Справа 22-5738/2007 р.                                                  Головуючий
09                                                                     Доповідач
РІШЕННЯ

Іменем    України

27
вересня 2007 року                                                                               м.
Донецьк

Апеляційний суд
Донецької області у складі:

Головуючого:
судді Голубинського А.М., суддів Прокопчук Л.М., Ждонової B.C., При секретарі
Семенченко С.С. розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою ВАТ „Донецькобленерго" на рішення Докучаєвського міського суду від
04 червня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного
товариства „Донецькобленерго" в особі Докучаєвські районні електричні
мережі про визнання недійсною угоди про погашення суми боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Докучаєвського міського суду від 04 червня 2007 року позовні вимоги ОСОБА_1.
задоволенні у повному обсязі.

Відповідач
ВАТ „Донецькобленерго" приніс на зазначене рішення апеляційну скаргу, в
якій ставить питання про скасування рішення суду та винесення нового рішення,
яким в задоволені позовних вимог ОСОБА_1. відмовити. Посилався на те, що
рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки суд не прийняв
до уваги той факт, що позивачка на час складання акту була згодна з виявленими
порушеннями і підписала цей акт.

В
судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2. підтримав доводи
апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Звертаючись
до суду з даним позовом ОСОБА_1. посилалась на те, що 25 березня 2007 року
працівниками відповідача було проведено перевірку додержання вимог Правил
користування електричною енергією для населення, в будинку АДРЕСА_1, який
належить їй на праві власності і при цьому виявлено використання „штучного
нулю" з метою без облікового використання електроенергії, а також ввід на
горищі був підключений через автомат відкритого типу. У зв"язку з тим, що
вона знаходилась під впливом погроз працівників відповідача відключити її
будинок від електропостачання, вона змушена була підписати угоду про погашення
суми боргу у розмірі 5741,13 грн. рівними частками та сплатила першочерговий
внесок у розмірі 710 грн. Проте, вона не згідна з тим, що виявлені під час
перевірки порушення сталися з її вини, а тому просила визнати недійсною
вищеназвану угоду та зобов"язати відповідача повернути їй 710 грн.

Заслухавши
доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи,
апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду
скасувати та постановити нове рішення з таких підстав.

Суд
задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1. щодо визнання недійсною угоди про погашення
суми боргу та повернення позивачки 710 грн., виходив з того, відповідачем не
надано доказів того, що позивачка порушила Правила користування електричною
енергією, а тому факт без облікового споживання електричної енергії 25.03.2007
року не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, через що сума збитків
у розмірі 5741,23 грн. нарахована незаконно.

Проте з
такими висновками суду погодитись не можна, оскільки суд дійшов їх з
неправильним застосуванням норм матеріального та порушення норм процесуального
права.

Із
зазначених позивачкою предмета та підстав позову вбачається, що предметом спору
стало визнання недійсною угоди №425 від 26.03.2007 року про погашення боргу в
сумі 5741,23грн.  рівними частками та
зобов"язання  ВAT
„Донецькобленерго" повернути позивачці   710
грн..   Правомірність   складання
акта  №423623   від
25.03.2007   року
працівниками    ВАТ    „Донецьобленерго",    про
порушення    Правил    користування електричною енергією позивачка
ОСОБА_1. не оспорювала.

Разом з
тим вирішуючи заявлені вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що
будь-яких порушень у діях працівників відповідача під час проведення перевірки
не встановлено.

При
розгляді справи, суд першої інстанції встановив, що 25.03.2007 року
працівниками відповідача було складено акт № 423623    про порушення позивачкою Правил, яке
виявилося   у   обладнані
„штучного   нуля"   з
метою   без   облікового
споживання електроенергії.  Крім
того, під час перевірки було
встановлено  відсутність пломби
клемного ряду приладу обліку, а також порушення умов монтажу електропроводки -
розірваний ввід на горищі будинку.

Судом
встановлено, що електролічильник знаходиться в будинку позивача. Згідно з п. 11
Правил відповідальність за збереження приладів обліку, встановлених у квартирі,
на інших об'єктах споживача, та пломб на них несе споживач.

Відповідно
до п.53 Правил у разі виявлення представником енергопостачальника порушення
споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів
розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується
представником енергопостачальника та споживачем.

Зазначений
акт № 423623 підписали три представника енергопостачальника та ОСОБА_1. При
підписанні акту будь-яких зауважень до нього ОСОБА_1. не зазначила. У
відповідності до абзацу 1 пункту 53 Правил акт вважається дійсний, якщо його
підписали три представника енергопостачальника.

Пояснення
позивачки, про те, що акт вона підписала під тиском погроз з боку працівників
відповідача відключити її будинок від мережі електропостачання, безпідставні.

Відповідно
до вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність
висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального права.

З огляду
на зазначене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, про відмову у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1..

Керуючись ст.ст.
307, 309, 316 ЦПК  України, апеляційний
суд,-

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу ВАТ „Донецькобленерго" задовольнити.

Рішення
Докучаєвського міського суду від 04 червня 2007 року скасувати, ОСОБА_1
відмовити у задоволенні позовних вимог.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути
оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох  місяців з дня набрання ним
законної сили.