Справа-22ц-7243-2007
р.     Категорія : 11
Головуючий у 1 інстанції :
Доповідач : Кіянова С.В.
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

05 жовтня 2007 року  Судова палата у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області

в складі: головуючого - судді            Стельмах Н.С..

суддів           Кіянової СВ.,
Санікової О.С.

при секретарі           Писаревій Ю.Г.

за участю
позивача            ОСОБА_1

відповідача  ОСОБА_2

та третьої особи      ОСОБА_3

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на
рішення Калінінського районного суду м.Донецька від 25 липня 2007 року за
позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 ,  третя особа ОСОБА_3про стягнення
сум за договором,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувся до суду у квітні 2007 року з позовом до ОСОБА_2 про стягнення сум за
договором та судових витрат,  посилаючись
на те,  що 23.02.2007 року між ним та
відповідачкою було укладено договір завдатку,
згідно якого відповідачка отримала від нього 4000 дол. США (еквівалент
20260 грн.) в рахунок оплати продажної вартості квартири в АДРЕСА_1,  а він забов"язався купити вказану
квартиру за ціною 212730 грн. Строк оформлення договору купівлі-продажу
квартири встановлено одразу не було,  але
потім відповідачка запропонувала укласти угоду 30 березня 2007 року,  однак,
30.03.2007 року вона відмовилася продавати квартиру і повертати передані
їй кошти. Просив стягнути з відповідачки на свою користь подвійний розмір
завдатку,  що складає 40520 грн. та
судові витрати. Потім позивач уточнив свої позовні вимоги просив стягнути з
відповідачки моральну шкоду в розмірі 3000 грн.,  яку спричинено її незаконними діями,  оскільки для його родини сталися негативні
наслідки,  а також стягнути суму завдатку
з урахуванням 3% річних,  що складає
40709, 83 грн.

Рішенням Калінінського районного суду м.Донецька від 25
липня 2007 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення завдатку,  судових витрат та
відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати і частково
задовольнити його вимоги,  стягнути з
відповідача сплачену ним суму авансу та судові витрати,  оскільки судом першої інстанції були порушені
норми матеріального та процесуального права,
не враховано,  що договір
купівлі-продажу не було укладено саме з вини відповідача,  суд зробив висновок про те,  що передана ним сума була авансом,  але при цьому помилково застосував положення
ст.571 ЦК України.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач та третя особа підтримали
доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити.

Відповідачка заперечувала проти доводів апеляційної скарги і просила
рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача,  пояснення
сторін,  перевіривши доводи апеляційної
скарги,  апеляційний суд вважає,  що апеляційну скаргу позивача слід
задовольнити,  рішення суду частково
скасувати і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог в частині стягнення
сум за договором і судових витрат з наступних підстав.

При
розгляді справи суд першої інстанції правильно встановив правовідносини,  що склалися між сторонами.

Розглядаючи
справу,  суд першої інстанції
встановив,  що 23.02.2007 року сторони в
простій письмовій формі уклали договір завдатку,  згідно якого позивач передав,  а відповідачка отримала грошовий завдаток в
розмірі 20260 грн. (еквівалент 4000 дол.
США) в рахунок майбутньої оплати продажної вартості квартири в
АДРЕСА_1,  що належить відповідачці,  при цьому строк укладання договору
купівлі-продажу вказаної квартири сторонами не визначався. 25.02.2007 року ОСОБА_2 виїхала до
Краснодарського краю,  де передані
позивачем кошти передала в рахунок купівлі там будинку,  до 23 березня 2007 року позивач не надав їй
повністю вартість квартири відповідно до усної домовленості,  тому вона знайшла інших покупців. Вказана
сума є авансом,  оскільки передавалася
відповідачці в рахунок майбутніх платежів. Але,
оскільки позивач винен в тому,  що
договору купівлі-продажу не було укладено,
то і підстав для повернення суми авансу,
судових витрат та відшкодування моральної шкоди немає.

Однак,  з такими висновками суду погодитися неможливо,  оскільки вони є супереч.1ивими.

Так,  згідно договору завдатку від 23.02.2007 року
(а.с.5) сторони в простій письмовій формі уклали договір завдатку,  згідно якого позивач передав,  а відповідачка отримала гроші в розмірі 20260
грн. (еквівалент 4000 дол.
США) в рахунок майбутньої оплати продажної вартості квартири в
АДРЕСА_1,  що належить відповідачці,  при цьому строк укладання договору
купівлі-продажу вказаної квартири сторонами не визначався.

Відповідно
до ч.2 ст.570 ЦК України
якщо не буде встановлено,  що сума,  сплачена в рахунок належних з боржника
платежів,  є завдатком,  вона вважається авансом.

Судом
першої інстанції встановлено,  що
передана позивачем сума в розмірі 4000 дол.США,
що підтверджено сторонами в судовому засіданні,  є фактично авансом,  оскільки саме так зазначено у п.1 договору
(а.с.5),  такі висновки суду обгрунтовані
і відповідають обставинам справи.

Аванс -
це певна грошова сума,  яку боржник
передає кредитору у рахунок майбутніх платежів,
він є доказом,  якій посвідчує
факт наявності забов"язання,  а
також зараховується в рахунок майбутніх платежів,  але не може бути визнаним одних із способів
забезпечення виконання забов"язання. Сторона,  яка видала аванс,  має право вимагати його повернення практично
у всіх випадках невиконання договору,  а
сторона,  яка отримала аванс,  ні за яких умов не може бути забов"язана
до його повернення у більшому розмірі.

При
таких обставинах,  відповідачка
забов"язана повернути позивачеві саме передану суму авансу в розмірі 20200
грн.,  що еквівалентно 4000 дол. США на час виникнення
спору згідно курсу НБУ.

Відповідно
до ст.79 ЦПК України до судових витрат належать витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи,  судовий збір і інше. Згідно наданих позивачем
доказів,  а також з урахуванням положення
ч.1 ст.88 ЦПК України,  з відповідача на
користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 202, 00 грн.(ах.І) та
101, 00 грн.(а.с.98),  а також витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн. (а.с.2) та
30 грн. (а.с.99).

В іншій частині
рішення суду не оскаржується.

В
судовому засіданні апеляційного суду відповідачка підтвердила,  що до теперішнього часу вона не продала свою
квартиру,  позивачем було запропоновано
укласти договір купівлі-продажу квартири в теперішній час,  але відповідачка відмовилася,  а також відмовилася повертати суму авансу.

Доводи
відповідачки про те,  що в неї відсутні
кошти,  тому вона не може повернути
вказану суму позивачеві не заслуговують на увагу,  оскільки не ґрунтуються на законі.

Відповідно
до п.4 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або
неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Норми
матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими,  якщо застосовано закон,  який не поширюється на ці
правовідносини,  або не застосовано
закон,  який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни
рішення,  якщо це призвело до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.307 ч.1 п.2,  309
п.4,  313,  314,
316 ЦПК України,  апеляційний суд

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення Калінінського районного суду м.Донецька від 25
липня 2007 року скасувати в частині відмови у стягненні сум за договором
завдатку і судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 20200
грн.,  судовий збір в розмірі 303, 00
грн. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення справи в розмірі 60
грн.,  в іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути
оскаржено безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання законної сили.