Справа №22-ц-1476 / 2007 р.                             Головуючий
у 1-ій інстанції Котенко О.А.
39                                                         Суддя-доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04
грудня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Сумської області у складі:

головуючого -
Попруги С. В.

суддів -
Кононенко О.Ю.,  Гагіна М. В.

з участю
секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.

та
осіб,  які беруть участь у справі -
представника позивача - ОСОБА_2,  представника відповідача - Онайко Р.А.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області
цивільну справу за апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.  Суми

на рішення
Ковпаківського районного суду м.  Суми
від 02 жовтня 2007 року

у справі
за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м.  Суми,  третя особа: Відкрите акціонерне товариство
«Сумське машинобудівне науково - виробниче об'єднання ім.  М. В. Фрунзе» про відшкодування моральної
шкоди , -

ВСТАНОВИЛА:

У травні
2007 року ОСОБА_13вернулася до суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м Суми про відшкодування моральної шкоди.

Свої
вимоги ОСОБА_1 обґрунтовувала тим,  що до
15 лютого 1995 року вона працювала машиністом крану V розряду
ливарного цеху ВАТ «СМНВО ім.  М. В.
Фрунзе». Внаслідок праці в умовах підвищеного шуму,  пилу,
вона отримала професійне захворювання у вигляді хронічного професійного
бронхіту пилової етнології І - II  ст.  у фазі нестійкої ремісії,  ЕЛ 1
ст. ,  ДН І-II  ст. ,
нейросенсорна туговухість ІІ-ІІІ
ст.

Згідно
акту огляду МСЕК від 06 квітня 2005 року ступінь втрати нею професійної
працездатності становить 40 %. Таким чином внаслідок неналежних умов праці їй
була заподіяна моральна шкода,  яку вона
оцінює в 30 000 грн.

Тому
просила суд стягнути з відповідача на її користь в рахунок відшкодування
моральної шкоди 30 000 грн.

Рішенням
Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 жовтня 2007 року позовні вимоги
ОСОБА_13адоволено частково.

Стягнуто
з Сумського міського відділення Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України на користь ОСОБА_1 в
рахунок відшкодування моральної шкоди 3 000 грн. В іншій частині позову
відмовлено за необґрунтованістю.

В
апеляційній скарзі Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Суми просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове
рішення,  яким у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 відмовити через порушення судом норм

матеріального
та процесуального права,  неповне
з'ясування обставин,  що мають значення
для справи.

При
цьому посилається на те,  що відсутні
підстави для відшкодування моральної шкоди через по -перше: відсутність зазначення
в довідці МСЕК від 28 березня 2005 року про заподіяння професійним
захворюванням моральної шкоди позивачу,
по - друге: наявність вини позивача у настанні страхового випадку.

Зазначає,  що судом не в повній мірі враховані
наявність,  характер і обсяг моральних та
фізичних страждань позивача та стан її здоров'я.

Вказує
на те,  що суд при ухваленні рішення
керувався нормами матеріального права,
дія яких зупинена,  а саме:  ст.
ст.  21,  28,  34
Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,  які спричинили втрату працездатності» .

Вважає,  що у відповідності до  ст.  22
Конституції України,  при розгляді даної
справи доцільно застосовувати положення
ст.   ст.  1167, 1168 ЦК України.

Судова
колегія,  заслухавши доповідь судді,  пояснення сторін,  що з'явилися,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги,  вважає за
необхідне її відхилити.

Відповідно
до  ст.
308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без зміни,  якщо визнає,  що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Суд
першої інстанції,  задовольняючи частково
позов ОСОБА_1 виходив з того,  що у
зв'язку з погіршенням стану здоров'я через професійне захворювання,  позивачці заподіяна моральна шкода.

Судом
першої інстанції встановлено,  що
позивачка в період з 27 липня 1979 року по 15 лютого 1995 року працювала
машиністом крана V розряду цеху № 1,
з 14 лютого 1995 року переведена комірником цеху № 4,  з 15 вересня 1995 року працює диспетчером
цеху № 4 ВАТ «СНВО ім.  М. В. Фрунзе» (а.с.  3, 4).

Відповідно
до Акту огляду МСЕК від 28 березня 2005 року (а.с.  51 - 54),
висновку МСЕК від 06 квітня 2005 року (а.с.  10),
виписки з Акту огляду МСЕК від 03 квітня 2006 року (а.с. 11) ступінь
втрати професійної працездатності ОСОБА_1
становить 40 %.

У
позивачки виявлено хронічний обструктивний бронхіт пилової етнології,  емфізема легень І  ст. ,  ДН І - II
ст. ,  нейросенсорна туговухість
II - III  ст.  Причиною професійного захворювання є
проведення робіт в умовах підвищеного рівня шуму та запиленості,  довготривалої роботи в несприятливих умовах
(а.с.  5).

Задовольняючи
частково вимоги ОСОБА_1,  суд першої
інстанції виходив з того,  що внаслідок
отриманого на виробництві професійного захворювання їй заподіяно моральну
шкоду,  яка не була відшкодована,  тому право позивачки є порушеним і підлягає
захисту.

Як
вбачається з матеріалів справи спірні правовідносини виникли з моменту
встановлення факту стійкої втрати працездатності,  тобто з 06 квітня 2005 року,  тому до них,
відповідно до ч. 2  ст.  5 ЦК
України,  необхідно застосовувати
закон,  що діяв на момент виникнення
правовідносин.

Відповідно
до п.п. "е" п. 1 ч. 1  ст.  21 Закону України " Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності " у разі настання страхового

випадку,  Фонд соціального страхування від нещасних
випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку виплатити грошову
суму за моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому.

Відповідно
до ч.3  ст.  28 вказаного закону за наявності факту
заподіяння моральної шкоди потерпілому провадиться страхова виплата за моральну
шкоду.

Колегія
суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно необхідності
відшкодування Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м Суми
заподіяної ОСОБА_1 моральної
шкоди в розмірі 3 000 грн.

Доводи
апеляційної скарги щодо відсутності підстав для відшкодування моральної шкоди через
відсутність зазначення в довідці МСЕК про заподіяння професійним захворюванням
моральної шкоди позивачу,  та через
наявність вини позивача у настанні страхового випадку,  були предметом розгляду в суді першої
інстанції та обґрунтовано спростовані судом.

Посилання
апеляційної скарги на те,  що ОСОБА_1 виплачена
одноразова допомога в розмірі 16 400 грн. та щомісячно відшкодовується сума
втраченого заробітку в розмірі 302,  68
грн.,  і ці виплати компенсують моральний
аспект страхового випадку не ґрунтується на законі,  оскільки відповідно до ч. 4  ст.  23
ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди,  яка підлягає відшкодуванню та не пов'язана з
розміром цього відшкодування.

Доводи
апеляційної скарги щодо застосування судом закону,  який втратив чинність,  не ґрунтується на законі,  оскільки норми статей 1,  15,
21,  28,  34 Закону України " Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності "передбачають обов'язок Фонду
відшкодувати моральну шкоду у разі настання страхового випадку.

Страховий
випадок з позивачем настав 06 квітня 2005 року,
коли висновком МСЕК йому вперше було встановлено стійку втрату
працездатності у зв'язку з професійним захворюванням,  і з цього часу в нього виникло право на
відшкодування моральної шкоди.

Дія п.п.
"е" п. 1 ч. 1  ст.  21 Закону України " Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності " була зупинена ч. 27  ст.  77
Закону України «Про державний бюджет на 2006 рік» від 20 грудня 2005 року.

Таким
чином суд,  ухвалюючи рішення,  зробив вірний висновок щодо необхідності
застосування Закону України " Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання,  які спричинили втрату
працездатності ",  який був чинним
на момент встановлення стійкої втрати працездатності..

Доводи
апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для скасування
рішення місцевого суду і ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні
позову ОСОБА_1

Керуючись  ст.
ст.  304,  п.1 ч.1
ст.  307,  308,
313,  п.1 ч.1  ст.
314,  315,  317,
319 ЦПК України судова колегія судової палати , -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.  Суми відхилити.

Рішення
Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 жовтня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців.