Справа № 22ц - 3023/2007року                                                Головуючий по 1-й інстанції:
Чабаненко В.О. Суддя-д оповідач: Буленко О.О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року грудня місяця 11 дня                                                                                       м. Полтава

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської

області в складі:

Головуючого судді: Буленка О.О.

Суддів : Обідіної О.І., Чернова С.І.

При секретарі: Барило Я.В.

розглянувши у м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Відкритого акціонерного товариства "Полтаваобленерго" в
особі Лубенської філії відкритого акціонерного товариства "Полтаваобленерго"

на рішення Лубенського районного суду Полтавської області від 4 лютого 2005
року

по справі за позовом Відкритого акціонерного товариства
"Полтаваобленерго" в особі Лубенської філії до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про відшкодування збитків, завданих
незаконним використанням електроенергії, -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2004 року ВАТ "Полтаваобленерго" в особі Лубенської
філії звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про
відшкодування збитків, завданих незаконним використанням електричної
енергії. При цьому посилалося на те, що в ході перевірки згідно договору НОМЕР_1 від 26 жовтня 1999 року, укладеного між
сторонами на постачання електроенергії, в
господарстві ОСОБА_1 було виявлено порушення правил користування електроенергією і складено відповідно акт про це. Дане
порушення, як зазначав позивач, виявилося у
без обліковому користуванні електричною енергією шляхом підключення скритої електропроводки на відводі до розподільчого щита
поза лічильником. У зв'язку з цим ОСОБА_1 було нараховано
до сплати 534 грн. 52 коп. завданих збитків.

Далі, 7 липня 2003 року у господарстві відповідача ОСОБА_1 знову було виявлено порушення, яке виразилося у самовільному
підключенні через лічильник. У зв'язку з цим порушенням також було
складено акт. До сплати було нараховано 2484 грн. 72 коп..

З цих підстав, позивач прохав суд стягнути з ОСОБА_1 3019 грн. 24 коп.
збитків та сплачене позивачем державне мито в сумі 51 грн..

Судом було залучено в якості співвідповідача чоловіка відповідача ОСОБА_1 -ОСОБА_2.

2

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 4 лютого
2005 року у задоволенні позову ВАТ
"Полтаваобленерго" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відшкодування збитків,
завданих незаконним використанням електроенергії відмовлено.

Позивач ВАТ "Полтаваобленерго" в особі Лубенської філії не
погодилося з рішенням та подало на нього
апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, яким
задовольнити їх повністю.

Рішення суду апелянт вважає таким, що прийнято з порушенням застосування
норм процесуального та матеріального права, а висновки
суду такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки при його постановлены судом не взято до уваги доказів, наданих
у обґрунтування позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи,
приходить до висновку, що апеляційна скарга
представника ВАТ "Полтаваобленерго" в особі Лубенської філії
підлягає до задоволення за наступних підстав.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої інстанції
апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового рішення є
невідповідність висновків суду обставинам справи.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідачі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1,
і на підставі договору від 26 жовтня 1999 року НОМЕР_1 являються споживачами електроенергії, яку постачає ВАТ
"Полтаваобленерго".

В ході перевірки, проведеної представниками позивача 16 січня 2003 року
було встановлено порушення правил користування
електричною енергією, яке виразилося у тому, що
абонент без обліково користувався електричною енергією шляхом підключення прихованої електропроводки на вводі до розподільчого щита
поза лічильником. У зв'язку з цим було складено акт. За вказане
порушення до сплати було нараховано 534 грн. 52 коп. збитків.

7 липня 2003 року знову було виявлено порушення, допущене споживачем ОСОБА_1, яке виразилося у самовільному підключенні до
електричної мережі через лічильник , розташований на
сходинковій площадці. У зв'язку з цим було складено акт від 7 липня 2003 року
та нараховано до відшкодування 2484 грн. 72 коп..

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що акт, складений 16 січня 2003 року, в порушення
вимог ст. 53 Правил користування електричною енергією, не був
доведений до відому споживачів, ними не підписаний, не вручений їм в день коли було виявлено порушення. Акт від 7 липня 2003 року
за самовільне підключення електроенергії
представниками позивача було складено при відсутності повнолітній членів сім'ї
відповідачів, не вручена у визначеному порядку.

Проте судова колегія не може
погодитися з таким висновком суду.

Відповідно до п. 53 Правил користування електричною енергією для населення,
затверджених Постановою Кабінету Міністрів України
від 26 липня 1999 року за № 1357, визначено, що у разі виявлення
представником електропостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів
розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується
представником електропостачальника та
споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у електропостачальника.
Споживач має право внести до акту свої зауваження. У разі відмови споживача від
підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його
підписали три представники електропостачальника.

3

З матеріалів
справи вбачається, що акти від 16 січня 2003 року та 7 липня 2003 року, трьома
представниками енергопостачальної організації, тобто представниками позивача, у
зв'язку з чим вони вважалися позивачем дійсними.

В свою чергу,
відповідачами не ставилося питання про визнання складених позивачем актів чи
дій по відключенню споживача від електропостачання незаконними.

Пунктом 48
вищевказаних Правил користування електричною енергією для населення передбачена
відповідальність споживача за розкрадання електричної енергії у разі
самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без
приладів обліку.

Згідно ч. 1 ст.
1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю
майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну
фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її
завдала.

Відповідачами не
доведено факт відсутності вини у самовільному підключення до електромережі та
розкраданні електричної енергії внаслідок цього.

За таких
обставин, колегія суддів приходить до висновку про правомірність вимог ВАТ
"Полтаваобленерго" про відшкодування шкоди на підставі актів,
складених 16 січня 2003 року та 7 липня 2003 року, за виявленими порушеннями
споживання електричної енергії у господарстві відповідачів.

Проте,
положеннями методики обчислення розміру відшкодування збитків, завданих
енергопостачальнику внаслідок порушення споживачем Правил користування
електричною енергією для населення, затверджених Постановою Національної
комісії регулювання електроенергетики
України за " 1416 від 22 листопада 1999 року, що діяла на момент
складення акту, передбачено, що під час обліку розміру відшкодування добова
величина розрахункового споживання електричної енергії розраховується за
формулою, де тривалість використання електроприладу, електроустановки чи
електропроводки, підключених поза приладами обліку, визначається не менше 8
годин на добу.

За таких
обставин, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ВАТ
"Полтаваоленерго" підлягають до задоволення частково, з урахуванням
перерахунку розміру відшкодування завданих збитків за формулою, передбаченою
вищевказаною методикою, де тривалість використання електроприладу,
електроустановки чи електропроводки, підключених поза приладами обліку,
становить 8 годин на добу. Таким чином відшкодуванню відповідачами на підставі
актів від 16 січня 2003 року та 7 липня 2003 року в сумі підлягають 690 гривень
20 копійок.

Виходячи з норм
ст. 88 ЦПК України, та зважаючи на відсутність на момент звернення позивача до
суду судових витрат у вигляді витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи, з відповідачів підлягають стягненню з ОСОБА_1 та ОСОБА_2
солідарно на користь ВАТ "Полтаваобленерго" сплачене державне мито в
сумі 51 гривня.

Виходячи з
викладеного, рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 4 лютого 2005 року підлягає
скасуванню з постановлениям нового рішення про часткове задоволення
позовних вимог ВАТ "Полтаваобленерго".

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК , п. З ч. 1 ст. 309 ЦПК
України, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу Відкритого акціонерного товариства "Полтаваобленерго" в особі
Лубенської філії відкритого акціонерного товариства "Полтаваобленерго"
-задовольнити.

Рішення
Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 4 лютого 2005 року -
скасувати.

Позовні вимоги
Відкритого акціонерного товариства "Полтаваобленерго" про
відшкодування шкоди - задовольнити частково.

4

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ВАТ
"Полтаваобленерго" 690 гривень 20 копійок в рахунок відшкодування шкоди та 51 гривню сплаченого державного
мита, а всього 741 гривня 20 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двох місяців з дня набрання ним
законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду
України.