Справа №22-ц-2451 2007
року  Головуючий в 1 інстанції
23                                            Доповідач:    Полікарпова О.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

2007 року грудня місяця 12 дня колегія суддів судової
палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:                          Капітан  І.А.

судді в:                                     Цуканової  І .В.,

Полікарпової   О.М.

при секретарі:           Зінчук Л.Ю.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 16 серпня
2007 року за позовомОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди в сумі
21264,50 грн., -

ВСТАНОВИЛА :

У травні 2007 року позивач звернувся до суду із вказаним
позовом, посилаючись на те, що внаслідок зіткнення транспортних засобів, яке
мало місце 28.12.2006 року, з вини відповідача, пошкоджено автомобіль позивача,
чим заподіяна йому майнова шкода в сумі 21264,50 грн. Просив стягнути зазначену
суму та судові витрати на суму 243 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 16
серпня 2007 року позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користьОСОБА_2
21264,50 грн. майнової шкоди, 454,50 грн. витрати за проведення
автотоварознавчої експертизи, 243 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3. просять рішення
суду скасувати, а справу направити на новий розгляд до районного суду через
порушення судом норм матеріального і процесуального права. При цьому вказує, що
доказ, який суд поклав в основу рішення - висновок автотоварознавчої експертизи
- є неналежним через його неправильність.

Судова колегія, заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне
її відхилити.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального
права.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, районний суд виходив з того,
що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача -
володільця джерела підвищеної

небезпеки,   майну
позивача  заподіяна  шкода
в   розмірі 21264,50 грн., яка
підлягає відшкодуванню відповідачем.

Судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив
обставини по справі, надані докази та дійшов обґрунтованого висновку про
наявність підстав для покладення обов'язку відшкодувати шкоду на відповідача.

Судом встановлено, що автомобіль марки «БМВ» 5301
належить ОСОБА_2, згідно
тимчасового реєстраційного талону (а.с.10). Автомобіль марки «ВАЗ» 21112
належитьОСОБА_1, чого останній не спростовує. Дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої пошкоджено автомобіль позивача, сталася з вини відповідача
(а.с.9), пошкодженням автомобіля позивачу заподіяна майнова шкода на суму
21264,50 грн. (а.с.21).

Правильно та повно встановивши обставини справи, суд, разом з тим, допустив
помилку в застосуванні норми матеріального права, зазначивши в рішенні, що
завдана відповідачем шкода підлягає відшкодуванню з підстав, передбачених
ст.1187 ЦПК України.

Однак, відповідно до встановлених судом обставин шкода позивачеві завдана
внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки, з вини відповідача. Тому
вимоги позивача в даному випадку підлягають задоволенню з підстав, передбачених
ст.1188 ЦПК Укра 1НИ.

Доводи апелянта про те, що висновок автотоварознавчої експертизи є
неналежним доказам є безпідставними, оскільки ним не надано будь-якого іншого
доказу, який спростовував би цей висновок.

На підставі наведеного судова колегія вважає, що постановлене по суті спору
рішення слід залишити без змін, виключивши з мотивувальної частини посилання на
ст.1187 ЦК України,
як на підставу задоволення вимог позивача, зазначивши, що його позов підлягає
задоволенню відповідно до положень п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України.

Керуючись ст.304, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, 315, 317, 319
ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 16.08.2007 року залишити
без змін, виключивши з його мотивувальної частини посилання на ст.1187 ЦК України і
вважати, що позов задоволений відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення,
однак може бути оскаржена у касаційному порядку до суду касаційної інстанції
протягом двох місяців.