СПРАВА 2-550/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

21 червня 2007 року                                                                         м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:
головуючого-судді Гансецької І.А. при секретарі Будяшевській Д.В. розглянувши
у   відкритому   судовому
засіданні   в   м.Житомирі
справу   за   позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
третьої   особи    ОСОБА_4      про    визнання неправомірними дій приватного нотаріуса та визнання права на житло,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання неправомірними дій приватного
нотаріуса Житомирського міського нотаріального
округу ОСОБА_2 при посвідченні договору купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1 від 30.07.2002 року та визнання недійсним договору купівлі-продажу
квартири. В обгрунтування позовних вимог
зазначив, що приватний нотаріус не правильно вказав в договорі купівлі-продажу квартири адресу об"єкту відчуження, замість площі
Польової вказав майдан Польовий, виклав в договорі
вимогу про звільнення квартири до 15.08.2002 року, не отримавши на це згоду продавця, чим порушив його житлові і майнові права та
зазначив в договорі про особистий продаж квартири, в той час як продавець
знаходився за межами України.

Також, позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права на
проживання у квартирі АДРЕСА_1. В обгрунтування даного позову позивач зазначив, що набув право власності на квартиру АДРЕСА_1.
Його дружиною ОСОБА_5. 30.07.2002 року відчужено квартиру АДРЕСА_1. Враховуючи, що найменування адрес вулиць є власними назвами, які не ототожнюються, просив визнати за
ним право на проживання в квартирі АДРЕСА_1

Представник позивача під час попереднього розгляду справи за позовом до
ОСОБА_3 заявила клопотання про об'єднання
вказаних позовів в одне провадження.

Клопотання судом задоволено, позови
об'єднані в одне провадження.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в
повному обсязі.

Відповідач - приватний нотаріус ОСОБА_2. в судовому засіданні позов не визнала
та просила відмовити в його задоволенні за безпідставністю.

Представник відповідача - ОСОБА_3 в судовому засіданні позов також не
визнав та просив залишити його без задоволення.

Третя особа - ОСОБА_4. в судове засідання не
з"явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце
розгляду справи.

Заслухавши
пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи суд
приходить до висновку про те, що даний позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1згідно доручення від 24.07.2002 року доручив ОСОБА_5. протягом трьох років розпоряджатися
(продати, подарувати, обміняти) належною йому квартирою
АДРЕСА_1 та виписати його із вказаної квартири. ОСОБА_1.
30.07.2002 року, діючи відповідно до вищевказаного
доручення від імені позивача, уклала з ОСОБА_1 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. При посвідченні даного

2

договору приватний нотаріус керувався
правовстановлюючим документом - договором дарування, посвідченим Першою житомирською державною нотаріальною конторою
від 26.05.1994 року, згідно якого ОСОБА_6. подарувала
ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1. На даному документі знаходилась
відмітка Житомирського обласного державного комунального
підприємства по технічній інвентаризації про
перейменування та перенумерацію будинку АДРЕСА_1

Також, приватний нотаріус керувався довідкою-характеристикою Житомирського
обласного державного комунального підприємства по технічній інвентаризаці від
30.07.2002 року № А-12340 на ім"я ОСОБА_1.
про те, що за ним зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 Згідно відомостей з єдиного реєстру заборон від 30.07.2002 р. за № квартира АДРЕСА_1 під
забороною не перебувала.

Доводи позивача щодо викладення в договорі вимоги про звільнення квартири
до 15.08.2002 року, без отримання на це згоди
продавця та порушення цим його житлових і майнових права є неогрунтованими, так як в дорученні від 24.07.2000 року
зазначено, що довіритель - ОСОБА_1довіряв виписати
його з відчужуваної квартири, а в п. 8 договору
купівлі-продажу передбачено, що сторони домовились про виписку продавця та звільнення
квартири.

Посилка позивача відносно зазначення в договорі про особистий продаж
квартири, в той час як продавець знаходився за
межами України також є безпідставною, оскільки в договорі вказано, із посилкою на доручення, що договір укладався та підписувався
від імені ОСОБА_1. довіреною особою - ОСОБА_5.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що дії приватного нотаріуса при посвідченні договору купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1 в повній мірі відповідали вимогам
чинного законодавства, тому підстави для визнання їх неправомірними
відсутні.

Відповідно, суд не вбачає підстав і для визнання недійсним договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

Крім зазначеного, Корольовським районним судом м.Житомира від 16.06.2004
року прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 в позові щодо
визнання недійсним доручення, договорів
купівлі-продажу та дарування квартири АДРЕСА_1. Дане рішення , як пояснила представник позивача в судовому засіданні, набуло
законної сили.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розглдяді інших справ.

Також безпідставними суд вважає і позовні вимоги щодо визнання права
позивача на проживання у квартирі АДРЕСА_1.

Так, позивач, відповідно договору дарування, посвідченого Першою
житомирською державною нотаріальною конторою від 26.05.1994 року, набув право
власності на квартиру АДРЕСА_1. Як вже було встановлено судом, на
даному документі знаходилась відмітка Житомирського обласного державного
комунального підприємства по технічній інвентаризації про перейменування та
перенумерацію будинку АДРЕСА_1 Таким чином, позивач став
власником квартири АДРЕСА_1, яка, відповідно до наданого ним
доручення, була відчужена 30.07.2002 року.

В даний час власником даної квартири є ОСОБА_3., що підтверджується договором
дарування квартири від 29.09.2002 року.

Згідно свідчень в судовому засіданні в якості свідка начальника КП
"Житомирське обласне міжміське бюро технічної
інвентаризації-" Житомирської обласної ради на період 30.07.2002 року , а також на даний час квартира АДРЕСА_1
в БТІ не рахується.

Відповідно до інформації директора Житомирської філії державного
підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України до
єдиних та державних реєстрів Міністерства юстиції України внесено
дані щодо наявності в м.Житомирі майдану Польового. Дані до зазначених реєстрів внесено відповідно до листа виконкому
Житомирської міської

3

ради від 15.01.2003 року № 15/164 з
додатками до рішення міськвиконкому від 11.01.1996 р. № 12, в яких зазначено, що вул.Вітрука перейменована в майдан Польовий.
Рішення, на яке посилається позивачка про
перейменування вул.Вітрука на площу Польову було прийнято 22.04.1993 року.

З наведеного вбачається, що квартира АДРЕСА_1 та квартира АДРЕСА_1 є одною тою самою квартирою, яка у правовстановлюючих
документах рахується квартирою АДРЕСА_1

Приймаючи до уваги викладене, вимоги позивача про визнання за ним права на
проживання в даній квартирі не підлягають задоволенню за безпідставністю.

Керуючись ст.ст.
10,60,61,208,209,212-215 ЩІК України, суд-

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання неправомірними дій приватного нотаріуса,
визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1 від 30.07.2002 року та визнання права на житло.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 264,80 грн. та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи на користь ТУ ДСА в
Житомирській області до Корольовського районного суду м.Житомира ( Код ЗКПО: 22062319, р/р 0002, МФО 811039, Банк: УДК у м. Житомирі).

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через
Корольовський районний суд м.Житомира протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження, яку може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було
подано.Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але
апеляційна скарга не була подана у встановлений законом строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього
строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо
його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.