Р І Ш Е Н НЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року листопада
місяця 05 дня
колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі:

головуючого,  судді:
Яковенко Л.Г.

суддів:                                                 Сінані
О.М.

Куриленка
О.С.  з участю секретаря:        Гончарук В.М.  розглянувши у відкритому судовому засіданні в
місті Сімферополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
договору найму житлового приміщення недійсним,

за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сімферопольського районного суду
Автономної Республіки Крим від 16
травня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

Звернувшись
до суду з зазначеним позовом,  ОСОБА_1
мотивувала його тим,  що вона ніколи не
укладала договір найму житлового приміщення будинку АДРЕСА_1 від 11.10.2001 року,  в договорі найму не її підпис.  Крім того,
позивачка не проживала та не була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

Просила
визнати договір найму житлового приміщення будинку АДРЕСА_1 від 11.10.2001 року,  зареєстрованого в Миколаївській сільській раді
Сімферопольського району недійсним.

Рішенням
Сімферопольського районного суду Автономної Республіки Крим від 16 травня 2007 року позов
ОСОБА_1 залишено без задоволення.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення позову в повному обсязі. Вважає,  що висновки суду не відповідають дійсним
обставинам справи,  рішення ухвалено з
порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши
суддю-доповідача,  вислухавши пояснення
позивача,  представника позивача,  дослідивши матеріали справи,  колегія суддів дійшла висновку,  що апеляційна скарга підлягає задоволенню,  а рішення скасуванню з таких підстав.

Встановлено,  що позивачка звернулась до суду з позовом про
визнання недійсним договору найму житлового приміщення будинку АДРЕСА_1. Позовні вимоги
ОСОБА_1 мотивувала тим,  що вона ніколи
не укладала зазначений договір,  не
підписувала його,  ніколи не проживала в
приміщенні,  яке вказано в договорі,  і не мала ніколи такого наміру.

Відмовляючи
в задоволенні позову суд зробив висновки про те,  що оспорюваний договір сам по собі для
позивачки не створив певних правових наслідків.

Колегія
вважає,  що висновки суду не відповідають
дійсним обставинам справи та вимогам закону.

Так суд
в рішенні,  як на доказ,  посилався на рішення Центрального районного
суду м.  Сімферополя від 28.05.2004
року,  яким була відмінена реєстрація
ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2.
Тобто,  суд визнав,  що

Справа № 22- ц-4851/2007 р.                      Головуючий в першій
інстанції Томащак А.С.

Доповідач                                                      Яковенко
Л.Г.

2

наявність
оспорюванного договору являється підставою для того,  щоб зробити висновок про те,  що позивачка втратила право на проживання за
адресою АДРЕСА_2.

Згідно
ч.2   ст.   207
Цивільного кодексу України правочин вважається таким,  що вчинений у письмовій формі,  якщо він підписаний його сторонами.

У суду
не було доказів,  які б безумовно з
достовірністю свідчили про те,  що
позивачкою було підписано спірний договір.

Позивачка спростувала ці обставини,
посилаючись на те,  ще ніколи не
бачила

оспорюємого договору,  а тим паче не
підписувала його. Суд призначав почеркознавчу

експертизу,  з висновку якої не
вбачається остаточно,  що підпис під
договором

зроблено ОСОБА_1,                     ,

Відповідно
до. ч.ч. 3, 5   ст.   203 Цивільного
кодексу України,  волевиявлення учасників
правочину повинно бути вільним та відповідати їх внутрішній волі. Правочин має
вчинятися у формі,  встановленій законом,  має бути спрямований на реальне настання
правових наслідків,  що обумовлені
ним.   Частина 1   ст.   215 Цивільного
кодексу України передбачає,  що підставою
недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог,  які встановлені
частинами першою третьою,  п'ятою та
шостою статті 203 цього
Кодексу.

Згідно   ст.   15 Цивільного
кодексу України,  колений має право на
захист своїх громадянських прав. Однією із форм захисту,  відповідно до   ст.   16 Цивільного
кодексу України,  є визнання правочину
недійсним.

Таким
чином,  суд першої інстанції мав всі
підстави для визнання оспорюваного правочину - договору найму недійсним.

Рішення,  яке ухвалено з порушенням норм матеріального
та процесуального права,  висновки якого
не відповідають дійсним обставинам справи згідно   ст.
309 Цивільного Процесуального кодексу України підлягає скасуванню.

Колегія
суддів вважає,  що в матеріалах справи є
достатньо доказів,  які дають підстави
для ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Керуючись   ст.
ст.  303-304,  307,  309,
314 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у цивільних справах,  -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Скасувати рішення Сімферопольського районного суду
Автономної Республіки Крим від 16 травня 2007 року та ухвалити нове
рішення,  яким задовольнити позов
ОСОБА_1. Визнати договір найму житлового приміщення будинку АДРЕСА_1 від 11.10.2001 року
недійсним.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення
може бути оскаржено протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили
безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Справа № 22- ц-4851/2007 р.

Головуючий в
першій інстанції Томащак А.С.

Доповідач                                                      Яковенко
Л.Г.