Справа № 22-1690  2007 р.                   Головуючий у 1
інстанції Регеша В.О.
23                                            Доповідач
РІШЕННЯ

Іменем України

2 жовтня 2007 р.
Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду
Кіровоградської області в складі:

Головуючої судді
- Авраменко Т.М.

Суддів - Гайсюка
О.В.,  Суровицької Л.В.

при секретарі -
Слюсаренко Н.Л. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.  Кіровограді цивільну справу за
апеляційною    скаргою    ОСОБА_1
на   рішення Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 грудня 2004 року,  -

ВСТАНОВИЛА:

У
листопаді 2002 року ОСОБА_2 діючи в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3 і
ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди.

Зазначив,  що 1 грудня 2001 року в період з 15 до 18
години ОСОБА_1 тричі проникав на подвір'я належного йому будинку АДРЕСА_1,  де він навмисно пошкодив належне йому майно,  а саме розбив всі вікна в будинку,  відірвав металеву хвіртку,  розбив настінний годинник,  декоративний квітник,  зірвав і погнув карнизи з алюмінію,  порвав штори,
побив собаку.

Все це
відбувалось в присутності мешкаючих з ним бабусі ОСОБА_4,  ІНФОРМАЦІЯ_1 р. народження і матері
ОСОБА_3,  які через вік і стан здоров'я
не могли захистити будинок і себе.

Діями
відповідача завдано матеріальної шкоди у сумі 1796 грн.,  а також завдано всім моральну шкоду,  яка полягає в тому,  що вони вимушені були протягом найбільш
холодного місяця жити у холодному будинку,
вікна якого були закриті плівкою. Через переохолодження всі перехворіли
та зазнали моральних страждань.

Посилаючись
на ці обставини,  просив суд стягнути з
ОСОБА_1 на свою користь 1796 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 1500
грн. на відшкодування моральної шкоди,  а
також на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 1500 грн. кожній на відшкодування
моральної шкоди (а. с.  38-39).

Рішенням
Світловодського міського суду від 17 червня 2003 року позов задоволено.

З
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто 1796 грн. на відшкодування матеріальної
шкоди та 1500 грн. на відшкодування моральної шкоди,  а на користь ОСОБА_3,  ОСОБА_4 по 1500 грн. на відшкодування
моральної шкоди (а. с.  77-78).

Ухвалою
апеляційного суду Кіровоградської області від 14 жовтня 2003 року рішення
Світловодського міського суду від 17.06.2003 року в частині відшкодування
матеріальної шкоди у сумі 1796 грн. залишено без змін,  в частині відшкодування моральної шкоди
ОСОБА_2 змінено - на його користь з ОСОБА_1 стягнуто 1000 грн. на відшкодування
моральної шкоди. Рішення в частині спору про відшкодування моральної шкоди на
користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 скасоване,
справу повернуто на новий розгляд суду першої інстанції (а. с.  102-103).

Ухвалою
Верховного Суду України від 10 березня 2004 року касаційна скарга ОСОБА_1 на
рішення Світловодського міського суду від 17 червня 2003 р. та ухвалу
апеляційного суду Кіровоградської області від 14.10.2003 р. залишена без
задоволення (а. с.  120).

ІНФОРМАЦІЯ_2
року ОСОБА_4 померла (а. с.  192).

Ухвалою
Світловодського міськрайонного суду від 17 грудня 2004 року провадження у
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди закрите
(а. с.  179).

У жовтні
2004 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_2
про відшкодування моральної шкоди.

Посилаючись
на те,  що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 свідомо
ввели оману суд з метою заробити на ньому гроші та понервувати його,  ОСОБА_1 просив стягнути на його користь з
ОСОБА_3 1500 грн.,  а з ОСОБА_2 3000 грн.
на відшкодування моральної шкоди (а. с.
168).

Рішенням
Світловодського міськрайонного суду від 17 грудня 2004 року з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_3 стягнуто 1500 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відмовлено (а.
с.  182-183).

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду та
просить направити справу на новий розгляд,
посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального
права,  зокрема ОСОБА_1 зазначає,  що ОСОБА_2 не довела факту заподіяння їй
моральної шкоди.

В судовому
засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав.

ОСОБА_3
належним чином повідомлена про місце і час розгляду справи,  але в судове засідання не з'явилась,  її представник з доводами скарги не

ПОГОДИВСЯ:

Апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом
вірно встановлено,  що ОСОБА_1 1 грудня
2001 року незаконно пошкодив майно ОСОБА_2,
побивши вікна в належному йому будинку АДРЕСА_1 і тим самим заподіяв
власнику цього будинку ОСОБА_2 матеріальну та моральну шкоду.

Зазначені
обставини сторони не оспорюють.

Але
висновки суду про те,   що зазначеними
діями ОСОБА_1 було завдано моральної шкоди і ОСОБА_3,   явно не відповідають обставинам справи.

Адже
будинок і пошкоджене майно не належать ОСОБА_3,   а належать ОСОБА_2,   що встановлено судовими рішеннями (а.
с.   77-78,   102-103) і не потребує доказуванню.

Крім
того достовірно встановлено і це суд зазначив у тексті рішення (а. с.   182-183),
що ОСОБА_3 на час коли ОСОБА_1 бив вікна у будинку,   а саме 1 грудня 2001 року,   не знаходилась в будинку,   її навіть не було у м.   Світловодську,   оскільки 1.12.2001 р. вона перебувала у
м.   Кременчук. Про це сама ОСОБА_3
зазначає у своїх поясненнях (а. с.
149).

Пояснення
позивачки ОСОБА_3 про те,   що вона змушена
була проживати в будинку після побиття ОСОБА_1 вікон і зазнала від цього
незручностей спростовуються показами свідка ОСОБА_5,   який пояснив,   що позивачка і її мати поселились в будинок
після Нового року,   коли вікна були
відремонтовані (а. с.   158-159),  .

Пояснення
позивачки спростовуються і поясненнями свідків ОСОБА_6 (а. с 159-160),   ОСОБА_7 (а. с.   164-165) та інших.

Отже,   обставини,
з якими позивачка ОСОБА_3 пов'язує заподіяння їй моральної шкоди є
недоведеними.

Задовольняючи
вимоги ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди суд неправильно застосував і
норми матеріального права.

Оскільки
позивачка посилається на обставини,   які
мали місце 1 грудня 2001 року,   то
правовідносини сторін регулюються   ст.   440-1 Цивільного кодексу 1963 року,   а не
ст.   1167 ЦК України,   який набрав чинності лише з 1 січня 2004
року.

Отже,   рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_3 1500 грн. на відшкодування моральної шкоди,   відповідно до вимог п.2 та п.4 ч.1   ст.
309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням по цьому спору нового
рішення про відмову ОСОБА_3 в задоволенні позову.

Висновок
суду про те,   що зустрічний позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 задоволенню не піддягає,   повністю відповідає обставинам справи,   які вказують на те,   що відповідачі протиправних дій відносно
ОСОБА_1 не вчиняли. Рішення суду в цій частині спору ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального права і підстави для скасування рішення в
цій частині спору чи його зміни відсутні.

Але з
резолютивної частини рішення необхідно виключити вказівку про стягнення з
ОСОБА_1 42 грн. 50 коп. державного мита,
оскільки ОСОБА_1 державне мито у встановленому розмірі сплачене (а. с.   167).

Керуючись
п.2 ч.1   ст.   307,
п.2,   п.4 ч.1   ст.   309,     ст.
ст.   308,   313,
314,   316 ЦПК України,   колегія суддів,   -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Світловодського міськрайонного суду від 17 грудня 2004 року в частині стягнення
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1500 грн. на відшкодування моральної шкоди
скасувати,  ухвалити в цій частині нове
рішення,  яким в задоволенні позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди відмовити.

В решті
рішення Світловодського міськрайонного суду від 17 грудня 2004 року залишити
без змін.

Виключити
із резолютивної частини рішення вказівку про стягнення з ОСОБА_1 в дохід
держави 42 грн. 50 коп. державного мита.

Рішення
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.