Справа № 22 -
2852 / 2007                                       Рішення ухвалено під головуванням    Копія
Категорія 36                                                                              судді
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

5 грудня 2007 року                                                                              місто Вінниця

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого:
Морозовського В.І.

суддів:                Цюри Т.В. і Чуприни В.О.,

при секретарі: Яблонській І.Л.. розглянувши
у   відкритому   судовому
засіданні   апеляційну   скаргу
ОСОБА_1 на рішення Немирівського районного суду Вінницької
області від 5 жовтня 2007 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, -

встанови «та:

У серпні 2007 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом та
просила у відповідності до вимог ст. 185 Сімейного Кодексу України
стягнути з відповідача 4137.50 грн. додаткових витрат на утримання сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позов мотивований тим, що після розірвання шлюбу з ОСОБА_1, їх син ОСОБА_3 залишився
проживати разом з матір'ю. У 2007 році він
вступив до Вінницького кооператив­ного коледжу економіки і права з платною
формою навчання. Оскільки загальний розмір плати за три роки навчання складає
8225 грн.. а відповідач відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу на вказані потреби, позивач поставила
питання про сплату ОСОБА_1 половини витрат на навчання сина.

Рішенням
Немирівського районного суду Вінницької області від 5 жовтня 2007 року позов
з'адоволено. Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на
утримання дитини в сумі 4137,50 грн. та 50 грн. судових витрат на правову
допомогу. Крім того, з ОСОБА_1 на користь держави стягнуто 51 грн. державного
мита.

В апеляційній
скарзі відповідач просить змінити рішення суду та ухвалити нове рішення про
відмову в позові. При цьому апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції не
відповідає фактичним обставинам справи та постановлено з порушенням норм
матеріального і процесуального права, оскільки судом не враховано те, що він
добровільно надавав матеріальну допомогу на утримання сина, але у теперішній
час у нього відсутня можливість сплачувати зазначену суму, оскільки має іншу
сім'ю і на його утриманні перебувають дружина та двоє неповнолітніх дітей.
Також апелянт посилається на наявність у нього з позивачем домовленості, згідно
якої остання відмовилась від отримання аліментів та коштів на інші витрати на утримання дитини в обмін на його відмову від
права на житловий будинок, який є їх спільною сумісною власністю .

2

У судовому засіданні
апеляційного суду ОСОБА_1 наполягав на задоволенні апеляційної скарги,
посилаючись на вказані у ній обставини.

ОСОБА_2 у письмових запереченнях та в ході розгляду справи апеляційним
судом доводи апеляційної скарги відповідача не визнала та просила скаргу
відхилити як необгрунтовану та надуману, а рішення суду залишити без змін.

Перевіривши
матеріали справи, заслухавши пояснення сторін в обґрунтування їх позицій та
обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Всупереч твердженню
апелянта, суд першої інстанції, повно та об'єктивно дослідив­ши наявні у
матеріалах справи докази, правильно встановив дійсні обставини справи, суть
спірних правовідносин і норми матеріального права, які їх регулюють, та дійшов
вірного висновку про те, що ОСОБА_1 зобов'язаний брати участь у додаткових
витратах на сина, пов'язаних з його навчанням.

З матеріалів
справи вбачається, що відповідач в суді першої інстанції з позовними вимогами частково погодився (а.с. 10, 13), але
попри наявну у нього можливість своїх запере­чень по суті позову та
доказів в їх обгрунтування суду не надав.

Щодо доданих до
апеляційної скарги ОСОБА_1 доказів на підтвердження його заяви про
неспроможність нести додаткові витрати на утримання дитини, то оскільки вони не були предметом дослідження суду першої
інстанції, а відповідач ані в скарзі, ані під час судового засідання
апеляційного суду поважної причини їх неподання не навів, тому відповідно до положень ч.2 ст.303 ЦПК України
колегія суддів зазначені докази до уваги не приймає.

Крім того,
колегія суддів враховує, що згідно ч.ч.1
і 3 ст.190 Сімейного Кодексу України припинення права на аліменти на дитину у
зв'язку з набуттям права власності на нерухоме майно може бути підтверджено
лише відповідним нотаріально посвідченим договором, який відповідачем не
наданий. При цьому навіть укладення такого договору не звільняє того з батьків,
хто проживає окремо, від обов'язку брати участь у додаткових витратах на
дитину.

За таких
обставин, оскільки доводи апелянта не спростовують висновків суду, який з додерженням норм матеріального і процесуального
права постановив законне і обгрунтоване рішення, піде гав для його
скасування чи зміни немає.

Керуючись ст.ст.307. 308. 313-315 ЦПК України, колегія
суддів -

ухвали л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 5 жовтня 2007
року -залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути
протягом двох місяців оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду
України.