УХВАЛА

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

29
листопада 2007 року                                                м.
Донецьк

Колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду

Донецької області в складі: Рибалко Л.І., Новосядлої В.М.,
Жданової B.C.,

розглянувши у
попередньому судовому засіданні цивільну справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Подільського районного
суду м. Києва від 15 травня 2001 року і на ухвалу Апеляційного суду м.
Києва від 23 листопада 2005 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
захист честі та гідності,

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до
суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка
посилалась на те, що відповідачка є колишньою дружиною її чоловіка. 2 лютого
1999 року ОСОБА_3, при зверненні до Мінської районної ради народних депутатів м.
Києва, звернулась з заявою про звільнення її від сплати державного мита, в якій
розповсюдила відомості, які не відповідають дійсності, а саме: «В 1989 г. в связи с тяжелым психическим
заболеванием мужа (инвалидность 2 группы)
брак был расторгнут» та «ОСОБА_1 заключила брак с ОСОБА_4 с целью завладения
квартирой».

Під час розгляду
справи у суді ОСОБА_1 неодноразово доповнювала і уточнювала позовні вимоги і
остаточно просила спростувати неправдиво викладені відповідачкою відомості про
те, що:

Ніби позивачка вступила до шлюбу з метою оволодіти
квартирою,

ніби
погрожувала    спалити,   квартиру,
привести    «бандитів»,    вбити

відповідачку,

·
ніби у 1989 році ОСОБА_4 перебував на інвалідності,

·
ніби листи ОСОБА_4 засвідчують, що
він пішов з квартири добровільно. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 15
травня 2001 року у

задоволенні позову було відмовлено.

Рішенням
Апеляційного суду м. Києва від 23 листопада 2005 року рішення Подільського
районного суду м. Києва від 15 травня 2001 року в частині відмови ОСОБА_1 у
задоволенні позову до ОСОБА_2 про спростування відомостей, викладених адвокату
ОСОБА_5 скасувати та закрити провадження по справі в цій частині позовних
вимог. Рішення суду в частині позовних вимог про спростування відомостей про
те, що «ОСОБА_1
заключила брак с ОСОБА_4 с целью завладения квартирой» та відомостей,
розповсюджених ОСОБА_2 в
заяві на ім'я дільничного інспектора Мінського РУМВСУ м. Києва від 22 січня
1998 року про що вона нібито погрожувала
спалити квартиру, подаровану її ОСОБА_4, нібито вона має своїх бандитів»
та погрожує її вбити, скасовано і справу направлено в цій частині на новий
судовий розгляд, оскільки ці вимоги не були вирішені судом першої інстанції. В
решті частині рішення суду першої інстанції залишено без зміни.

Справа № 33ц-
2681 кс 07

2

В касаційній
скарзі позивачка просить скасувати судові рішення і справу направити на новий
судовий розгляд через порушення судовими інстанціями норм процесуального права
і неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до
частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно із вимогами частини 1 статті 335 ЦПК України, суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини,
що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Оскаржувані
рішення ухвалені із додержанням норм процесуального права, доводи скарги не
спростовують висновків судів.

Відсутні і
передбачені статтею 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування
судового рішення.

Виходячи з
наведеного, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні
касаційної скарги.

Керуючись статтями 332, 336, 337
ЦПК України, Законом України "Про внесення змін до Закону України
"Про судоустрій України" щодо забезпечення касаційного розгляду
цивільних справ" від 22 лютого 2007 року №697-У та главою 2 розділу У ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Донецької області,

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Подільського районного суду м. Києва від 15 травня 2001 року і ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 23 листопада 2005 року в справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі та гідності, залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.