Справа № 22ц-2438/2007                          Головуючий у 1-й інстанції Смик М.М.
Доповідач у 11-й інстанції Коцюрба О.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2007 року колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого:    Мережко
М.В.

Суддів:                 Коцюрби О.П., Голуб С.А.

При секретарі:
Сторожук І.П.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 травня 2007 року в
цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення
суми та відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши
доповідь судді Апеляційного суду, перевіривши матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги, колегія судців, -

ВСТАНОВИЛА:

16 лютого 2007 року
ОСОБА_1 звернувся до суду з названим позовом, вказуючи
на те, що 25 жовтня 2005 року він придбав 1/2 частину двокімнатної квартири АДРЕСА_1,
про що йому 10 листопада 2001 року було видано свідоцтво про право власності.

В січні 2004
року він дізнався про те, що відповідачі самовільно переобладнали двохкімнатну
квартиру в однокімнатну, зламавши між ними перегородку. З цього приводу
відповідачі були притягнуті до адміністративної відповідальності.

Позивач
намагався домовитися з відповідачами щодо відновлення міжкімнатної перегородки,
а також звертався до комунального підприємства з питання її відновлення.

Не досягнувши
домовленості з відповідачами щодо відновлення міжкімнатної перегородки, позивач
за власний рахунок відновив її.

З метою
самозахисту своїх цивільних прав він був вимушений встановити нові вхідні
двері, щоб у разі продовження протиправної поведінки відповідачів мати
можливість адекватно реагувати на це.

Оскільки
відповідачі протиправно демонтували міжкімнатну перегородку, яка

2

належить йому та відповідачам на
праві приватної власності, тому позивач вважає, що відповідачі повинні
відшкодувати йому витрати на відновлення перегородки у повному обсязі.

Також позивач
вважає, що кожного місяця, починаючи з листопада 2001 року до серпня 2004 року
він не отримав прибуток від здачі кімнати в піднайом, який просив стягнути з
відповідачів в сумі 10800 грн.

Протиправними
діями відповідачів йому заподіяно моральну шкоду, яку позивач просить стягнути
з відповідачів в сумі 30000 грн.

Рішенням
Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 травня 2007 року
позов задоволено частково.

ОСОБА_1 подав до
суду апеляційну скаргу в якій просив скасувати рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 03 травня 2007 року в частині відмови
відшкодування збитків за не отриману вигоду та в частині відшкодування моральної шкоди, вважає, що рішення
суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з
матеріалів цивільної справи, 25 жовтня 2001 року ОСОБА_1 придбав з прилюдних
торгів 1/2 частину двохкімнатної квартири АДРЕСА_1, яка належала відповідачам
на праві спільної сумісної приватної власності, внаслідок її приватизації в
1998 році.

На підставі акту
про проведення прилюдних торгів від 09 листопада 2001 року, приватним
нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу, 10 листопада 2001 року
позивачу видано свідоцтво про право власності на вказану квартиру.

В листопаді 2001
року ОСОБА_3 зверталася до Києво-Святошинського районного суду Київської
області з позовом про визнання прилюдних торгів по продажу частини спірної
квартири недійсними, а позивач заявив позов до відповідачів про визначення
порядку користування житловим приміщенням та усунення перешкод в користуванні
ним.

Рішенням
Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 липня 2003 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 було відмовлено, а позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено і
йому виділено в користування кімнату площею 18.4 кв. м. Вказане рішення суду набрало законної сили.

Так як
відповідачі в добровільному порядку відмовилися виконувати рішення суду, то
позивач звернувся в виконавчу службу з заявою про його виконання в примусовому
порядку.

При примусовому
виконанні судового рішення, стало відомо, що відповідачі самовільно
переобладнали двохкімнатну квартиру в однокімнатну, зламавши міжкімнатну
перегородку. З цього приводу вони притягувалися до адміністративної
відповідальності.

Не досягнувши
домовленості з відповідачами про відновлення міжкімнатної

3

перегородки,
позивач за власний
рахунок відновив її. Так як ОСОБА_3, ОСОБА_2 не
надавали ОСОБА_1 ключів від спірної квартири, чинили йому перешкоди в
користуванні квартирою, він вимушений був встановити нові металеві двері.

В зв'язку з цим
ним були понесені матеріальні витрати.

За правилами ст.
100 ЖК України наймач, який допустив самовільне перепланування житлового
приміщення, зобов'язаний за свій рахунок провести приміщення в первинний стан.

Відповідно до
ст. 22 ЦК України
особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування.

Оскільки
відповідачі протиправно демонтували міжкімнатну перегородку, яка належить їм
разом з позивачем на праві приватної власності, а також те, що позивач з вини
відповідачів повинен був встановити нові вхідні двері, на виконання вказаних
робіт він поніс матеріальні витрати, то колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції при таких обставинах прийшов до правильного висновку про стягнення з
відповідачів на користь позивача 1502 грн. понесених ним матеріальних збитків.

Вірними є
висновки Києво-Святошинського районного суду Київської області і колегія суду з
ними погоджується, щодо відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині
стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_2 недоотриманого прибутку
від здачі кімнати в піднайом, так як ним не надано доказів стосовно вказаних обставин
на які він посилався в суді першої інстанції, як на підставу своїх вимог.

Проте, колегія
суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови ОСОБА_1
в задоволенні його позовних вимог в частині стягнення з відповідачів заподіяної
йому моральної шкоди і вважає, що протиправними діями ОСОБА_3, ОСОБА_2 позивачу
заподіяно моральну шкоду, яка виразилась в тому, що він постійно відчував
дискомфорт, у нього порушився звичайний уклад життя, йому прийшлося витрачати
зусилля на відновлення порушених відповідачами прав, що негативно впливало на
стан його здоров»я, у нього періодично підвищувався тиск, він вимушений був
звертатися за медичною допомогою і вважає, що в цій частині позовні вимоги
позивача підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи
викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає
частковому задоволенню в частині стягнення з відповідачів на користь держави
держмита в сумі 8.50 грн., а також в частині стягнення на користь ОСОБА_1
заподіяної йому моральної шкоди, в іншій частині рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 03 травня 2007 року необхідно залишити без
змін.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313,
314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 травня 2007 року
скасувати в частині відмови ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди і в цій частині ухвалити
нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заподіяну моральну шкоду в сумі

4

2000 грн., а
також на користь держави державне мито в сумі 8.50 грн., в іншій частині рішення Києво-Святошинського районного суду Київської
області від 03 травня 2007 року залишити без змін.

Рішення суду може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двох
місяців до Верховного Суду України.