справа №2-151/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

11
червня 2007 року                                                Лубенський
міськрайонний суд

Полтавської
області в складі: головуючого судді Чабаненко В.О.

при секретарі
Шрейтер CO.

позивач ОСОБА_1

представник
позивача ОСОБА_1. - ОСОБА_3

відповідачі -
ОСОБА_2.. Засульська сільська рада

представник
відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4

представник
Засульської сільської ради - Матієць Л.О., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м Лубни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконкому
Засульської сільської ради, ОСОБА_2про витребування майна з незаконного
володіння , про визнання свідоцтва про право власності на нерухоме майно та
договору дарування не дійсними, стягнення матеріальної та моральної шкоди,
суд,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1,ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до виконкому Засульської
сільської ради, ОСОБА_2про витребування майна з незаконного володіння , про
визнання свідоцтва про право власності на нерухоме майно та договору дарування
не дійсними, стягнення матеріальної та моральної шкоди.

В позові вказали, що в березні 1991р., позивач, його
батько та мати на своїй земельній ділянці 27 соток збудували новийАДРЕСА_1,
взамін старого аварійного. Це підтверджується копіями дозволу сільської ради на
будівництво будинку на власній земельній ділянці. Жили в ньому в ньому з жовтня
1992р., приютили в ньому
ОСОБА_2. з її малолітніми дітьми, які жили на повному їхньому утриманні.

ІНФОРМАЦІЯ_1. помер батько позивача. ОСОБА_6, позивач з матір'ю, ОСОБА_7 згідно закону вступили в
спадкування . але через незаконність договору дарування від 23.07.1991р. на
новозбудований дім, були порушені права позивачів на спадкове майно. Голова
Засульської сільської ради достеменно знаючи про незаконність договору
дарування абсолютно без усяких правовстановлюючих документів, без рішення
виконкому видає для ОСОБА_2. свідоцтво про право власності на нерухоме майно
від 20.05.2003р., будинок АДРЕСА_1 та інше майно. Під віртуальний дім НОМЕР_1,
якого не існує, Засульська сільська рада сфабрикувала для ОСОБА_2 договір
дарування та свідоцтво на власність без правовстановлюючих документів та
відчуження будинку та земельної ділянки.

Дійсний будинок, що знаходиться за адресоюАДРЕСА_1"зник разом з
погребом, колодязем, сажем, огорожею та земельною ділянкою 27 соток."
Безпідставно сільрада зробила і зміни в погосподарську та кадастрову книги.

ОСОБА_2. свідомо використовує за відомо підроблені документи: договір
дарування та свідоцтво на власність, щоб не повертати майно позивачам.

Таким чином, в результаті дій голови сільради ОСОБА_8. позивачі були
фактично обкрадені, а майно, яке належало їм, фактично перейшло у власність
особи, яка на це не мала жодного права. Позивачам завдано матеріальних та
моральних збитків. Спаплюжені їхні конституційні права, їх залишили без засобів
до існування, без будинку, земельної ділянки та нормального життя.

Прохають суд зобов'язати передати позивачам: будинок "В-1",
погріб - "Г", саж "К", колодязь №1, огорожу №2, земельну
ділянку та отримані доходи за час користування майном, втрачену вигоду 20000
грн. Визнати договір дарування на ОСОБА_2. від 23.07.1991р. недійсним.  Визнати
свідоцтво  про  право
власності   на   нерухоме
майно  на  ОСОБА_2

20.05.2003р. недійсним. Стягнути з відповідача на їх користь 20000грн
моральної шкоди. Стягнути з відповідача судовий збір та ІТЗ в розмірі 1081грн.

В судовому засіданні позивачі свої позовні вимоги підтримали, на їх
задоволенні наполягають.

В ході судового розгляду справи позивачкаОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 що
підтверджується копією свідоцтва про смерть і тому, за згодою всіх учасників
судового процесу, була виключена з як позивач зі справи. ОСОБА_1 після смерті
матері всі вище перераховані позовні вимоги підтримав.

Відповідач ОСОБА_2. позов не визнала, проти його задоволення заперечує,
мотивуючи тим, що вважає позовні вимоги позивача незрозумілими і неточними
,оскільки в резолютивній частині позову не зазначено, який саме житловий
будинок з господарськими будівлями і земельну ділянку позивачі просять їм
передати та з яких причин, не зрозуміла аргументація упущеної вигоди.
Стверджує, що будинок, розташований в АДРЕСА_1 побудовано її батьком і
23.07.1991 року подаровано ОСОБА_2., про що свідчить договір дарування. Під час
дарування батько перебував у шлюбі з матір'ю,яка є позивачкою, то тоді такий
дар був погоджений з матір'ю в сільській раді при підписанні та посвідченні
договору дарування, і мати -позивачка знала про це і не заперечувала про
передачу їй в дарунок житлового будинку з господарськими будівлями,
розташованого в АДРЕСА_1.

Крім того 28.11.1995 року позивачі в Лубенській другій державній
нотаріальній конторі оформили право на спадщину ,яка залишилася після смерті
батька і знали про те, що батько подарував їй недобудований будинок, який
знаходиться біля будинку, що успадкували позивачі.

Вважає, що позивачі пропустили строк позовної давності (три роки),питання
про поновлення строку не ставлять і прохає в задоволенні позовних вимог
позивачам відмовити.

Представник відповідача - Засульської сільської ради також позов не
визнала, заперечує проти нього, мотивуючи, що договір дарування від 23.07.1991
року був здійснений відповідно до діючого на той час законодавства і ніяких
порушень з боку сільської ради не було. ОСОБА_1 і його мати знали про цей
договір дарування, тобто пропущений строк звернення до суду.

Суд заслухавши сторони, дослідивши докази, встановив, що в березні 1991р.,
ОСОБА_9 ,ОСОБА_10 на своїй земельній ділянці 27 соток збудували новий
дімАДРЕСА_1 для своєї доньки ОСОБА_2. Це підтверджується відповідною копією
рішення виконкому Засульської сільської ради №5 від 20.01.1990 року про дачу
дозволу на будівництво індивідуального житлового будинку ОСОБА_7, проектом
забудови земельної ділянки (а.с.-67,68). Згідно договору дарування від
23.07.1991 ОСОБА_6 подарував своїй доньці ОСОБА_2. вищевказаний новозбудований в
1991 році житловий будинок розміром 10x10 м, що знаходиться в АДРЕСА_1. Після
укладення договору дарування подарованому жилому будинку був присвоєний
АДРЕСА_1 Була розділена ОСОБА_8 земельна ділянка 0,27 га на 0,12 га біля
старого будинку і 0,15 га біля новозбудованого будинку.який був подарований
ОСОБА_2. Двір біля будинків залишився в загальному користуванні, ворота і
хвіртка для входу на вищезазначені володіння одні. При огляді домоволодіння
судом встановленого земельна ділянка 0,27 га розділена огорожею,яку як пояснила
ОСОБА_2. власноручно спорудив ОСОБА_1 ще в 1995 році. В справі знаходиться
свідоцтво про право на спадщину від 28.11.1995 року, яке отримував ОСОБА_1
після смерті батька ОСОБА_5.(а.с.-П) і суд вважає, що якщо не з 1991 року,то з
1995 року ОСОБА_1 достеменно знав про існування договору дарування,який
оспорюється.

Відповідно до СТ..257 ЦК
України (ст..71 в
редакції ЦК України
від 18.07.1963 р.) загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три
роки.

Згідно ст..258 і ст.728 ЦК
України до вимог про розірвання договору дарування встановлюється
спеціальна позовна давність строком в один рік.

Встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2. знаходяться в неприязних відносинах з
1996 року з приводу користування господарськими будівлями, землекористуванням.

Договір дарування, який оспорює ОСОБА_1 був укладений 23.07.1991 року,
свідоцтво про право власності на нерухоме майно ОСОБА_2. отримала 20.05.2003
року, до суду позивач звернувся за захистом порушеного права 24.11.2006 року,
пропустивши встановлений законом строк на звернення до суду за захистом
порушеного права без поважних причин і суд не вбачає підстав для його
поновлення.

Згідно п.3 ст.267 ЦК
України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у
спорі, зробленою до винесення ним рішення, що і було заявлено відповідачами
ОСОБА_2. і представником Засульської сільської ради.

Відповідно ст. 80 ч.1 ЦК
України в редакції 1963 року закінчення строку позовної давності до
пред'явлення позову є підставою для відмови позову.

Відповідно до п.4 ст.267 ЦК
України сплив позовної давності ,про застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Посилання ОСОБА_1. на ч.1. п.4 ст. 268 ЦК України суд вважає недоречним, так як в дію новий
Цивільний кодекс України вступив з 1 січня 2004 року, через 12 років після
укладення договору дарування між ОСОБА_6 і ОСОБА_2. Питання про скасування
правового акту-рішення Засульської сільської ради від 15.04.2003 року ,на
основі якого було видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно
ОСОБА_2. від 20.05.2003 року ,позивач ОСОБА_1 ні при подачі позову ні в ході
судового розгляду не ставив.

Судом встановлено, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно
ОСОБА_2. від 20.05.2003 року видане з помилками, так як сторони ОСОБА_1 і ОСОБА_2.
одночасно володіють погрібом "Г",
сажем "К", колодязем №1, але позивач пропустив трьохрічний термін
звернення до суду, заяву про поновлення строку звернення до суду ні при подачі
позову ні в ході судового розгляду справи ОСОБА_1 не подавав і тому суд
вважає,що в задоволенні позовної вимоги про визнання свідоцтва про право
власності на нерухоме майно ОСОБА_2. від 20.05.2003 року недійсним необхідно
також відмовити.

В зв'язку з відмовою суду в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1. про
скасування договору дарування від 23.07.1991 року, про визнання свідоцтва про
право власності на нерухоме майно ОСОБА_2. від 20.05.2003 року недійсним,
необхідно відмовити позивачу і в задоволенні всіх інших позовних вимог,які
витікають із вищезазначених двох позовних вимог.

Тому в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.,
а саме :

·зобов'язати
передати позивачам: будинок "В-1", погріб - "Г", саж "К", колодязь
№1, огорожу №2, земельну ділянку та
отримані доходи за час користування майном ;

·стягнути
втрачену вигоду 20000 грн.;

·визнати договір
дарування на ОСОБА_2. від 23.07.1991р. недійсним;

·визнати
свідоцтво про право власності на нерухоме майно на ОСОБА_2. 20.05.2003р.
недійсним;

·стягнути з
відповідача на його користь 20000 грн моральної шкоди;

·стягнути з
відповідача судовий збір та 1ТЗ в розмірі 1081грн. необхідно відмовити за
пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст. 257 ЦК України (ст. 71 ЦК України в редакції від 18.07.1963
р.),ст.ст. 258,267 (ст. 80 ч.1 ЦК України в редакції від 18.07.1963 р.),728 ЦК
України, ст. ст. 10, 11 ,60,213-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до виконкому Засульської сільської ради,
ОСОБА_2про витребування майна з незаконного володіння , про визнання свідоцтва
про право власності на нерухоме майно та договору дарування не дійсними,
стягнення матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом
десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.