№2-102/2006p.; №2-16/2007p.
РІШЕННЯ

іменем України

20 квітня 2007 року                                                          Крижопільський
районний суд

Вінницької
області

В складі: головуючого
судді: Панасюк Б.Г. Народних засідателів: Ломаченська І.В. Адвоката: ОСОБА_3.
ОСОБА_4

Розглянувши у попередньому судовому засіданні в смт. Крижопіль справу за
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання частково недієздатним свідоцтва про право
власності на гараж та визнання права власності на 1/2 частину гаража.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання за нею права власності на
1/г частину гаража.

В ході розгляду справа позивача частково змінила свої позовні вимоги і
просить визнати частково недієздатним свідоцтво про право власності на спірний
гараж та визнання за нею права власності на 1/2 частину гаража.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до рішення
Крижопільської селищної Ради її виділено земельну ділянку під будівництво
гаража по вул. Шмідта 8 смт.
Крижопіль і видано відповідний дозвіл на будівництво гаража.

Між нею та відповідачем було досягнуто домовленості по спільному
будівництву та подальшому використанню гаража за господарськими призначеннями,
відповідно сторонами неслись витрати на будівництво.

Однак по закінченню будівництва її стало відомо, що відповідач повністю
оформив на себе право власності на збудовані ними гараж і перешкоджає її
користуватись гаражем.

По викладеним
вимогам просить позов задовільнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав посилаючись на її
обставини, що за два роки до того як позивачеві було виділено земельну ділянку
та видано дозвіл на будівництво гаража, він отримав відповідні рішення, в 2004 році розпочав і
закінчив будівництво гаража, а в 2005
році гараж було прийнято в експлуатацію, він отримав свідоцтво про право
власності на гараж. З позивачем вони знаходились дружніх стосунках тому він
дозволяв позивачеві користуватися гаражем.

Вислухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи суд вважає,
що в задоволені позову слід відмовити із-за недоведеності позовних вимог зі слідуючих
підстав.

Із пояснень позивача, матеріалів справи вбачається, що 28 лютого 2005 року її було
виділено земельну ділянку від будівництва гаража по вул. Шмідта, 8 смт. Крижопіль а
23 вересня 2005 року нею було
отримано відповідний дозвіл на будівництво гаража, в відділі архітектури.

Відповідач ОСОБА_2 26
вересня 2003 року
отримав дозвіл на будівництво гаража селищної Ради, 30 грудня 2003 р. відповідний
дозвіл від архітектурного відділу.

При перевірці вказаних обставин в судовому засіданні вони
доведені, не скасовані, а окрім того також поясненнями сторін, свідків, актом
вводу в експлуатацію гаража доведено, що будівництво гаража розпочато і
закінчено влітку 2004 року, як
вказано в акті розпочато 30
квітня 2004 року
закінчено 25 вересня 2004 року.

В судовому
засіданні позивач наполягає, що між сторонами було досягнуто

домовленості,
що до спільного будівництва та подальшого використання гаража, однак при цьому
заперечується вимога ст.
1130 ЦК України,
що за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються
спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не
суперечить закону, вважаючи, що спільна діяльність, договір про таку можливість
тільки з метою отримання прибутку.

Відповідно до
ст. 208 ЦК України
в письмовій формі вчиняти правочини:

·
фізичних осіб між особою на суму, що перевищує у двадцять
і більше разів розмір неподаткового мінімому доходів громадян

·  правочини,
що до яких законом встановлена письмова форма.

Вказані вимоги закону сторонами не виконано так як ст. 1131 вимагає
укладення договору про спільну діяльність в письмовій формі іначе наступають
наслідки передбачені ст. 218
ЦК України коли одне із сторін заперечує факт вчинення правочину може
доводитись письмовими, аудіо-відео та іншими доказами, рішення суду не може
ґрунтуватись на свідченнях свідків.

В судовому засіданні позивачем не наведено, крім свідчення свідків,
будь-яких письмових чи других доказів які б свідчили, що між сторонами було
досягнуто згоди на спільне будівництво та подальше використання спірного гаража
на земельних ділянках виділених їм селищною радою ат у відповідності до виданих
дозволів.

Посилання позивача, що відповідачем було отримано (оформлено) право
власності на спірний гараж не відповідає дійсності так як заява надійшла до суду
17 січня 2006 року, а рішення
про завершення акта ввода,
прийомки гаража експлуатацію від 14 жовтня 2005
року, і видачі свідоцтва про право власності було прийнято 25 листопада 2005 року.

Крім того відповідач до ст. 328
ЦК України, право власності набувається на підставах що не заборонені законом,
зокрема із правочинів дана вимога закону також не виконана. На підставі ст.ст. 208, 218, 328, 1130, 1131 ЦК України,
керуючись ст.ст. 10, 60,
209, 213-215 ЦПК України суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання частково
недієздатним свідоцтва про право власності на гараж та визнання права власності
на Уг частину гаража відмовити із-за недоведеності позовних вимог.

На рішення може
бути подано апеляційну скаргу шляхом подачі в 10-ти денний строк заяви на
апеляційне оскарження або самої апеляційної скарги.