Справа №2-1013/07
5.07.2007 року                               Красноперекопській
міськрайонний суд АР Крим в складі:
головуючого                                                                                                  Караваева К.М.
при секретарі                                                                                         Джурило
Ю.Л.,  розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Красноперекопську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  ОСОБА_3 та їх неповнолітній дитини ОСОБА_5
Позивачка звернулася до суду,
указуючи на те,  що вона є
власником жилого дому АДРЕСА_1,  просить
усунути перешкоди в здійсненні її права власності шляхом виселення відповідача
ОСОБА_2 з вказаного жилого приміщення без надання іншого жилого приміщення в
зв'язку з тим,  що він вселився і
проживає в ньому незаконно,  без її
Даними своїми діями ОСОБА_2. порушує право власності ОСОБА_1
Ухвалами суду були притягнути - у якості співвідповідача ОСОБА_3. ,  у якості 3-ї особи - Рада опіки та піклування
Красноперекопської міської ради АР Крим.

У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_4,  а також,
будучи раніше допитаної,
позивачка ОСОБА_1. доповнили заявлені вимоги,  просять також виселити зі спірного дому
членів родини відповідача -його дружину ОСОБА_3.  та їх дитину - ОСОБА_5,  ІНФОРМАЦІЯ_1,
і наполягають на їх задоволенні.

Представник 3-ї особи - Ради опіки та піклування Красноперекопської міської
ради спеціаліст - Каленик І.М.  не
заперечує проти задоволення позову,
оскільки при цьому права неповнолітній ОСОБА_5 не порушуються.

Відповідач ОСОБА_2. заперечує проти задоволенні позову,  вказуючи на те,  що у 2002 році він вселився у спірне приміщення
на прохання і зі згоди сусідки позивачки - ОСОБА_6 ,  оскільки дім,
у відсутності проживаючих у ньому,
руйнувався.

У 2003 році ОСОБА_2. познайомився з власником дому - ОСОБА_1. та її братами
- ОСОБА_7. і ОСОБА_8,  обговорив з ними
можливість придбання дому,  з чим
ОСОБА_1. на той час не визначилася,  при
цьому не заперечувала проти проживання його у домі.

Після цього ОСОБА_2. виконав по дому необхідні для проживання ремонтні
роботи,  вирішив питання про підключення
до нього газу,  електричества та води.

Також,  на прохання брата ОСОБА_1. - ОСОБА_7.,  ОСОБА_2. передав йому в
період 2003-2004 p.p.
гроші у сумі 6200 грн,
як він вважав,  у якості завдатку
з метою забезпечення майбутньої угоди купівлі-продажу дому зі ОСОБА_1

Згодом він поселив у дім свою дружину - ОСОБА_3. ,  а у 2006 році у них народилася дочка ОСОБА_5.

Як вважає відповідач ОСОБА_2.,
оскільки він,  проживаючи у
спірному домі,  фактично виконував роль
його охоронця,  поніс витрати на
утримання дому,  підключення газу,  води та електричества,  то ОСОБА_1. повинна відшкодувати йому вказані
витрати,  після чого він та члени його
родини залишать дім.

Разом з тим,  ОСОБА_2. не визначився
з розміром сум відшкодування і яких-небудь доказів у підтвердження вищевказаних
витрат у нього не має.

Відповідачка ОСОБА_3.  також
заперечує проти задоволення позову з тих же підстав,  що вказує її чоловік ОСОБА_2..

Суд,  вислухавши сторони і їх
представників,  допитавши свідків,  вивчивши матеріали справи,  вважає за необхідне позов задовольнити.

Судом встановлено,  що ОСОБА_1.,  на підставі договору дарування від 28.07.2000
року,  зареєстрованого у
Красноперекопському МБТІ 31.07.2000 року,
є власником дому АДРЕСА_1,  у
якому зареєстрований з 26.02.1998 року колишній власник дому - ОСОБА_7.

Тривалий час ОСОБА_7,  у зв'язку зі скоєнням
злочинів,  знаходиться у місцях
позбавлення волі за вироками суду,  а
тому спірний дім,  без належного
нагляду,  руйнувався.

Вказані обставини потягли за собою те,
що,  на прохання брата ОСОБА_1. - ОСОБА_8,  сусідка ОСОБА_6  протягом 2001 року вселяла у спірний дім
різних осіб,  а останнього з них -
відповідача ОСОБА_2..

У 2003 році ОСОБА_2. познайомився з власником дому - ОСОБА_1.,  яка проживає у Росії,  та її братами -ОСОБА_7. і ОСОБА_8,  обговорив з ними можливість придбання дому,  з чим ОСОБА_1. на той час не
визначилася,  при цьому не заперечувала
проти проживання його у домі.

Після цього ОСОБА_2. виконав по дому необхідні для проживання ремонтні
роботи,  вирішив питання про підключення
до нього газу,  електричество та воду.

Також,  на прохання брата ОСОБА_1. - ОСОБА_7.,  ОСОБА_2. в період 2003 - 2004 p.p. передав йому гроші у сумі 6200 грн,
як він вважав,  у якості завдатку
з метою забезпечення майбутньої угоди купівлі-продажу дому зі ОСОБА_1

Згодом,  після одруження,  він поселив у дім свою дружину - ОСОБА_3.
,  а у 2006 році у них народилася дочка
ОСОБА_5,  яка також проживає у спірному
домі.

Разом з
тім,  письмової згоди на вселення
ОСОБА_2. та членів його родини в спірний дім ОСОБА_1. не давала.

Вказані
обставини підтверджуються свідченнями сторін,
свідків ОСОБА_6  і ОСОБА_8,  копією договору дарування дому,  технічним паспортом спірного дома,  копіями розписок ОСОБА_7 в отриманні
грошей,  даними з книзі прописки громадян
в домі АДРЕСА_1.  Задовольняючи позовні
вимоги ОСОБА_1.,  суд виходить з
наступного.

Відповідно
до  ст. 391 ЦК України,  власник майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно  ст. 169 ЖК України,  у разі припинення договору найму жилого
приміщення в будинку (квартирі),  що
належить громадянинові на праві приватної власності,  наймач і особи,  яки проживають з ним,  зобов"язані звільнити жиле
приміщення,  а в разі відмовлення -
підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Оскільки
ОСОБА_2. і ОСОБА_3.  при вселенні в
спірний дім не одержали якої-небудь згоди від власника дому ОСОБА_1.,  не уклали з нею договір найму жилого
приміщення,  тобто самовільно зайняли
жиле приміщення дому,  а на вимоги
ОСОБА_1. звільнити спірне жиле приміщення відповідають відмовою,  то суд вважає,  що вони підлягають виселенню разом з їх
неповнолітній дочкою ОСОБА_5 без надання їм іншого жилого приміщення.

Крім
того,  ОСОБА_2.,  ОСОБА_3.
та їх дочка ОСОБА_5 мають право і можливість користуватися іншим житлом
- відповідно АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3,  у
якому вони зареєстровані,  однак не
проживають у ньому з різних причин.

Доводи
ОСОБА_2. та ОСОБА_3  про те,  що вони понесли витрати на утримання спірного
дому під час проживання у ньому,  у
відсутності його власника ОСОБА_1.,  яки
останньої необхідно їм відшкодувати,  як
умову звільнення ними дому,  значення для
вирішення даного спору на мають.

Разом з
тим,  суд вважає,  що питання про відшкодування вказаних витрат
ОСОБА_2. і ОСОБА_3.  можуть вирішити
шляхом пред'явлення відповідного позову,
про що їм було роз'яснено судом під час судового засідання.

Також,  на думку суду не має значення той факт,  що ОСОБА_2. передавав гроші брату ОСОБА_1. -ОСОБА_7 у якості
завдатку з метою забезпечення укладання договору купівлі-продажу дому зі
ОСОБА_1. у майбутньому,  оскільки у
ОСОБА_2. ніякої домовленості з останній про це не було і ОСОБА_7 не був
уповноважений на дані дії.

Керуючись  ст. 169 ЖК України,   ст. 391 ЦК України,   ст.  ст.
10, 11, 60, 212-215 ЦПК України,
суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_2,  ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця м. Ангрен
Ташкентської області Узбекистану,
ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_3,  уродженку м. Красноперекопська АР Крим разом
з їх неповнолітньої дочкою ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1,  виселити з жилого
дому АДРЕСА_1 без надання їм іншого жилого приміщення.

Заява
про апеляційне оскарження рішення може бути подана до Апеляційного суду АР Крим
протягом 10 днів після його оголошення через Красноперекопській міськрайонний
суд АР Крим.

На
рішення може бути подана апеляція до Апеляційного суду АР Крим протягом 20 днів
після подачі заяви про його апеляційне оскарження через Красноперекопській
міськрайонний суд АР Крим.