Справа №22-   5093                         Головуючий в 1
інстанції Івашура В.О.
Доповідач Бондаренко Л.І.
УХВАЛА

Іменем України

2007р. липня 31
дня. Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого
Пономарьової О.М. суддів Бондаренко Л.І., Бабенко П.М. при секретарі
Артамоновій С.О.

розглянув у
відкритому судовому засіданні в м.Донецьку цивільну справу

за апеляційною
скаргоюОСОБА_1 та ОСОБА_2

на рішення
Ворошиловського районного суду м.Донецька від 30 березня 2007р.

за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_1,ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні приміщенням та
виселенні, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права
користування жилим приміщенням.

Заслухавши
доповідача, пояснення представникаОСОБА_3., перевіривши матеріали по справі

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2. звернулись до
апеляційного суду із апеляційною скаргою рішення Ворошиловського районного суду
м.Донецька від 30 березня 2007р., яким позовні вимоги ОСОБА_3 до них,
ОСОБА_1,ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні приміщенням та виселенні
задоволені.

ОСОБА_1, ОСОБА_2. виселені із
кімнати АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення. Суд зов'язав
ОСОБА_1,ОСОБА_2 не чинити перешкод у реалізації прав власності будівлі
гуртожитку по вулАДРЕСА_1 ОСОБА_3

В задоволенні
зустрічних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання за нею права користування
жилим приміщенням гуртожитку за АДРЕСА_1відмовлено.

В апеляційній
скарзі ставиться питання про скасування рішення та задоволення її вимог про визнання
права користування жилим приміщенням.

Суд при
ухваленні рішення зобов'язаний був застосувати норму статті 127 ЖК України. Суд
необгрунтовано керувався ст.ст. 158, 169 ЖК України, порушив їх Конституційне
право на житло.

Апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, рішення - без змін.

Судом першої
інстанції встановлено, що ОСОБА_1,
ОСОБА_2. на АТЗТ "1-й авторемонтний завод" не
працювали і не працюють, в робочих стосунках з адміністрацією АТЗТ на період
вселення не перебували.

ОСОБА_1виділено
тимчасово - строком на один рік кімната у гуртожитку за АДРЕСА_1, та 3 вересня
2004 року зареєстрована у гуртожитку тимчасово до 6 липня 2006 року.

Даних про
правомірність її проживання у гуртожитку з липня 2006р. не надано.

Відповідач ОСОБА_2. вселився у
гуртожиток самовільно, без будь-яких дозволів на вселення, за вказаною адресою
зареєстрований не був. Ордер на вселення йому не видавався, договір найму
жилого приміщення між ним та АТЗТ "1-й Донецький авторемзавод" не
укладався.

Суд з врахуванням
конкретних обставин по справі, норм ст.ст. 128, 129 ЖК України, згідно яких
жила площа в гуртожитку подається за спільним рішенням адміністрації
підприємства та відповідного профспілкового комітету, правильно вирішив спір.

Згідно положення
житлового законодавства на підставі рішення про надання жилої площі в
гуртожитку адміністрація видає громадянину спеціальний ордер, який є єдиною
підставою для вселення на надану жилу площу. В судовому засіданні встановлено,
що спільне рішення адміністрації підприємства та профспілкового комітету про
вселенняОСОБА_1 не постановлювалось.

На підставі
договору купівлі-продажу від 27 січня 2006 року АТЗТ "Донецький
авторемзавод" продав ОСОБА_3 будівлю гуртожитку за АДРЕСА_1. Пунктом 8
цього договору передбачено , що покупець (ОСОБА_3.) гарантує забезпечити прав
громадян, проживаючих у гуртожитку у відповідності до діючого законодавства Але
рішенням постійно діючого третейського суду Ассоціація "Жінка та
Бізнес" пункт 8 вказаного визнаний недійсним.

Доводи у скарзі
про те, що суд своїм рішенням порушив право відповідачів на житло, не
відповідає матеріалам по справі.

Судом
встановлено, що позивач ОСОБА_3. є власником і який не має намір укладати з
ОСОБА_1, ОСОБА_2.
договір на користування чи проживання у кімнаті 914 гуртожитку.

Суд першої
інстанції врахував виникнені правовідносини і не знайшов підстав для
задоволення зустрічного позовуОСОБА_1 про визнання за нею права на житло,
дійшов до правильного висновку, що її відмова від звільнення зайнятого нею
приміщення у будівлі гуртожитку буде порушувати права власникаОСОБА_3. на
володіння та користування   належним йому
майном.

Посилання у
скарзі на те, що суд необгрунтовано керувався ст.ст. 158, 169 ЖК України при
ухваленні рішення, що необхідно було застосувати положення статті 132 ЖК
України, не є переконливими для відмови в задоволенні вимоОСОБА_3. про
виселення відповідачів із гуртожитку. Застосувати положення статті 132 ЖК
України при наявності нового власника на будівлю не передбачається можливим.

Згідно ст. 169
ЖК України у разі припинення договору найму жилого приміщення в будинку,
квартирі, що належить громадянину на праві приватної власності, наймач і особи,
які проживають разом з ним, зобов'язані звільнити жиле приміщення, а у разі
відмовлення - підлягають виселенню.

Рішення  суду
відповідає   нормам   матеріального,  процесуального права, підстав для скасування
рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст.
303-308,315   ЦПК України, апеляційний
суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну  скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Ворошиловського районного суду м.Донецька від 30 березня 2007р. залишити без
змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга
може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двох
місяців з дня набрання законної сили ухвали апеляційного суду.