Справа №2-198/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2007
року    Роздільнянський районний суд
Одеської області у складі головуючого судді Ільяшук А.В. при секретарі
Гонтаренко О.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про встановлення факту володіння на праві спільної власності житловим будинком
та прийняття спадщини і місця її відкриття,
продовження терміну на прийняття спадщини,  визнання права власності на житловий
будинок,  -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувся з вищевказаним позовом до ОСОБА_2
мотивуючи свої вимоги тим,  що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла дружина
позивача ОСОБА_3. Після її смерті відкрилася спадщина,  яка складається з частини житлового
будинку,  розташованого на земельній
ділянці площею 0, 15 га.
Будинок АДРЕСА_1
належить ОСОБА_3,  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на
праві спільної власності в порядку приватизації,  згідно Закону України про приватизацію
державного житлового фонду" від 19.06.1992
року №2482-Х11,  про що видане
свідоцтво про право власності на житло,
видане 21.04.1995
року радгосп-заводом „Шлях Ілліча" на ім. "я позивача,  але у вказаному свідоцтві значаться всі троє.
Сім"я володіла будинком спільно,
частки визнавалися рівними -
по 1/3. Після
смерті ОСОБА_3 і позивач,  і відповідач
прийняли спадщину,  фактично проживали у
будинку разом з ОСОБА_3,  та вступили в
управління спадковим майном.  30.08.2006 року позивач
звернувся у Лиманську селищну Раду для оформлення заповіту на користь
відповідача ОСОБА_2 і йому роз'яснили,
що в свідоцтві про право власності на будинок не вказані частки
співвласників. Державна нотаріальна контора також відмовила позивачу у видачі
свідоцтва про право власності на спадщину,
мотивуючи тим,  що не виділена
частка померлої ОСОБА_3
у свідоцтві про право власності на будинок. Позивач є інвалідом 2-ї групи,  тому відповідно до п.18 ст4 Закону України
„Про державне мито" на нього розповсюджуються пільги про звільнення від
сплати держмита. Факт володіння на праві спільної власності будинком
підтверджується документами: свідоцтвом про право власності на житло від 21.04.95 року,  технічним паспортом від 16.03.95 року,  довідкою селищної Ради від 28.08.2006 року і від 04.09.2006 року Просить суд
встановити факт володіння на праві спільної власності померлою дружиною
ОСОБА_3,  позивачем та відповідачем по 1/3 частині
житлового будинку,  розташованого на
земельній ділянці площею 0,
15 га АДРЕСА_1. Встановити факт прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3
позивачем.  Продовжити термін на
прийняття спадщини після смерті дружини ОСОБА_3. Визнати за позивачем право
власності на 1/12 відсотка
( 0, 33+0, 16+0, 8) житлового
будинку,  розташованого на земельній
ділянці площею 0, 15 га
АДРЕСА_1,  а за ОСОБА_2 - на 1/13 його відсотка (0, 33+0, 8). У судовому
засідання позивач змінив позовні вимоги,
виклавши їх у письмовій

формі
таким чином: встановити факт володіння на праві спільної власності
ОСОБА_3,  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловим
будинком АДРЕСА_1 - по 1/3 частині за
кожним.  Визнати за відповідачем ОСОБА_2
право власності на житловий будинок у цілому.

У
судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав змінені позовні вимоги та просив
їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач
ОСОБА_2  змінені позовні вимоги визнав
повністю та не заперечує проти їх задоволення.

Розглянувши
матеріали цивільної справи,  заслухавши
пояснення позивача,  відповідача,  дослідивши докази у повному обсязі,  суд вважає,
що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Як
встановлено у суді,  ІНФОРМАЦІЯ_1 померла
ОСОБА_3,  дружина позивача і мати
відповідача. Після її смерті відкрилася спадщина,  яка складається з частини житлового будинку АДРЕСА_1,  розташованого на земельній ділянці площею 0, 15 га. Вказаний
будинок належав ОСОБА_3,  ОСОБА_1,  ОСОБА_2
на праві спільної сумісної власності в порядку приватизації ,
згідно Закону України „ Про приватизацію державного житлового фонду" від 19.06.1992 року №2482 XII,  свідоцтво про право власності на1 житло видане 21 квітня 1995 року
радгосп-заводом „Шлях Ілліча" наім. "я позивача,  але в свідоцтві вказані всі члени його сім"ї
у кількості трьох осіб. Частки у праві спільної власності виділені не
були,  всі співвласники користувалися
будинком спільно порівну,  тому суд
вважає їх частки рівними -
по 1/3. Після
смерті ОСОБА_3 спадщину прийняли позивач і відповідач шляхом фактичного вступу
у володіння та управління спадковим майном.
Вони проживали з спадкодавцем на момент її смерті та звернулися у
нотаріальну контору з заявами про прийняття спадщини. 30 серпня 2006 року позивач
ОСОБА_1 заповів відповідачу ОСОБА_2  своє
майно,  оформивши заповіт у Лиманській
селищній Раді,  зареєстрований в реєстрі
за №182. При
оформленні заповіту не вказані частки у спільному житловому будинку. При
зверненні до державної нотаріальної контори позивачеві було відмовлено у видачі
свідоцтва про право власності на спадщину у зв'язку з тим,  що не виділена частка спадкодавця ОСОБА_3 у
спільному майні. Суд вважає,  що позовна
вимога про визнання права власності за відповідачем на весь будинок не підлягає
задоволенню,  тому що позивач немає права
безпідставно відмовитися від своєї частки у праві власності у судовому
порядку,  що не перешкоджає йому
подарувати,  продати або провести
відчуження своєї частки іншим чином після набрання рішенням законної сили,  як на користь відповідача так і інших осіб.
Від своєї частки у спадщині позивач має право відмовитися на користь
відповідача згідно  ст. . 1273 ЦК України. Суд
приймає відмову ОСОБА_1 від спадщини на користь його сина ОСОБА_2  -
відповідача по справі,  яка
відкрилася після смерті ОСОБА_3 Оскільки позивач користується пільгами і не
сплатив держмито та частково сплатив витрати на ІТЗ судового процесу - з відповідача
належить стягнути 51 гривну
державного мита та 30 гривен
на ІТЗ судового розгляду справи , згідно
ст. .81,  ч.2  ст. 88 ЦПК України.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд керувався діючим законодавством та

доказами, якіх у матеріалах справи у їх сукупності.

На
підставі  ст. . ст. 2-4, 15, 16, 48 Закону України
„Про власність",   ст. .549 ЦК України (в
редакції 1963 року),   ст. . 1268,
1273 ЦК України (
в редакції 2003 року),  керуючись
ст. хт. 10-11,
81,  Ч.2  ст. 88, 209,
212, 214, 215, 218 ЦПК України,  суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Встановити,  що ОСОБА_1,
ОСОБА_3,  ОСОБА_2 володіли
житловим будинком АДРЕСА_1,  розташованого на земельній ділянці площею 0, 15 га,  у рівних частках - по 1/3 частини кожен.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на 1/3
частину будинку АДРЕСА_1.

Визнати
за ОСОБА_2 право власності на 2/3
частини будинку АДРЕСА_1 у
порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 та по праву приватизації.

У
частині позову про визнання права власності на весь вказаний будинок за
відповідачем - відмовити.

Стягнути
з відповідача ОСОБА_2 на користь держави 51
гривну державного мита та ЗО гривень ІТЗ судового розгляду справи.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеського області через
Роздільнянськии1 районний суд Одеської області шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження у десятиденний строк з дня проголошення рішення і
поданням після цього протягом 20
днів апеляційної скарги або в порядку ч.4
ст. 295 ЦПК України.