Справа № 2-169/2007 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» лютого 2007
р.       Тернівський районний суд
м.Кривого Рогу

у складі:

головуючого,
судді -                         Демиденко Ю.Ю.

при
секретарі -                                  Шворак
Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому
Розі справу за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства „Північний
ГЗК" про порушення прав споживача, визнання договору про надання послуг
телефонного зв"язку укладеним, зобов'язання вчинити певні дії, та
стягнення моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

25.04.2006
р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ВАТ „Північний ГЗК" про
захист прав споживачів, переоформлення та підключення телефону, стягнення
моральної шкодив сумі 5000
грн.

11.10.2006 p., 28.11.2006 p. ОСОБА_1 уточнила
позовні вимоги, звернувшись до суду з додатковими позовами про порушення прав
споживача, визнання договору про надання послуг телефонного зв"язку
укладеним, зобов"язання вчинити певні дії, та стягнення моральної шкоди. В
судовому засіданні позивач позов підтримала вказує, що 23.05.2001 р.
відповідачем ВАТ „Північний ГЗК" її батьку ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 як учаснику
Великої Вітчизняної війни, був встановлений пільговий телефон НОМЕР_1. За
підключення ОСОБА_2 сплатив відповідачу 40 грн. згідно квитанції від 23.05.2001
p., з вказаного часу по грудень 2004 р. своєчасно
сплачував отримані телекомунікаційні послуги, відповідно до п.п.53-57,60-61
„Правил користування місцевим телефонним зв'язком", затверджених
Постановою KM України №385 від 22.04.1997 р. /далі Правила/. В
порушення п.п.15,49 Правил, в разі встановлення телефону, підприємство
зв"язку - ВАТ „Північний ГЗК" зобов'язано було укласти договір з
ОСОБА_2 При відсутності письмового договору, вказаний договір фактично діяв,
оскільки ОСОБА_2 сплачував послуги, а відповідач надавав послуги зв"язку.
Відповідно до ст.153 ЦК України 1963 p., який діяв на час
спірних правовідносин, просить визнати договір укладеним, оскільки між
сторонами було досягнуто згоду по суттєвим його умовам.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2
помер, 26.12.2004 р.
телефон був відключений відповідачем, який відмовився укладати з нею договір
про надання послуг зв"язку.

Згідно ст.1,32 Закону України „Про телекомунікації"' від 18.11.2003 p., відповідач є
оператором телекомунікацій, дії якого можуть бути оскаржені в судовому порядку.
На відповідача поширюється дія п.36 Правил, згідно яких у випадку смерті
абонента - договір переоформляється на членів його сім"ї, які проживали
разом з абонентом, за умови що з часу встановлення телефону пройшло більше
трьох років. Відмовою відповідача порушуються її законні права, оскільки вона
тривалий час не може користуватися зв"язком, просить стягнути з ВАТ
„Північний ГЗК" 5000 грн. моральної шкоди, та зобов"язати відповідача
укласти з нею договір про надання послуг, та підключити телефонний номер.

Представник ВАТ „Північний ГЗК" проти позову заперечував вказує, що
підприємство має ліцензію на надання послуг місцевого телефонного зв"язку
з правом створення власної мережі -
1000 абонентів. ВАТ „Північний ГЗК" не має телекомунікаційних мереж
загального користування, послуги надавалися через власні мережі для надання
послуг зв"язку суб"єктам господарювання на території комбінату, а не
для надання послуг громадянам. Тому комбінат на є оператором телекомунікацій
згідно ст.1,5 Закону Про

2

телекомунікації", не міг і правомірно не
укладав з ОСОБА_2 письмовий договір. Договір про надання послуг з ОСОБА_3
ніколи не існував. Телефон був встановлений на підставі листа голови
Тернівського райвиконкому від 26.01.2001
р. з проханням про учасника BOB, всупереч п.12
Правил, згідно яких необхідна була письмова заява ОСОБА_2

В даному випадку мав місце не договір а правочин, який не є дійсним і не
створює юридичних наслідків, оскільки суперечить законодавству, письмовій формі
правочину відповідно до ст.ст.202,203, 216
ЦК України. Крім того договір це вільне волевиявлення сторін, тому вимоги
позивача про зобов'язання укласти договір суперечить цивільному законодавству,
а підстави для стягнення моральної шкоди відсутні.

Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд вважає, що в
задоволенні позову слід відмовити.

Судом встановлено поясненнями сторін, копією відповіді
ВАТ „Півгзк" від 08.05.2001
p., що 26.02.2001 р. Головою
Тернівського райвиконкому був направлений лист з проханням встановлення
телефону ОСОБА_2 як учаснику війни. 03.05.2001
р. був встановлений телефон НОМЕР_1
за місцем проживання ОСОБА_2 по АДРЕСА_1. Вказані обставини не заперечують сторони.

Згідно п.п. 11,12,15
„Правил користування місцевим телефонним зв"язком", затверджених
Постановою KM України №385
від 22.04.1997 р. - до послуг
зв"язку належить встановлення телефону, яке проводиться за письмовою
заявою особи. В разі встановлення телефону підприємство зв"язку укладає з
юридичною чи фізичною особою договір на надання послуг, в якому визначаються
права, обов"язки і відповідальність сторін, умови надання послуг, порядок
розрахунків.

В період користування ОСОБА_2 послугами зв"язку набрав чинності Закону
України „Про телекомунікації "
від 18.11.2003 р.
згідно ст.63 якого, також обов"язковим є укладання договору.

Всупереч вказаним Правилам та Закону „Про телекомунікації" письмовий
договір ВАТ „Північний ГЗК з ОСОБА_2 укладений не був. Квитанції про сплату
послуг зв"язку, та оплата за встановлення телефону а.с.7,8, при
відсутності письмової заяви ОСОБА_2, не свідчить про укладання договору,
оскільки між сторонами не були визначені їх права і обов"язки, умови
надання послуг, що є суттєвими умовами договору на надання послуг зв"язку.
При відсутності договору безпідставні посилання ОСОБА_1 на переоформлення
договору на підставі п.36 Правил, в разі смерті ОСОБА_2

Згідно свідоцтва про смерть а.с.3, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 Спірні
правовідносини між сторонами регулюються нормами ЦК України 2003
р. згідно п.4 Прикінцевих та перехідних положень цього Кодексу, оскільки
вони виникли до, і продовжили існувати після набрання Кодексом чинності.

Аналізуючи докази, суд приходить до висновку, що між сторонами мав місце не
договір а двосторонній правочин передбачений ст.202 ЦК України оскільки
дії сторін були направлені на набуття прав і обов"язків. Вказаний правочин
між фізичною та юридичною особою згідно ст.208 ч.1,п.3 ЦК України повинен
орбов"язково укладатися в письмовій формі.

Згідно ст.215 ч.1, 203
ч.1,4 ЦК України,
вказаний правочин є недійсним, оскільки він суперечить ЦК України і іншим
актам цивільного законодавства -
Закону України „Про телекомунікації"" і Правилам, а також не
вчинений в належній письмовій формі.

Оскільки недійсний правочин не створює юридичних наслідків, згідно ст.216
ч.1 ЦК України,
у позивача ОСОБА_1 відсутні правові підстави для визнання договору укладеним,
усунення порушення її прав як споживача, та в разі законності дій відповідача
підстави для стягнення моральної шкоди.

В задоволенні позову про порушення прав споживача,
визнання договору про надання послуг телефонного зв"язку укладеним,
зобов'язання вчинити певні дії, та стягнення моральної шкоди, який є
безпідставним слід відмовити.

На підставі ст.ст.5, 42,
63 Закону України „Про телекомунікації" від 18.11.2003 p., п.п. 11,15,36 „Правил
користування місцевим телефонним зв"язком", затверджених Постановою KM України
№385 від 22.04.1997 р., ст.203,215,216 ЦК України, керуючись ст.
10,27,31,60,79,81,88,209 ч.3,212-215, ЦПК України, суд-

3

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства
„Північний ГЗК" про порушення прав споживача, визнання договору про
надання послуг телефонного зв"язку укладеним, зобов"язання вчинити
певні дії, та стягнення моральної шкоди -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи Тернівським районним судом м.Кривого Рогу в сумі 7 грн. 50 коп. на користь
Територіального Управління Державної Судової Адміністрації в Дніпропетровській
області.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області
через Тернівский районний суд м. Кривого Рогу, шляхом подання заяви про
апеляційне оскарження рішення протягом десяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження.