Справа № 2-2925/07
РІШЕННЯ

Іменем України

11 червня 2007
р. Голосіївський районний суд м.  Києва в
складі: головуючого - судді Рудницької О.М. ,
при секретарі - Яворській О. С,

розглянувши
цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором
позики,

встановив:

Позивач
звернувся до суду з зазначеним позовом,
посилаючись на те,  що
відповідачка відповідно до узгодженого між ними договору позики з терміном
повернення до 15.01.2007 p.,  який був складений у формі розписки,  належним чином не виконує взяті на себе
зобов'язання,  а саме,  не повертає позивачеві позичені кошти в
розмірі 5500 доларів США.

У
судовому засіданні позивач свій позов підтримав та просить стягнути з
відповідачки кошти в сумі 27775 грн.,  що
еквівалентно 5500 доларам США,  пеню в розмірі 3% річних за час
прострочення повернення коштів та судові витрати.

Відповідачка
також з'явилась у судове засідання та зазначила,  що проти наявності в неї боргу перед
позивачем за вищезазначеною розпискою не заперечує,  проте,
частину боргу вона вже повернула в розмірі 1500 грн.,  але розписку щодо цього не брала.

Суд,  заслухавши пояснення сторін та дослідивши
матеріали справи,  вважає,  що позов підлягає задоволенню,  виходячи з наступного.

Відповідно
до розписки ( а. с.  6),  відповідачка взяла гроші в борг в розмірі
5500 доларів США та зобов'язалась
їх повернути позивачеві -15.01.2007 р.

Відповідно
до  ст.
526 ЦК України,  зобов'язання має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог
-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,  що звичайно ставляться.

Згідно
зі  ст.
625 ЦК України,  боржник не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник,  який прострочив виконання грошового
зобов'язання,  на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції
за весь час прострочення,  а також три
проценти річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проте,  в супереч зазначеним положенням діючого
законодавства,  відповідачка не виконує
належним чином взяті на себе зобов'язання,
а тому,  має сплати позивачеві 3%
річних від суми боргу за час прострочення їх повернення,  оскільки інше не було встановлено сторонами
при укладанні договору.

Що
стосується тверджень відповідачки,  що
вона повернула позивачеві частину боргу,
слід зазначити наступне,  що
згідно з ч.3  ст.  10 ЦПК України,  кожна сторона повинна довести ті
обставини,  на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків,  встановлених цим
Кодексом,  тому,  суд не може прийняти до уваги зазначену
обставину,  оскільки,  відповідачка не надала суду жодних доказів
щодо цього.

Відповідно
до  ст.
88 ЦПК України,  стороні,  на користь якої ухвалено рішення,  суд присуджує з другої сторони понесені нею і
документально підтверджені витрати.

На
підставі вищевикладеного,
відповідно  ст.   ст.
526,  625 ЦК України та
керуючись  ст.   ст.
10,  11,  60,
212-215 ЦПК України,  суд

вирішив:

Позов
ОСОБА_1до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути
з ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_1  яка
мешкає:АДРЕСА_1  на користь ОСОБА_1.
ІНФОРМАЦІЯ_2.,  який мешкає:АДРЕСА_2суму
боргу за договором позики - 27775 (двадцять сім тисяч сімсот сімдесят п'ять)
грн.,  пеню в розмірі 3% річних за час
прострочення повернення боргу в сумі - 210 (двісті десять) грн.,  судові витрати на загальну суму - 310 (триста
десять) грн.,  а всього - 28295 (двадцять
вісім тисяч двісті дев'яносто п'ять) грн.

Рішення
може бути оскаржене до Апеляційного суду м.
Києва через Голосіївський районний суд м.  Києва.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано
протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.