РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2007 року колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим в складі:

Головуючого,  судді: Синельщікової О.В.

Суддів:__ Курської
А.Г.

Куриленка О.С При
секретарі:          Урденко Г.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі цивільну справу за позовом
Державної виконавчої служби в Київському районі М. Сімферополя АР Крим до
гаражно-будівельного кооперативу №18,  треті особи -
ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  про визнання права власності,  за апеляційною скаргою виконуючого обов'язки
голови гаражно-будівельного кооперативу №18
ОСОБА_3 на
рішення Київського районного суду М. Сімферополя АР Крим від 31.05.2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

19.02.2007 року Державна
виконавча служба в Київському районі М. Сімферополя АР Крим звернулась до суду
з позовом до гаражно-будівельного кооперативу №18,  треті
особи - ОСОБА_1
і ОСОБА_2,  про визнання права власності.

Позовні
вимоги мотивовані тим,  що Рішенням
Київського районного суду М. Сімферополя АР Крим від 21.03.2003 року з ГБК №18 стягнуто на
користь ОСОБА_1 і ОСОБА_2  187709 грн. 23.03.2006 року за вказаним
рішення суду відкрито виконавче провадження і боржнику було надано строк на
добровільне виконання рішення,  але він у
встановлений строк свої зобов'язання не виконав. Згідно з даними МРЕВ ДАІ,  Сімферопольсько МБРТІ за боржником майно не
зареєстровано,  відповідно до відповіді
КРД АППБ „Аваль" на його рахунках грошові кошти відсутні. На підставі
заяви стягувача встановлено,  що боржник володіє
об'єктами нерухомого майна,  а саме КПП,
адміністративними приміщеннями,  теплим туалетом,  електрощитовою,  що розташовані по вул. Ковильній,  42
в М. Сімферополі. Вказані приміщення збудовані стягувачем для боржника за
договором №19 від 21.01.1997 року і передані
боржнику,  але останній до теперішнього
часу за ці об'єкти не розрахувався. Крім того,
об'єкти не прийняті в експлуатацію і не зареєстровані в БТІ,  що унеможливлює звернення стягнення на це
майно,  у зв'язку з чим позивач просив
визнати право власності на КПП,
адміністративні приміщення,
туалет,  електрощитову по вул.
Ковильній,  42 в М. Сімферополі за
відповідачем.

Рішенням
суду позов задоволено,  визнано за ГБК
№18 право власності на об'єкти нерухомого майна у виді: контрольно-пропускного
пункту,  що складається з коридору,  кімнати охорони,  побутівок; адміністративних приміщень,  що складаються з двох кімнат; туалету,  що складається з двох приміщень; електричної
щитової,  вартістю 149488 грн.,  розташованих за адресою: М. Сімферополь,  вул. Ковильна,  42.
Стягнуто з ГБК №18 судовий
збір в дохід держави в сумі 1494
грн. 88 коп.,  а також 30
грн. за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Справа
№22-ц-5155/2007                  Головуючий у
суді першої інстанції: Белоусов
М. М.

Доповідач:        Курська А.Г.

2

В
апеляційній скарзі виконуючий обов'язки голови ГБК №18 ОСОБА_3 просить рішення
суду скасувати і провадження у справі закрити,
посилаючись на те,  що висновки
суду не відповідають обставинам справи та нормам матеріального і процесуального
права.

Судова
колегія,  заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення представника
відповідача,  розглянувши матеріали
справи та обговоривши доводи апеляційної скарги,  визнає їх обгрунтованими і такими,  що підлягають частковому задоволенню,  а рішення суду першої інстанції - скасуванню на
підставі п.3 та п.4 ч.1 та ч.3  ст. 309
ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову,  з наступних підстав.

Згідно з
ч.3  ст. 303 ЦПК України апеляційний суд
не обмежений доводами апеляційної скарги,
якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування
норм матеріального права або порушення норм процесуального.права,  які.. є обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Частиною
1  ст. 33 Закону України „Про виконавче
провадження" від 21, 04, 1.9.99 .. року №606-XIV ( далі
Закон №606- XIV) передбачено,  що
за наявності обставин,  які ускладнюють
виконання рішення або роблять його неможливим,
державний виконавець із власної ініціативи або за заявою сторін,  а також самі сторони мають право звернутися
до суду,  який видав виконавчий
документ,  із заявою про відстрочку або
розстрочку виконання,  а також про
встановлення чи зміну способу і порядку виконання.

Змінити
чи встановити спосіб і порядок виконання рішення згідно з вимогами  ст. 373 ЦПК України за наявності
обставин,  що утруднюють виконання
рішення ( хвороба боржника або членів його сім'ї,  відсутність присудженого майна в натурі,  стихійне лихо тощо) за заявою державного
виконавця або за заявою сторони у виняткових випадках має право суд,  який видав виконавчий документ. Така заява
розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні з викликом сторін.

Названим
законом з метою виконання судового рішення не передбачено повноважень
державного виконавця на звернення до суду з позовом до боржника про визнання за
ним права власності на нерухоме майно,
яке знаходиться в його користуванні,
але не зареєстроване і не здано до експлуатації.

В
роз'ясненнях,  що містяться в п.5
Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами скарг
на рішення,  дії або бездіяльність
органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників
виконавчого провадження" від 26.12.2003
року №14 передбачено,  що державний виконавець може звернутися в суд
із поданням (заявою),  а стягувач,  боржник -
із заявою про проведення у виконавчому провадженні дій питання про які
вирішує суд,  ...зокрема,  заяви про: роз'яснення рішення; видачу
дубліката виконавчого документа; поновлення (відновлення) строку пред'явлення
виконавчого документу до виконання; заміну сторони,  яка вибула,
її правонаступником; встановлення чи зміну способу й порядку виконання
рішення; відстрочку та розстрочку його виконання; закінчення виконавчого
провадження; поворот виконання; подання про: оголошення розшуку боржника за
виконавчими документами про стягнення аліментів; відшкодування шкоди,  заподіяної каліцтвом чи іншим ушкодженням
здоров'я,  або у зв'язку із втратою
годувальника; тимчасове влаштування до дитячого чи лікувального закладу дитини
про виконання якої виконується рішення...,
а в п.8 та п.12 передбачено,  що
може звернутися до суду з питання про визначення частки боржника в спільній
власності на майно ( ч.8  ст. 50 Закону України №606-XIV „Про
виконавче провадження").

Частка
боржника у спільній власності з іншими особами визначається за поданням
державного виконавця відповідно до положень законодавства,  що регулює право власності.

Такі
подання мають розглядатися з обов'язковим викликом у судове засідання не лише
державного виконавця,  боржника,  стягувача,
а й учасників спільної власності

Справа
№22-ц-5155/2007                   Головуючий у
суді першої інстанції: Белоусов
М. М.

Доповідач:        Курська А.Г.

3

на  майно,
та  з   додержанням
вимог   ЦПК  України
щодо   допустимості   засобів доказування.

Діючим
законодавством України не передбачено право звернення виконавчої служби ( як юридичної
особи) до суду з позовом про визнання права власності на майно за
боржником,  яке не зареєстровано та не
здано до експлуатації в установленому законом порядку.

Якщо
будівлі не самочинні і боржник не має на них правовстановлюючих
документів,  то питання про їх належність
боржникові та питання про ухилення боржника від їх реєстрації може бути
вирішене судом за позовом прокурора,  у
випадках здійснення останнім представництва інтересів громадян в суді або
заінтересованих осіб (кредиторів),  відповідно до ч.3   ст.
182 ЦК України.

Судова
колегія вважає,  що ні судовий
виконавець,  ні виконавча служба,  як юридична особа,  в такому випадку не можуть виступати
заінтересованими особами.

Від
повід но до   ст.
4  ЦПК України здійснюючи
правосуддя,  суд захищає права,  свободи і інтереси фізичних осіб,  права і інтереси юридичних осіб,  державні і суспільні інтереси способом,  визначеним законами України.

Зважаючи
на вищенаведені обставини,  судова
колегія вважає,  що суд першої інстанції
безпідставно задовольнив вимоги державної виконавчої служби в Київському районі
М.  Сімферополя про визнання права
власності за ГБК №18 на
конкретні приміщення,  які знаходяться в
його користуванні,  а тому рішення суду
відповідно до вимог 213 ЦПК
України не можна визнати законним та обґрунтованим.

Керуючись   ст.
ст.  303,  304,  307,
309,  313,  314,
316,  317,  319,
325 ЦПК України,
колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу виконуючого обов'язки голови гаражно-будівельного кооперативу №18 ОСОБА_3 задовольнити
частково,  рішення Київського районного
суду М.Сімферополя АР Крим від 31.05.2007
року скасувати та ухвалити нове рішення.

В
задоволенні позову Державної виконавчої служби в Київському районі
М.Сімферополя АР Крим до гаражно-будівельного кооперативу №18,
треті особи -ОСОБА_1,  ОСОБА_2,
про визнання права власності -
відмовити.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення,  однак може бути оскаржено шляхом подачі
касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Справа
№22-ц-5155/2007                    Головуючий
у суді першої інстанції: Белоусов
М.М.

Доповідач:        Курська А.Г.