Справа № 2-342-1/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12
квітня 2007 року                                                                   м.  Київ

Солом'янський
районний суд м.  Києва під головуванням
судді          Мельника В.В. при

секретарі
Бровко К.П.,  розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про поділ майна
подружжя,

встановив:

У жовтні
2006 року ОСОБА_1 звернулася
до суду із зазначеним позовом,  в якому
просила визнати за нею та відповідачем право власності на 1/2 частину за кожним
трьохкімнатної АДРЕСА_1та 340 частин за кожним із сторін нежилого будинку
площею 64,  80 кв.м по АДРЕСА_2,  літера «Я» та складається з нежилих приміщень
першого поверху: приміщення №2 (приміщення 1-11),  посилаючись на те,  що зазначене нерухоме майно було придбано в
період шлюбу сторонами у справі,  однак
правовстановлюючі документи були оформлені лише на ім'я відповідача.

У
судовому засіданні представник позивачки підтримав позов та просив про його
задоволення,  посилаючись на
обставини,  викладені у позовній заяві.

Сторони
у судове засідання не з'явилися,  про час
та місце розгляду справи були повідомлені належним чином,  а тому суд у відповідності до вимог статті
224 ЦПК України,  за згодою представника
позивача,  ухвалив провести заочний
розгляд справи.

Вислухавши
пояснення представника позивача,  дослідивши
матеріали справи,  суд приходить до
висновку,  що позов підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відповідно
до вимог  ст.
ст.  60,  70 СК України вважається,  що кожна річ,
набута за час шлюбу,  крім речей
індивідуального користування,  є об'єктом
права спільної сумісної власності подружжя.

У разі поділу майна,
що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя,  частки

майна дружини та чоловіка є рівними,  якщо інше не визначено домовленістю між ними
або

шлюбним договором.

Згідно
зі  ст.
66 СК України подружжя має право домовитися між собою про порядок
користування майном,  що йому належить на
праві спільної сумісної власності.

Відповідно
до правил статті 212 ЦПК суд оцінює належність,
допустимість,  достовірність
кожного доказу окремо,  а також
достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно
до вимог статті 214 ЦПК під час ухваленні рішення суд вирішує,  чи мали місце обставини,  якими обґрунтовувалися вимоги та
заперечення,  та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні дані,
які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин.

Судом
встановлено,  що з 07 вересня 1983 року
сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі,
під час якого 11 березня 1997 року вони придбали трьохкімнатну
АДРЕСА_1(свідоцтво про право власності на житло,  видане Головним управлінням житлового
забезпечення Київської міської державної адміністрації 11 березня 1997 року,  наказ №75-С),
та 30 січня 2003 року - придбали нежиле приміщення №2 (літерою «Я»)
площею 129,  6 кв.м по АДРЕСА_2,  що складає 15U00
частин від будинку (договір купівлі-продажу від 30 січня 2003 року,  укладений між ТОВ «Будкомплекс» та ОСОБА_2
,  посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального округу Га'ценко І.О.).

Оскільки
спірне нерухоме майно було придбано за час шлюбу та є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя,  то позовні
вимоги вимоги є обґрунтованими.

Згідно
статті 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача.

Керуючись
статтями 60,  66,  70 СК України,  статтями 209,
212-215,  218,  224 ЦПК України,  суд

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1до ОСОБА_2про
поділ майна подружжя задовольнити.

Визнати
за ОСОБА_1право власності на Уг частину АДРЕСА_1

Визнати
за ОСОБА_2право власності на Уг частину АДРЕСА_1

Визнати
за ОСОБА_1право власності на 340 частин нежилого будинку площею 64,  80 кв.м,
що знаходиться у місті Києві по АДРЕСА_2,  літера «Я» та складається з нежилих приміщень
першого поверху: приміщення №2 (приміщення

1-11).

Визнати
за ОСОБА_2право власності на 340 частин нежилого будинку площею 64,  80 кв.м,
що знаходиться у місті Києві по АДРЕСА_2,  літера «Я» та складається з нежилих приміщень
першого поверху: приміщення №2 (приміщення 1-11).

Стягнути
з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1судовий збір у сумі 949,  88 грн. та 30 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи,  а всього на загальну суму 979,  88 грн.

Заяву
про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти
днів з дня одержання його копії.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,  але апеляційна скарга не була подана протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження,  рішення суду набирає законної сили після
закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги на рішення,  якщо його не скасовано,  набирає законної сили після розгляду справи
Апеляційним судом міста Києва.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано
Апеляційному суду міста Києва через Солом'янський районний суд міста Києва
протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду Подається до Апеляційного суду міста Києва через
Солом'янський районний суд міста Києва протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження.

З повним
текстом судового рішення особи,  які
беруть участь у справі можуть ознайомитися,
починаючи з 17 квітня 2007 року у приміщенні суду.