Справа №22ц-1788/2007
Головуючий у першій інстанції- Бечко Є.М
Категорія - цивільна            .
Доповідач - Заболотний В.М.
РІШЕННЯ

іменем       України

05 грудня 2007 року       місто Чернігів

Апеляційний   суд
Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Квача М. О.

суддів -
Заболотного В.М. ,   Острянського В.І.

при секретарі -
Рачовій І.І.

з участю -
ОСОБА_1,   ОСОБА_2,

представника відповідача Радченка О.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ТОВ „К.С.
-ІНВЕСТ" на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 жовтня
2007 року по справі за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_1,   який діє в своїх
інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_3,   до ТОВ „К.С. -ІНВЕСТ" про усунення
перешкод у користуванні власністю,   -

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваним
рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 15.10.2007 року позовні
вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 задоволені частково. Зобов'язано ТОВ „К.С.
-ІНВЕСТ" за свій рахунок встановити у квартирі позивачів систему
електричного дистанційного відкривання вхідних дверей до під'їзду з голосовим
зв'язком та відеонаглядом.  Стягнуто з
відповідача на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по 8грн. 50коп. судового збору та по
7грн. 50коп. витрат на ІТЗ. Зобов'язано ТОВ „К.С. -ІНВЕСТ" за свій рахунок
видати ОСОБА_1 для ВДСО при УМВС України в Чернігівській області магнітний ключ
від вхідних дверей першого під'їзду будинку АДРЕСА_1. У задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

Суд
виходив з того,   що у 2006 році ТОВ
„К.С. -ІНВЕСТ" встановило систему запірно-переговорних пристроїв у
під'їзді,   де розташована квартира
позивачів,   без погодження з останніми.
Це створило позивачам труднощі при вході до житла,   оскільки на трьох членів сім'ї їм було видано
лише один магнітний ключ для відкривання металевих дверей. Крім того,   виникли незручності при викликах комунальних
служб,   медичних,   охоронних та ін. За таких обставин,   внаслідок дій відповідача,   ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були позбавлені
можливості повноцінного користування своєю власністю.

В
апеляційній скарзі ТОВ „К.С. -ІНВЕСТ" просить скасувати зазначене рішення
суду і постановити нове,   яким відмовити
позивачам у задоволенні їх

2

вимог,   посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального і процесуального права. Зокрема,   судом не встановлено,   які саме права ОСОБА_2,
ОСОБА_1 та їх неповнолітнього сина були порушені,   і в чому саме полягали перешкоди їм в
користуванні власністю. Відповідач дійсно проводив роботи по виготовленню та
монтажу металевих дверей і запірно-переговорного пристрою в будинку АДРЕСА_1 на
підставі договору,   укладеного між ТОВ
„К.С. -ІНВЕСТ" та мешканцями під'їзду №1. Рішення про встановлення
металевих дверей приймав не відповідач,
а більшість мешканців під'їзду,
де проживають позивачі. А тому ОСОБА_2 та ОСОБА_1 повинні пред'являти
позов не до ТОВ „К.С. -ІНВЕСТ",   а
до мешканців під'їзду №1,   які прийняли
відповідне рішення,   не врахувавши
інтереси позивачів. Також,   останніми не
доведено створення відповідачем будь-яких перешкод у користуванні їх
власністю,   оскільки кожному з позивачів
було надано магнітний ключ від вхідних дверей і кожен з них може вільно в
будь-який час потрапити до своєї квартири. Крім того,   обґрунтовуючи своє рішення,   суд першої інстанції послався на  ст. 48 Закону України „Про власність",   який втратив чинність з 20.06.2007
року,   що суперечить нормам
цивільно-процесуального законодавства.

Заслухавши
суддю-доповідача,   пояснення учасників
судового розгляду,   перевіривши доводи
скарги та матеріали справи,   апеляційний
суд вважає,   що апеляційна скарга
підлягає задоволенню,   виходячи з
наступного.

Згідно  ст. 319 ЦК
України,   власник володіє,   користується,   розпоряджається своїм майном на власний
розсуд. Відповідно до  ст. 321 ЦК України,   право власності є непорушними. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як
вбачається з матеріалів справи,
позивачі є мешканцями квартири НОМЕР_1 буд. АДРЕСА_1 (а.с.  10).

12
грудня 2006 року між мешканцями під'їзду №1 буд. АДРЕСА_1,   де також проживають і позивачі,   та ТОВ „К.С. -ІНВЕСТ" був укладений
договір №167,   згідно якого відповідач
зобов'язувався виготовити і встановити систему запірно-переговорного пристрою у
вказаному під'їзді,   а замовники -
оплатити вартість виконаних робіт (а.с. 35). Рішення про встановлення
вищезазначеної охоронної системи приймалось на загальних зборах мешканців під'їзду
більшістю голосів.

Після
встановлення металевих дверей і запірно-переговорного пристрою в під'їзді №1
будинку АДРЕСА_1 позивачам було видано один магнітний ключ для відкривання
дверей,   а в подальшому ще по одному
ключу на кожного члена сім'ї,   чого ні
ОСОБА_2,   ні ОСОБА_1 в засіданні суду
апеляційної інстанції не заперечували.

Відповідно
до  ст. 60 ЦПК України,   кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини,   на які вона посилається як
на підставу своїх вимог,  і заперечень.

3

В той же час,   ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не надали будь-яких
належних доказів на підтвердження того,
що відповідач чинить їм перешкоди у користуванні їхнім житлом.

Таким
чином,   апеляційний суд приходить до
висновку,   що ТОВ „К.С. -ІНВЕСТ"
жодними чином не порушує права позивачів стосовно користування квартирою НОМЕР_1
і не чинить перешкоди останнім в користуванні своєю власністю.

За таких
обставин,   рішення суду першої інстанції
не можна визнати законним і обґрунтованим,
постановленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Таке рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_1

На
підставі наведеного,   керуючись  ст.
ст. 319,   321 ЦК України,    ст.
ст. 303,   307,   309,
313-314,   316-317,   319,
324 ЦПК України,   апеляційний
суд,  -

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу ТОВ „К.С. -ІНВЕСТ" -задовольнити.

Рішення
Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 жовтня 2007 року -скасувати.

У
задоволенні позову ОСОБА_2,
ОСОБА_1,   який діє в своїх
інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_3,   до ТОВ „К.С. -ІНВЕСТ" про усунення
перешкод у користуванні власністю -відмовити.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.