Справа № 22ц-1693 2007року             Головуючий у 1-й
інстанції Осташко Л.М.
34, 36                                                               Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

10 жовтня 2007року

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської

області в
складі:

Головуючого :
судді Кіселика С.А.,

суддів : Франко В.А., Суржик М.М.

при секретарі
Липі А.О.,

розглянула    у відкритому судовому засіданні в місті
Кіровограді цивільну справу за

апеляційною   скаргою
ОСОБА_1   на   рішення
Олександрійського

міськрайонного
суду Кіровоградської області від 27 червня 2007року,

ВСТАНОВИЛА:

В травні
2006 року до суду з позовом доОСОБА_2 про стягнення аліментів звернулась
ОСОБА_1

Рішенням суду в
позові було відмовлено.

Не
погоджуючись з рішенням суду в скарзі апелянт зазначив, що при постановленні
рішення судом порушені норми матеріального та процесуального права. Зокрема,
зазначила, що суд неналежним чином розглянув справу та не врахував, що син
ОСОБА_3 навчається в технікумі, потребує матеріальної допомоги, а відповідач ухиляється
від сплати аліментів. Просила рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким її
позов задовольнити частково.

Заслухавши
доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом
1-ої інстанції на підставі досліджених доказів встановлено, що Постановою
народного суду міста Олександрії від 29 липня 1994 року з відповідача по справі
було стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання синів ОСОБА_4, 1ІНФОРМАЦІЯ_1р.н.
та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу),
але не менше 25% мінімальної заробітної плати на кожну дитину, щомісячно,
починаючи з 20 липня 1994 року до 13 липня 2000 року, а потім по 1/4 частині до
31 березня 2009 року. Тому суд, посилаючись на ст.. 14 ЦПК України, зазначив, що ця Постанова повинна
виконуватись відповідачем, а наявність Постанови є підставою для відмови в
позові.

Колегія суддів
не може погодитись з такими висновками суду з наступних підстав.

Згідно
ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід,
частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір
аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно
до вимог п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у
справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про

закриття
провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням
мирової угоди між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих
підстав.

Таким
чином, заявниця мала право на звернення до суду, навіть, при наявності
Постанови суду про стягнення аліментів. В той же час, якщо суд посилався на
Постанову суду, то в цьому випадку провадження по справі необхідно було
закрити, а не відмовляти в позові.

Розглянувши
доводи заяви та апеляційної скарги, колегія суддів дійшла переконання, що ця
справа не може бути розглянута в порядку цивільного судочинства, оскільки повинна
бути розглянута в порядку ст..
184 СК України. Тому рішення суду підлягає скасуванню, а провадження по
справі закрито.

Керуючись
ст.ст.307, 310, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу задовольнити частково.

Рішення
Олександрійського міськрайонного суду від 27 червня 2007 року скасувати, а
провадження по справі закрити.

Ухвала
набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двох
місяців до Верховного Суду України.