої інстанції зробив обґрунтований висновок про необхідність припинення
неправомірного користування відповідачами належною позивачу ОСОБА_1 квартирою
та відновлення його права на користування і розпорядження квартирою шляхом
виселення відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із належної позивачу ОСОБА_1 квартири
№ 7 та вселення в дану квартиру позивачки ОСОБА_2, яка уповноважена власником
на вчинення всіх необхідних дій для забезпечення належного технічного стану
квартири, тобто догляду за нею.

Що
стосується стверджень апелянтів про те, що суд першої інстанції при
постановленні рішення вирішив питання про права та обов'язки особи, яка не
брала участі у справі, а саме чоловіка ОСОБА_3 - ОСОБА_5, вселивши у вказану
квартиру іншу жінку то судова колегія вважає, що поновлення або реалізація прав
відповідно ст. 31 ЦПК України одної сторони не порушує прав іншої особи.

Більш
того в матеріалах справи не має даних про те, що ОСОБА_5 вселився, або проживав
у зазначеній квартирі на законних підставах.

Враховуючи
все вищевикладене колегія вважає, що суд першої інстанції порушень
матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а
наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких
обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись
ст. ст. 304, 305, 307, 308, 313, ч. 1 п. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України,
судова колегія,

ухвалила:

Апеляційні
скарги ОСОБА_5, представника ОСОБА_6 (в інтересах ОСОБА_3) - відхилити.

Рішення
Приморського районного суду м. Одеси від 30 липня 2007 року по справі за
позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в
здійсненні права власності, виселення та вселення - залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може
бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня
набрання законної сили до суду касаційної інстанції