АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29
листопада 2007 року                                                                                             м.Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Одеської області у складі:      Головуючого: Парапана В.Ф.

Суддів:
Панасенкова В.О., Громіка Р.Д. При секретарі Яні Н.П., розглянула у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Ренійського районного суду Одеської області від 31 липня 2007 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Управління Служби Безпеки України в Одеській області про
стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду та
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2006р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління Служби
Безпеки України в Одеській області, в якому просила стягнути з відповідача на
її користь:

· середній
заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 17
серпня 2005р. по 04 липня 2006р в розмірі 4810 грн. 10 коп.;

· витрати,
які були зроблені нею під час розгляду справи в апеляційному суді Одеської
області у розмірі 730 грн.;

· витрати,
пов'язані із поїздками до Одеси під час вирішення питання про поновлення її на
роботі у розмірі 210 грн.;

· моральної
шкоди в розмірі 10000грн.

ОСОБА_1 свої вимоги обґрунтовувала тим, що рішенням Ренійського районного
суду Одеської області від 17 серпня 2005р. відповідач був зобов'язаний поновити
її на роботі секретарем - друкаркою Ізмаїльського міського відділу УСБУ в
Одеській області з 2 березня 2005р., сплатити їй заробітну плату в розмірі 2636
грн. 48 коп., без утримання податку та інших обов'язкових платежів.

Відповідно до ч.5 ст. 235 КЗпП України рішення суду в частині поновлення на
роботі підлягало негайному виконанню. Але на порушення цих вимог закону вона
була поновлена на роботі лише 3 липня 2006 року.

Негайно відповідачем не було виконано не тільки рішення районного суду, а і
рішення колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Одеської області від 10квітня 2006р., яке теж підлягало негайному виконанню у
частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць у
сумі 479 грн. 41 коп.

Окрім того, під час розгляду справи у апеляційному суді
Одеської області вона була вимушена приїздити до іншого населеного пункту, на
що нею були витрачені кошти на суму 730 грн.

У зв'язку з тим, що відповідач
відмовлявся виконати рішення суду негайно, вона була

вимушена за власні кошти 2 рази
приїздити до Одеси для переговорів , на що витратила 210

грн.

Справа № 22ц-520407

Головуючий
у 1 інстанції Сорокін К.В.                                            Категорія
ЦП: 41

Доповідач :
Парапан В.Ф.

Невиконання рішень судів про поновлення на роботі їй була завдана моральна
шкода на суму 10000 грн.

Посилаючись на ці обставини, позивачка на підставі ст.
236 КЗпП України та ст.
ст. 23, 1167 ЦК України
просила про задоволення позову.

Представник
відповідача позов не визнав

Рішенням суду від 31 липня 2007р. у задоволенні позову ОСОБА_1 до УСБУ в
Одеській області про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання
рішення суду та моральної шкоди - відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати і передати
справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неповне
з'ясування обставин, що мають значення для справи, на неправильне застосування
норми матеріального права та порушення норм процесуального права, а також на не
розгляд судом всіх позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися,
перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляція підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1, місцевий суд
виходив з того, що затримки виконання рішення Ренійського районного суду
Одеської області від 17.08.2005р. не було, оскільки воно було змінено рішенням
апеляційного суду Одеської області від 10.04.2006р.

Проте погодитися
з таким висновком районного суду не можна.

Так, ОСОБА_1 заявлені вимоги: про стягнення середнього заробітку за час
затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 17 серпня 2005р. по
04 липня 2006р.; витрат, які були зроблені нею під час розгляду справи в
апеляційному суді Одеської області; витрат, пов'язаних із поїздками до Одеси
під час вирішення питання про поновлення її на роботі та моральної шкоди.
Ренійського районного суду Одеської області від 31 липня 2007 року.

ОСОБА_1 обґрунтовуючи свої вимоги, посилалися на те, що
як рішенням районного суду, так і рішенням апеляційного суду, було постановлено
негайно поновити її на роботі, а рішенням апеляційного суду також було допущено
негайно виконання рішення і в частині стягнення заробітної плати за один
місяць, проте ці рішення відповідач на протязі близько 1 року не виконував,
внаслідок чого завдав їй певні витрати та моральну шкоду.

Суд першої інстанції, вирішуючи заявлені вимоги неповно
з'ясував їх, вимоги про відшкодування витрат та моральної шкоди фактично не
розглянув, юридичну сутність виникнених між сторонами правовідносин не
встановив, норми матеріального закону, які підлягають застосуванню не визначив,
їх зміст не з'ясував і правові висновки, яки б відповідали фактичним обставинам
та змісту правових норм, які регулюють правовідносини сторін, не зробив.

В рішенні суду не містяться факти, які необхідно встановити. Немає в
рішенні суду мотивів, з яких суд вважає встановленою наявність або відсутність
фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, чому бере до уваги або
відхиляє докази. Також відсутнє посилання на норми матеріального права, які
регулюють правовідносини сторін та правові висновки суду.

Тому рішення суду, в якому відсутні дані про доведеність чи недоведеність
фактів, з якими закон пов'язує наявність порушеного права і не вирішення спору
у відповідності з нормами матеріального права, які підлягають застосуванню до
спірних правовідносин, підлягає скасуванню, оскільки рішення суду в повному
обсязі не відповідає вимогам ст. ст. 212-215 ЦПК України.

Апелянт в апеляційній скарзі зазначає, що суд не розглянув усі її вимоги, а
саме: вимогу про стягнення з відповідача витрат, які зроблені нею під час
розгляду справи в апеляційному суді Одеської області у розмірі 730 грн., а
також вимогу про стягнення витрат, пов'язаних із поїздками до Одеси під час
вирішення питання про поновлення її на роботі у розмірі 210 грн.

Зазначені вище
недоліки судового рішення не дають апеляційному суду підстав ухвалити нове
рішення, а тому рішення районного суду на підставі п.5 ч.1 ст. 311 ЦПК України
підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307
ч.1 п.5,311ч.1 п.5, 313-315,  319 ЦПК України,
колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ренійського районного суду Одеської області від 31 липня 2007 року
скасувати, справу направити на новий розгляд до того ж суду першої інстанції,
іншим суддею.

Ухвала апеляційного
суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання законної
сили до суду касаційної інстанції.