Справа №
першій інстанції Голубкова М.А.   Категорія
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29
листопада 2007 року колегія суддів з касаційного розгляду справ судової палати
у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Парапана В.Ф.,  Панасенкова
В.О.,  Громіка Р.Д.

розглянувши
у попередньому судовому засіданні в м. Одесі справу за позовом ОСОБА_1 в
інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди ,  за
касаційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 на рішення
Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 лютого 2006 року та ухвалу
апеляційного суду Запорізької області від 19 квітня 2006 року,

встановила:

У червні 2005р. ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом в інтересах
неповнолітнього сина ОСОБА_2, 14.12.1991р. народження,  до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,  завданої смертю потерпілого
ОСОБА_4,  батька неповнолітнього ОСОБА_2

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від
20 лютого 2006 року,  яке залишено без
змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 19 квітня 2006
року,  у позові відмовлено.

В обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_1 посилається на неправильне
застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального
права,  в зв'язку з чим ставить питання
про скасування судових рішень та ухвалення нового рішення про задоволення
позову.

Колегія суддів дійшла висновку,  що
підстави для перегляду судових рішень відсутні,
виходячи з наступного.

Судами встановлено,  що 10 листопада
2004р. між ЧП «Скіф» в особі директора ОСОБА_5 і ОСОБА_4 було укладено договір
підряду. 15.12.2004р. при виконанні договору стався нещасний випадок на роботі,  внаслідок якого настала смерть ОСОБА_4
Встановлено,  що потерпілий сам порушив
Правила техніки безпеки.

Відмовляючи у задоволенні позову,
місцевий суд,  з урахуванням
фактичних обставин справи,  виходив з
того,  що вини відповідача в гибелі
потерпілого немає та відповідач не може нести цивільно правову відповідальність
за правилами ст. ст. 1166,  1187,  1196 ЦК
України,  оскільки неправомірних дій
відповідача матеріалами справи не встановлено,
а смерть ОСОБА_4 настала при виконанні ним договору підряду.

Апеляційний суд
погодився з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до 4.2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи
порушення норм процесуального права.

Згідно ст.
335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні суду,  чи відкинуті
ним,  вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,  про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи,  що судові рішення ухвалені з додержанням
судами норм матеріального і процесуального права,  а також відсутні передбачені ч. 1 ст. 338 ЦПК
України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновок судів не спростовують.

На підставі
викладеного та керуючись ст.ст. 332,  336
ЦПК України,  колегія суддів,  -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 лютого 2006 року
та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 19 квітня 2006 року  залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.