Справа №2-317/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

17 серпня 2007
р. Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого -
судді Бевз О.Ю.,  при секретарі -
Ніколенко О.Є.,  з участю позивача -
ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.  Бобринець справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2про стягнення боргу та моральної шкоди, -

встановив:

Позивач
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2про стягнення боргу за договором
позики та моральної шкоди,
вказуючи,  що 20.01.2007 року між
ним та відповідачем було укладено усний договір позики,  згідно якого останньому під розписку було
передано грошові кошти в сумі 10.000 грн.,
а відповідач зобов'язався повернути борг рівними частинами по 5.000 грн.
- до 20.02.2007 року та до 20.03.2007 p.,  про що
було зазначено у розписці,  але у
визначений час частину боргу у сумі 5.000 грн. не було повернуто. В зв'язку з
цим позивач звернувся до суду з проханням стягнути з відповідача 5.000 грн. -
боргу за договором позики,  1.000 грн. - моральної
шкоди та сплачений ним по справі судовий збір в сумі 60 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В
судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги в повному обсязі та
попросив суд їх задовольнити.

Відповідач
в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині,  про час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином (повідомлення а.с.
-13, 17).

Суд,  вислухавши сторону,  вивчивши матеріали справи , приходить до
слідуючого.

Відповідно
розписки від 20.01.2007 р. ОСОБА_2 взяв у борг у ОСОБА_1 10.000 грн.,  які зобов'язався повернути рівними частинами
по 5.000 грн. - до 20.02.2007 року та до 20.03.2007 р.

На
підставі  ст.  1046 ЦК
України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі,  визначені родовими ознаками,  а позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість
речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно  ст. 1047 ч.2 ЦК України,  на
підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена
розписка позичальника або інший документ,
який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

В
судовому засіданні позивачем була надана розписка відповідача від 20.01.2007 р.
з його підписом.

Відповідно  ст. 1049 ч.1 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі,  визначені
родовими ознаками,  у такій самій
кількості,  такого самого роду та такої
самої якості,  що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку,  що
встановлені договором.

Отже,  в судовому засіданні позивачем було
доведено,  що відповідач повинен йому
сплатити згідно розписки 5.000 грн.,  так
як іншу частину в сумі 5.000 грн. відповідач сплатив,  що підтвердив в судовому засіданні сам
позивач. Таким чином суд приходить до

висновку,  що позовна вимога позивача про стягнення з
відповідача 5.000 грн. підлягає повному задоволенню.

Згідно
ч. 1  ст.
88 ЦПК України стороні,  на
користь якої ухвалено рішення,  суд
присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено частково,
судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог,  а
відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог,  у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно  ст.  60
ч. 1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини,  на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень,  крім випадків,  встановлених
ст.  61 ЦПК України.

Відповідно
Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. "Про
судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"
п. 5,  відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору
про відшкодування моральної(немайнової) шкоди підлягають: наявність такої
шкоди,  протиправність діяння її
заподіювача,  наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її
заподіюванні.

Дані
обставини позивачем в судовому засіданні не надані взагалі,  а моральна шкода не доведена.

За таких
обставин,  суд приходить до
висновку,  що заявлений позов підлягає
частковому задоволенню.

Керуючись  ст.
ст.  60,  88,
209-215,  218,  221,
223,  224-226,  294 ЦПК України,   ст.
ст.  1046,  1047 ч.2,
1049 ч.1 ЦК України,

постанова
Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. "Про судову практику
в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди",  суд, -

вирішив:

Позовну
заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2про стягнення боргу та моральної шкоди, - задовольнити
частково.

Стягнути
з ОСОБА_2,  проживаючого АДРЕСА_1  на користь ОСОБА_1,  проживаючогоАДРЕСА_2 за договором позики від
20 січня 2007 року 5.000 грн.,  а також
сплачені позивачем судові витрати,  а
саме 50 грн. - сплаченого позивачем судового збору,  30 грн. - оплати витрат на
інформаційно-технічного забезпечення судового процесу,  пов'язаного з розглядом цивільної справи.

У позовній
вимозі позивача про стягнення 1.000 грн. моральної шкоди - відмовити.

На
рішення відповідачем може бути подана письмова заява про перегляд рішення
протягом десяти днів з моменту отримання його копії.

Рішення
може бути оскаржено в судову палату з цивільних справ апеляційного суду
Кіровоградської області через Бобриненький районний суд шляхом подачі в 10
денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги  в порядку ч.4
ст. 295 ЦПК України.