СПРАВА № 2-о-101/2007
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

31 липня 2007
року суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області Жмуд Н.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до заціка­вленої особи Управління Пенсійного Фонду в Лозівському
районі про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

ВСТАНОВИВ:

30 липня 2007 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовною заявою про встанов­лення факту належності правовстановлюючого
документу, посилаючись на те, що вона пра­цювала з 1973 року до 1981 рік в
колгоспі «Зоря комунізма» Лозівського району Харківської області.
Відпрацьований стаж роботи дає можливість їй отримати пенсію, але цим правом
скористатись вона не може, у зв'язку з тим, що в архівній довідці вказано по батькові
скоро­чено «ОСОБА_2» замість «ОСОБА_1».

На підставі викладеного позивач просить встановити факт
належності їй архівної довідки від 20 червня 2007 року № 353.

Відповідно до ст.3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку, встановленому цим Ко­дексом, звернутися до
суду за захистом своїх порушених, оспорюваних прав, свобод чи інте­ресів.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справи не
інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог, і на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. З ст. 15 ЦПК
України суди розглядають справи в порядку позовного, наказ­ного та окремого
провадження.

Частиною 1 статті 234 ЦПК України
встановлено, що окреме провадження - це вид непозов-ного цивільного
судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвер­дження
наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охо­рони
прав і інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових
чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоскаржувальних
прав.

Відповідно до
ч.2 ст.234 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого про­вадження
справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 6 стаття 256 ЦПК України
встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту - право належності
правовстановлюючих документів, особі, прізвище, ім»я, по бать­кові, місце і час
народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім»ям, по батько­ві, прізвищем, місцем і часом народження цієї
особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті.

Частиною 5 ст.31 ЦПК України
зазначено, що в справах окремого провадження у якості сторін виступають заявник
і зацікавлена особа.

Відповідно абзацу 2 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про встановлення
фактів, що мають юридичне значення» викладено, що з метою усу­нення недоліків,
що мають місце у судовій практиці, і забезпечення однакового й правильно­го
застосування судами чинного законодавства Пленум Верховного Суду України,
постанов-

2

ляє: частина №3 - вирішуючи питання
про прийняття заяв про встановлення фактів, що ма­ють юридичне значення, судам
необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам
щодо змісту і форми позовної заяви встановлені Цивільно-Процесуальним Кодексом
України. У разі подання заяви, яка не відповідає вимогам ЦПК України, суд
постановлює ухвалу про залишення її без руху і надає заявнику строк для усу­нення
цих недоліків.

На підставі вище викладеного,
зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскіль­ки подана з
порушенням вимог ст. 119 ЦПК України.

Відповідно ч.2
ст. 119 ЦПК України встановлено, що позовна заява повинна містити:

П.1 - ім'я (найменування) позивача
і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо заява подається
представником, їх місце проживання або місцезнаходження, по­штовий індекс,
номер засобів зв'язку, якщо такий відомий. У заяві, не зазначено відомо­сті про
поштовий індекс і номер засобів зв'язку, якщо такий відомий на заявника та за­цікавленої
особи, зацікавленої особи не вказано місце знаходження.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.119
ЦПК України позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом
у позовній заяві позивач посилається на статті Цивільного Процесуального
Кодексу України 1963 року, який втратив свою чинність у зв»язку з введен­ням в
дію нового Цивільного Процесуального Кодексу України 2005 року.

Відповідно до
ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог
викладених у ст.ст. 119-120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір чи не
опла­чено витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави
для залишеннбя заяви без руху, про що повідомляє позивача і на­дає йому
строк для усунення недоліків.

Керуючись
ст.ст.3, 11, 15, 121, 234, 235 ЦПК України; Постанови Пленуму Верховного Су­ду України від 31 березня 1995 року №5 «Про
встановлення фактів, що мають юридичне зна­чення», суддя -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до зацікавленої
особи Управління Пенсійного Фонду в Лозівському районі про встановлення факту
належності правовстановлюючого до­кументу - залишити без руху.

Повідомити ОСОБА_1 про необхідність
виправити недоліки позовної заяви у строк до 14 серпня 2007 року, які викладено
в мотивувальній частині ухвали. Роз'яснити, що інакше заява буде вважатися
неподаною та їй повернута.

Ухвала може бути оскаржена лише в
частині щодо розміру сплати судового збору в апеля­ційному порядку до судової
палати по цивільним справам Апеляційного суду Харківської області через
Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі в 5-денний строк
з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після
цього протягом 10 днів апеляційної скарги з
подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК
України. В іншій частині, ухвала оскарженню не підлягає.