УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

07 грудня 2007 року                                                                                         м.  Вінниця

Колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в
складі:

головуючого:
судді Медяного В.М. ,

суддів:
Матківської М. В.,  Оніщука В.В.,

при секретарі
Коломієць Т.М. ,

за участю сторін
по справі,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.  Вінниці цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від
05.10.2007 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів на утримання дитини,

встановила:

У серпні
2007 року ОСОБА_2 3вернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів
на утримання дитини. На обгрунтування заявлених вимог позивачка зазначила,  що відповідач ОСОБА_1 є батьком її дитини -
ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак він не
виконує свого батьківського обов'язку по його утриманню,  хоча неофіційно працює,  його дохід має мінливий та нестабільний
характер,  він матеріально
забезпечений,  а тому має змогу надавати
дану допомогу,  в зв'язку з чим вона
просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх
неповнолітнього сина в розмірі по 500 грн. щомісячно з дня подачі позову до
досягнення дитиною повноліття.

Рішенням
Немирівського районного суду Вінницької області від 05.10.2007 року даний позов
задоволено частково,  стягнуто з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1.,  в розмірі 350 грн. щомісячно,  починаючи з 20.08.2007 року і до досягнення
дитиною повноліття. Також стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 50 грн. на
надання правової допомоги та 51 грн. держмита на користь держави.

Не погоджуючись
із вказаним рішенням суду відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу,  в якій просить рішення суду змінити та
постановити нове рішення,  яким позовні
вимоги ОСОБА_2.3адовольнити частково,
стягнувши з нього аліменти на утримання сина у розмірі 200 грн.
щомісячно,  починаючи з 20 серпня 2007
року до досягнення дитиною повноліття,  а
також судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог,  посилаючись при цьому на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та процесуального права,  що стало наслідком помилкового висновку суду.

Справа №
22-2849/2007 р.           Головуючий у
першій інстанції суддя Науменко С.
М. ,

Категорія
36                                  Суддя-доповідач
Медяний В.М.

Колегія
судців,  перевіривши законність і
обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог,  заявлених у суді першої інстанції,  заслухавши пояснення сторін у справі,  вважає,
що апеляційна скарга є безпідставною,
а тому не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Відповідно
до  ст.
308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін,  якщо визнає,  що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може
бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Частково
задовольняючи даний позов,  суд першої
інстанції виходив з того,  що відповідач
ОСОБА_1 є батьком дитини ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.,  який проживає
разом із своєю матір'ю -позивачкою по справі ОСОБА_2 та знаходиться на її
утриманні. Дохід відповідача носить мінливий та нестабільний характер,  а тому суд першої інстанції цілком
обґрунтовано дійшов висновку,  що позов
підлягає частковому задоволенню та стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
аліменти на утриманні неповнолітньої дитини в розмірі 350 грн. щомісячно до
досягнення дитиною повноліття,  а також
стягнув всю суму понесених позивачкою витрат за надання правової допомоги в
сумі 50 грн. та державне мито в сумі 51 грн.

Колегія
суддів вважає,  що суд першої
інстанції,  частково задовольнивши даний
позов і стягнувши з відповідача аліменти у розмірі лише 350 грн.,  а не в розмірі 500 грн. як просила у своєму позові
ОСОБА_2,  фактично врахував та взяв до
уваги обставини,  викладені в  ст. . 182 СК України,  що мають істотне значення для вирішення цього
питання,  а саме те,  що відповідач ОСОБА_1 вважається не
працюючим,  однак все таки працює
неофіційно та має доходи від зайняття різними видами діяльності,  про що він не заперечує,  також має іншу сім'ю та двоє неповнолітніх
дітей від другої дружини,  яких він також
зобов'язаний належним чином матеріально утримувати. Таким чином суд першої
інстанції у відповідності до вимог
ст.  184 СК України цілком
обґрунтовано дійшов висновку про необхідність часткового задоволення даного
позову та стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі.

Крім
цього,  в разі необхідності згідно
ч.3  ст.
80 СК України розмір аліментів,
визначений судом,  може бути
згодом змінений за рішенням суду за позовом платника аліментів ОСОБА_1 у разі
зміни його матеріального і (або) сімейного стану.

Судова
колегія вважає,  що такі висновки суду
відповідають обставинам справи і зроблені з додержанням норм матеріального і
процесуального права,  а тому підстав для
його скасування немає.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на
правильність прийнятого рішення

На
підставі наведеного та керуючись
ст.   ст.  303,
304,  307,  308,
313-315,  317, 319 ЦПК України,  колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Немирівського районного суду Вінницької області від 05 жовтня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала набуває
законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала
може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі двох місяців з дня її
проголошення до Верховного Суду України.