АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22-2101/07 р.                                                       Головуючий
статзвіт рядок 13                                                 Пархета
апеляційній інстанції Демченко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"6  " грудня 2007 року.                                                                                 м.
Черкаси

Колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Черкаської області в складі:

Головуючого
:                  Захарової А.Ф.

Суддів :                             Демченка В.А.,  Скіця М. І.

при
секретарі:                   Бурдуковій
О.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2на рішення Уманського міськрайонного суду від 3 жовтня 2007
року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування
квартири недійсним,  -

встановила:

У січні
2007 року ОСОБА_1 пред'явила позов до ОСОБА_3 про визнання договору дарування
квартири АДРЕСА_1 недійсним . При цьому,
зазначала,  що вона є людиною
похилого віку,  хворіє і тому потребує
сторонньої допомоги ,  у зв'язку з чим і
погодилась на пропозицію відповідачки про догляд за нею з умовою передачі у власність
квартири . Відповідачка ухилялась від укладення договору довічного утримання
,  а тому між ними 30 вересня 2003 року і
був укладений договір дарування квартириАДРЕСА_1. В подальшому відповідачка
перестала виконувати свої обіцянки ,  а
оскільки вона не розуміє офіційної української мови ,  нотаріус не роз'яснювала суть договору ,  в момент укладення договору вона не могла
його прочитати і із-за відсутності окулярів ,
тому просила визнати даний договір дарування недійсним ,  визнавши причини пропуску позовної давності
поважними ,  як досягнення нею похилого
віку та поганого стану здоров*я .

Рішенням
Уманського міськрайонного суду від 3 жовтня 2007 року позивачу ОСОБА_1  в задоволенні позовних вимог відмовлено з
підстав спливу позовної давності.

2

В апеляційній
скарзі представник позивача ОСОБА_1
-ОСОБА_2 не погодившись з рішенням суду першої інстанції ,  просив його скасувати та ухвалити нове
рішення ,  оскільки судом першої
інстанції при ухваленні рішення не було враховано вік та стан здоров*я позивачки
,  необгрунтовано відмовлено в поновленні
строку позовної давності ,  а саме
рішення є незаконним і несправедливим .

Заслухавши
суддю-доповідача ,  відповідачку ,  перевіривши законність і обґрунтованість
рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог
заявлених в суді першої інстанції,
судова колегія приходить до висновку про відхилення скарги по наступних
підставах .

Розглядаючи
спірні правовідносини між сторонами ,
суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по
справі ,  надані сторонами докази ,  правильно визначив юридичну природу
правовідносин і закон ,  який їх регулює
,  та ухвалив правильне по суті рішення з
дотриманням вимог матеріального і процесуального права.

Відповідно до  ст.  308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає,  що суд першої
інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального
права ,  і не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань
.

Відповідно
до ч.3  ст.  10 ЦПК Українки кожна сторона повинна довести
ті обставини,  на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивачка
під час судового розгляду,  ставлячи
питання про поновлення пропущеного строку позовної давності ,  не надала суду переконливих доказів про
причини пропуску такого строку,  а тому
судом вірно було застосовано вимоги  ст.
257 ЦК України
і відмовлено в задоволенні позовних вимог.

.Посилання
апелянта у апеляційній скарзі на те,  що
рішення суду незаконне ,  нічим не
підтверджено та не наведено підстави ,
визначені у  ст.  309 ЦПК України ,  які б давали підстави скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалити нове .

Таким
чином,  судова колегія вважає,  що доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального чи процесуального права ,  які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Враховуючи
викладене та керуючись  ст.   ст.
303 ,  307 ,  308 , 313, 314,  315, 319 ЦПК України,  судова колегія,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу представника позивача ОСОБА_1 -ОСОБА_2відхилити .

Рішення
Уманського міськрайонного суду від 3 жовтня 2007 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним -- залишити без
змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути
оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня проголошення.