Справа № 22ц-5889/07                                             Головуючий
у 1 інстанції Мірошниченко М.А.
Доповідач Соломаха Л.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2007р.
м.Донецьк

Апеляційний суд
Донецької області в складі:

головуючого
Прокопчук Л.М.

суддів                                           Соломахи Л.І., Могутової Н.Г.

при
секретарі
Білявській І.Є.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.Донецьку справу за позовом ОСОБА_1 до
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в Гірницькому районі
м.Макіївки Донецької області про відшкодування моральної шкоди з апеляційною
скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Гірницького районного суду м.Макіївки
Донецької області від 05 квітня 2007р., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Гірницького районного суду м.Макіївки Донецької області від 05 квітня 2007р.
ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову до відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Гірницькому районі м.Макіївки Донецької області про
відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній
скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального права,
просить рішення суду скасувати та задовольнити його вимоги.

В судове
засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 та представник відповідача не
з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином..

Заслухавши
суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає відхиленню, а рішення суду
залишенню без змін з наступних підстав:

При розгляді
справи суд першої інстанції встановив, що позивач з 05 квітня 1995р. до 13
травня 2003р. перебував у трудових відносинах з шахтою „Тернопільська" ВО
„Жовтеньвуггілля", працював підземним гірничим робітником.

Під час роботи з
ним на виробництві тричі траплялися нещасні випадки:

02 серпня 1999р.
він отримав відкритий перелом пальців лівої руки, що підтверджується актом про
нещасний випадок на виробництві від 02 серпня 1999р. №161.

02 лютого 2001р.
він отримав травму правої кісті, а саме, ампутацію 3-го пальця правої кісті на
рівні середньої фаланги, що підтверджується актом про нещасний випадок на
виробництві від 03 лютого 2001р. №16 (а.с.3).

20 вересня
2001р. він отримав травму правого колінного суглобу, що підтверджується актом
про нещасний випадок на виробництві від 03 жовтня 2001р. №.74. -

Рішенням МСЕК
від 26 травня 2005р. йому за сукупністю трьох травм встановлена стійка втрата
професійної працездатності 30% строком до 26 травня 2008р., з яких за травмою
1999р. -15%, за травмою 02.02.2001р. - 10%, за травмою 20.09.2001р. - 50%
(а.с.2)..

Відмовляючи
позивачу в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що п.22
ст.71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік" на 2007
рік зупинена дія абзацу четвертого статті 1 (в частині відшкодування моральної
шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового
випадку), підпункту "е" пункту 1 частини першої статті 21, частини
третьої статті 28 та частини третьої статті 34 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".
Призупинення дії закону не дає підстав для його застосування.

Не погоджуючись
з рішенням суду, позивач посилається на те, що до суду він звернувся в грудні
2006р., тобто до набуття чинності Законом України „Про Державний бюджет України
на 2007 рік", а тому до правовідносин, що виникли між ним та відповідачем,
зазначений Закон не розповсюджується. Застосування судом п.22 ст.71 Закону
України „Про Державний бюджет України на 2007 рік" суперечить вимогам
ст.22 та ст.58 Конституції України, згідно яких закони зворотної дії в часі не
мають, при прийнятті нових законів звуження змісту та обсягу існуючих прав та
свобод не дозволяється.

Зазначені доводи
апеляційної скарги не ґрунтуються на законі.

Розглядаючи
справу по суті, суд обґрунтовано виходив з того, що правовідносини, які виникли
між сторонами в зв'язку з відшкодуванням моральної шкоди, заподіяної внаслідок
нещасних випадків на виробництві, регулюються Законом України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23
вересня 1999р. (з наступними змінами), яким, а саме, абзацом четвертим ст.1,
п/п "е" п.1 частини 1 ст.21 та частиною 3 ст.28 передбачено, що у
разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування у встановленому
законодавством порядку зобов'язаний виплатити потерпілому грошову суму за
моральну шкоду за наявності факту заподіяння йому цієї шкоди.

Проте п.22 ст.71
Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік" на 2007 рік
зупинена дія абзацу четвертого статті 1 (в частині відшкодування моральної
шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового
випадку), підпункту "е" пункту 1 частини першої статті 21, частини третьої
статті 28 та частини третьої статті 34 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності". Цей Закон набув чинності з 01 січня 2007р., але в ньому
передбачена зворотна силу закону, а саме, зазначено, що дія положень Закону
"Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим
зупинена незалежно від часу настання страхового випадку, тобто він
розповсюджується і на страхові випадки, які сталися і до 01 січня 2007р.,
незалежно від того, що позивач звернувся до суду до 01 січня 2007р., а саме, 28
грудня 2006р. На час ухвалення судового рішення дія закону, на підставі якого
позивач просив задовольнити його вимоги була зупинена, що не давало підстави
для його застосування.

Положення п.22
ст.71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік" на
теперішній час такими, що не відповідають Конституції України (є
неконституційними), Конституційним Судом України не визнані.

За таких
обставин ухвалене по справі судове рішення відповідає вимогам закону.

Суд першої
інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального
права, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги
не має, доводи апеляційної скарги необгрунтовані і не спростовують висновків
суду, тому відповідно до частини 1 ст.308 ЦПК України апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись
ст.307, ст.308, ст.314, ст.315 ЦПК України, Апеляційний суд Донецької області,
-

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Гірницького районного суду м.Макіївки Донецької області від 05 квітня 2007р.
залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути
оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.