Справа №2-1270/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

30 липня 2007 року Луцький
міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді                                                       Кихтюка
P.M.

при
секретарі                                                                Мелих
Л.В.

з участю
позивача                                                       ОСОБА_1

представника
відповідача                                           Козири
Л.І

представника
третьої особи                                       Місюри
І.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за позовом ОСОБА_1 до
закритого акціонерного товариства «Агроконтракт» про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся в суд з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди. Свій позов мотивує тим, що являвся користувачем банківської
картки «Приватбанк», на яку перераховувалася заробітна плата. 27.02.2006 року в
м.Рожище біля 12 год. він зняв
в банкоматі 40 грн., на рахунку залишалось 3962,27 грн.

29.02.2006
року виявив, що банківська карта у нього відсутня, про що відразу повідомив
банк і заблокував рахунок. Однак, в банку повідомили, що з картки зникло 466,99
грн. внаслідок оплати за товари в мережі магазинів «Колібріс». Вважає, що так
як продавці магазинів не ідентифікували особу, яка являється власником іменної
картки і тієї, яка неодноразово розраховувалась за товари, то з вини останніх
йому спричинено збитки на суму 466,99 грн., які просив відшкодувати та стягнути
моральну шкоду в розмірі 2000 грн.

Ухвалою
суду до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача без
самостійних вимог було притягнуто ЗАТ КБ
«Приватбанк»/надалі Банк/.

В
судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав з підстав, зазначених у заяві,
просив їх задовольнити.

Представник
відповідача в судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що у
зникнення коштів винен позивач, так як він несвоєчасно подав письмову заяву до
банку про зникнення картки. Крім цього, з їх сторони дотримано всіх умов
договору від 14.11.2003 року №206/984-03/надалі Договір/, укладеного між ЗАТ
«Агроконтракт» та «Приватбанком». П.3.2.8 Договору в даному випадку не
порушений, оскільки карткою позивача тричі розраховувались протягом доби на
різних терміналах одного магазину і всі вони являються торговими точками
підприємства. Просила в задоволені позову відмовити.

Представник
третьої особи проти задоволення позову також заперечила та пояснила, що згідно
п.8.4 Умов надання банківських послуг, затверджених наказом ЗАТ КБ «Приватбанк» від
24.05.2005 року №С-89, клієнт відповідає за всі операції, що супроводжуються
авторизацією, до моменту письмової заяви про блокування коштів на картрахунку й
за всі операції, що супроводжуються авторизацією.

Заслухавши
пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи, суд
прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

В
судовому засіданні встановлено, що 18.05.2000 року між позивачем та банком був
укладений договір на обслуговування пластикових карт. Згідно умов даного
договору користувач мав право використовувати картку для оплати товарів в
будь-якій торговій точці підприємства, де розміщено логотип «VISA Electron» (a.c.
).

З
матеріалів перевірки, проведеної Рожищенським РВ УМВС України у Волинській
області вбачається, що 14.03.2006 року від гр.ОСОБА_1 надійшла усна заява про
зникнення у нього 27.02.2006 року пластикової картки на отримання заплати і
невідомі особи розраховувались нею в магазинах «Колібріс». Вказана картка
зникла після того, як він в м.Рожище 27.02.2006 року біля 12 год. зняв в банкоматі
40 грн.(а.с.     ).

Згідно
виписки по рахунках позивача вбачається, що 27.02.2006 року з карткового
рахунку позивача в м.Рожище було знято 40 грн.В подальшому в супермаркеті
«Колібріс» по вул.Рівненській,89 в м.Луцьку тричі проводились розрахунки
зниклою карткою позивача на суму відповідно 70, 49 грн., 102, 42 грн., 94,79
грн. та в такому ж закладі і в цей же день по вул. Грушевського,3 на суму
144,17 грн., а також 28.02.2006 року по вул.Ветеранів,6 - на суму 55,12 грн., а
всього на суму 466,99 грн.(а.с.      ).

Відповідно
до п.3.2 умов договору від 14.11.2003 року №206/984-03, укладеного між ЗАТ
«Агроконтракт» та ЗАТ КБ «Приватбанк» підприємство зобов'язане: приймати до оплати
картки усіх видів, перерахованих у додатку 1 до даного договору(п.3.2.1); не
допускати здійснення операції від імені третіх осіб(п.3.2.18); у випадках, якщо
власник картки протягом календарної доби робить більше однієї транзакції в
одній торговій точці підприємства, відповідальний співробітник підприємства
зобов'язаний провести процедуру верифікації відповідно до Додатку 6 даного
Договору. У іншому випадку при наявності фінансових претензій клієнта по картці
Приватбанку по зазначеним транзакціям, їхнє погашення виконується за рахунок
підприємства(п.3.2.8).

Як
встановлено в судовому засіданні, мережа магазинів «Колібріс» належить ЗАТ
«Агроконтракт», що підтверджується повідомленням Департаменту
підприємництва(а.с. ), поясненнями представника відповідача і сторонами дана
обставина не оспорюється.

Відповідно
до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу.

Як
вбачається із п.3.2.8 договору від 14.11.2003 року №206/984-03, укладеного між
ЗАТ «Агроконтракт» та ЗАТ КБ
«Приватбанк» у випадку, якщо
власник  картки   протягом
календарної  доби   робить
більше   однієї

транзакції в
одній торговій точці підприємства, відповідальний співробітник підприємства
зобов'язаний провести процедуру верифікації відповідно до додатку 6 даного
договору. У іншому випадку при наявності фінансових претензій клієнта по картці
Приватбанку по зазначеним транзакццям, їхнє погашення виконується за рахунок
підприємства.

Тобто в даному випадку працівником підприємства не було проведено

процедуру верифікації - звірки даних на картці з даними паспорта чи іншого

документа, що підтверджує особистість користувача картки, що передбачено

додатком   6   Договору(а.с.          ).   Оскільки,   вимоги
вказаного   договору

відповідачем
дотриманні не були, то з вини останнього проведено оплату картою позивача за
товари в магазині відповідача, який і повинен нести відповідальність.

Не
заслуговує на увагу посилання представника відповідача, що кожен термінал на
якому проводилась оплата товарів в магазині «Колібріс» по вул.Рівненській,89 в
м.Луцьку карткою позивача являється окремою торговою точкою підприємства,
оскільки з п.2 Основні терміни і поняття Договору вбачається, що підприємство -
це суб'єкт підприємницької діяльності, резидент, що здійснює своєю господарську
діяльність у сфері продажу товарів, пропозицій, послуг, що має
договірно-правові відносини з банком. А термінал - це електронний пристрій, що
дозволяє зчитувати дані з магнітної смуги картки.

Крім цього, суд не приймає до уваги пояснення представника відповідача,

представника третьої особи, що згідно п.8.4 Умов надання банківських
послуг,

затверджених наказом ЗАТ КБ
«Приватбанк» від 24.05.2005 року №С-89,

клієнт відповідає за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до

моменту письмової заяви про блокування коштів на картрахунку й за всі

операції, що супроводжуються авторизацією. Дані пояснення спростовуються

поясненнями позивача, матеріалами перевірки проведеною Рожищенським РВ

УМВС України у Волинській області та п.3.3 договору від 18.05.2000 року між

позивачем та банком на обслуговування пластикових карт (а.с. ), згідно
якого

користувач картки в триденний строк після усної заяви про її втрату повинен

подати письмову заяву в банк. Вказану вимогу договору позивач виконав,

оскільки звернувся із такою заявою до банку 01.03.2006 року, а картка
зникла

27.02.2006 року(а.с.        ).

Відповідно
до ст.1166 ЦК України
майнова шкода завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної
особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка
завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду
завдано не з її вини.

Згідно
ст.1667 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

А тому,
враховуючи вищевикладене, з відповідача слід у відповідності до ст.1172 ЦК України,
стягнути на користь позивача 466,99 грн. матеріальних збитків.

Крім
цього, зважаючи на характер заподіяних моральних страждань позивача, небажання
відповідача в добровільному порядку відшкодувати завдані збитки, їх розмір,
дотримуючись засад розумності та справедливості, з відповідача підлягають
стягненню на користь позивача 200 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Відповідно
до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені
ним судові витрати: 51 грн. та 8,5 грн. - судового збору по майновій та
немайновій вимогах відповідно і  30 грн.
- витрат на інформаційно-технічне забезпечення, а всього 89,5 грн.

Керуючись
ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 209 ч.3, 208, 215, 218 ЦПК України, ст. 23, 1166,
1167, 1172 ЦК України,
с у д,-

вирішив:

Позовну заяву
задовольнити частково.

Стягнути
з закритого акціонерного товариства «Агроконтракт» на користь ОСОБА_1 - 466
(чотириста шістдесят шість) грн. 99 коп. матеріальних збитків та 200 (двісті)
грн. моральної шкоди.

Стягнути
з акціонерного товариства «Агроконтракт» на користь ОСОБА_1 89 (вісімдесят
дев'ять) грн. 50 коп. понесених судових витрат.

В решті позовних
вимог - відмовити.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку, передбаченому ч.4 ст.295 ЦПК України.