УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

17 грудня 2007 року колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим в складі:

Головуючого,  судді
Ланкова М. В. Суддів    Белинчук
Т.Г.

Шаповалової О.А.
при секретарі   Урденко Г.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  Житлово-будівельного
кооперативу „Ритм",  Підприємства
Армянського міського бюро реєстрації та технічної інвентаризації,  Виконкому Армянської міської Ради АР Крим про
визнання права спільної сумісної власності на квартиру,  за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2-ОСОБА_3 на рішення Армянського міського суду АР Крим від 20 серпня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2,
Житлово-будівельного кооперативу „Ритм" про визнання права спільної
сумісної власності,  визнання членом
кооперативу.

Позовні
вимоги мотивовані тим,  що під час шлюбу
з відповідачкою,  сторонами була придбана
кооперативна квартира АДРЕСА_1.  Членом ЖБК „Ритм" була
відповідачка,  тому гроші вносились на її
ім'я,  повна вартість квартири виплачена
за період 1987-1992 роки. В
квартирі вони проживали з 1991
року разом зі своєю донькою ОСОБА_4,
1982 року
народження. Після розірвання шлюбу з 1996
року відповідачка у вказаній квартирі не проживає,  але залишається зареєстрованою,  дочка у 1999
році знялась з реєстрації та вибула до іншого місця проживання,  тобто на даний час позивач проживає у спірній
квартирі сам,  сплачує за квартиру
комунальні платежі,  за рахунок власних
коштів робить ремонт. У лютому 2006
року відповідачка оформила свідоцтво про право власності на спірну квартиру
з реєстрацією в БТ1,  але позивач до
правовстановлюючого документу внесений не був.

Ухвалою
суду до участі у справі були долучені в якості співвідповідача Виконавчий
комітет Армянської міської Ради АР Крим,
Підприємство Армянського міського бюро реєстрації та технічної
інвентаризації,  та в якості третьої
особи ОСОБА_4

Рішенням
Армянського міського суду АР Крим від 20
серпня 2007 року
позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано квартиру АДРЕСА_1
спільною сумісною власністю ОСОБА_1. ,
ОСОБА_2 Скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно,  видане виконкомом Армянської міської Ради АР
Крим від 27 лютого 2007 року,  відповідно
до рішення виконкому Армянської міської Ради №36 від 23 лютого 2006 року.

В
апеляційній скарзі представник ОСОБА_2-ОСОБА_3,  просить скасувати рішення суду,  ухвалити нове про відмову у задоволенні
позову.

Розглянувши
матеріали справи,  заслухавши представників
сторін,  колегія вважає,  що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню,  а рішення скасуванню.

Справа  №22-ц-6847/2007 року            Головуючий першої Інстанції  Хомутов
В.М.

Доповідач
Панков М. В.

2

Судом встановлено,  що сторони уклали шлюб в 1981 році. В період
шлюбу,  відповідачка стала членом
житлово-будівельного кооперативу „Ритм" і за 1987-1992 роки внесла пайові
внески на суму 11 878 руб. 12 грудня 1991 року,
згідно ордеру №454 Армянського виконкому АР Крим ОСОБА_2 одержала
трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 на сім'ю з трьох чоловік - ОСОБА_1. ,  та їх сумісної доньки ОСОБА_4 В 1996 році
шлюб між сторонами був розірваний. На підставі заяви представника відповідачки
та рішення виконкому Армянської міської Ради №36 від 23
лютого 2006 року на
ім'я ОСОБА_2 видано свідоцтво про право приватної власності на спірну квартиру.
Дані факти повністю підтверджуються матеріалами справи,  ніким із сторін не оспорюється.

Ухвалюючи
рішення суд послався на ч.1  ст. 22 КпШС
України,  який діяв під час шлюбу
сторін,  яка визначає,  що майно,
нажите подружжям за час шлюбу,  є
його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння,  користування і розпорядження цим майном.

Таким
чином право спільної сумісної власності подружжя виникає з моменту отримання
цього майна одним з подружжя,  в даному
випадку відповідачкою.

Відповідно
до  ст. 15 Закону України „Про
власність" №697 -XII
від 07 лютого 1991 року,  чинного на момент виникнення спірних
правовідносин між сторонами,  у члена
житлово-будівельного кооперативу виникає право власності на дану йому квартиру
при повному внесені пайового внеску за неї.

Згідно
п.1  ст.  17
цього Закону при внесенні паю в ЖБК за рахунок коштів,  одержаних внаслідок сумісної праці сім'ї
члена кооперативу,  паєнагромадження,  а після повного внесення паю - квартира є
спільною сумісною власністю членів сім'ї,
якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними.

В
судовому засіданні суду першої інстанції було встановлено,  що пайові внесення за спірну квартиру
вносилися за рахунок загального сімейного бюджету. Матеріалами справи,  а саме довідкою РАЦС №96 від 20 червня 2006
року (а.с. 7),  свідоцтвом про розірвання
шлюбу (а.с. 8),  листом голови ЖБК
„Ритм" від 05.04.2006 року (а.с. 12),
доведено,  що дійсно пайові внески
вносилися в період сумісного мешкання подружжя ОСОБА_1.

Заперечення
відповідачки ОСОБА_2 про те,  що дана
квартира була придбана на іроші її матері,
а тому повинна належати тільки їй,
не знайшли свого підтвердження в суді,
оскільки ніяких належних та допустимих доказів того,  що спірна квартира була придбана за
гроші,  одержані нею в дар або в порядку
успадкуванню в суд представлено не було. .

Відповідно
до положень Кодексу про шлюб та сім'ю України та нині діючого сімейного
законодавства подружжя мають рівні права на володіння,  користування і розпорядження майном,  що належить їм на праві спільної сумісної
власності,  якщо інше не встановлено
домовленістю між ними.

З
висновками суду першої інстанції про те,
що сторони по справі -
ОСОБА_1.  і ОСОБА_2 мають рівні права
на спірну квартиру,  а тому одностороннє
отримання відповідачкою права власності на квартиру на її ім'я,  є безперечним порушенням прав позивача,  колегія погоджується. При видачі свідоцтва
про право власності на квартиру АДРЕСА_1,  не були враховані законі інтереси
позивача,  та судом було встановлена
належність квартири сторонам на праві спільної сумісної власності тому
скасування свідоцтва виконкому Армянської міської Ради від 27 лютого 2006 року
є правильним.

Суд
повно і об'єктивно з'ясував дійсні обставини справи і прийшов до правильного
висновку,  що вимоги представника
відповідача не підлягають задоволенню,
оскільки відсутні докази які б об'єктивно підтвердили обставини на які
позивачка посилається.

Доводи
представника відповідача викладені в скарзі не спростовують висновків
суду,  тому не можуть бути прийняті до
уваги.

Керуючись
ст.
ст.  303,  308,
315 Цивільного процесуального кодексу України,  колегія суддів

УХВАЛИЛА:

3

Апеляційну
скаргу представника ОСОБА_2-ОСОБА_3 відхилити.

Рішення
Армянського міського суду АР Крим від 20
серпня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала
може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.