Справа
№ 22 ц - 6718
Головуючий 1 інстанції Переверзєва Л.І.
Доповідач Круглікова К.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

30 серпня 2007
року                                                                    м.
Донецьк

Апеляційний суд
Донецької області у складі:

головуючої       Круглікової К.С.

суддів Соломахи
Л.І., Олейнікової Л.С.

при
секретарі    Стефановій І.М.

за участю
позивача ОСОБА_1., представника позивача ОСОБА_2,

представника
відповідача ЗАТ „Гамалія" ОСОБА_3

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Донецьку апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Ворошиловського районного суду міста Донецька від 12 липня 2007 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства „Гамалія"
про захист прав споживача, стягнення матеріальної і моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Ворошиловського районного суду міста Донецька від 12 липня 2007 року у
задоволенні позову ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства „Гамалія"
про захист прав споживача, стягнення матеріальної і моральної шкоди,
відмовлено.

В апеляційній
скарзі позивачка просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити
нове рішення про задоволення її позовних вимог. При цьому посилалась на те, що
суд неповно з"ясував обставини справи і тому висновки суду не основані на
фактичних обставинах та суперечать вимогам закону; суд не врахував, що
офіційного повідомлення про підвищення ціни путівки вона не отримувала,
офіційної письмової відмови від путівки по підвищеній вартості вона відповідачу
не надавала, тому відмову надати їй путівку вважає незаконною. Крім того,
вважала, що ціна на путівку була занадто підвищена, що суперечить ст. 20 Закону
України „Про туризм". Вважала, що умови договору відповідач не виконав, а
суд не звернув на це увагу , тому рішення підлягає скасуванню , а її позов
підлягає задоволенню у повному обсязі.

Судом першої
інстанції встановлено, що 7 квітня 2006 року між ОСОБА_1 та ЗАТ
"Гамалія" був укладений договір - доручення на організацію
туристичних послуг № 105 у табір „Морской"
МДЦ „Артек" на суму 4 935 грн. з 17 липня по 6 серпня 2006 року. В цей же
день позивачка внесла в касу відповідача частину вартості путівки у розмірі 2
000 грн.

Згідно з
додатком № 4 від 7 червня 2006 року до агентського договору від 1 березня 2006
року, укладеного між ТОВ „Спорт Тревел" та ЗАТ „Гамалія", вартість
путівок-до табору „Морской"
з 17 липня 2006 року складала 6 135 грн. Придбати за таку ціну путівку
позивачка відмовилась. 15 червня 2006 року внесені нею в рахунок вартості
путівки 2 000 грн. були повернуті. У зв"язку з зазначеними обставинами
позивачка в іншому туристичному агенстві придбала путівку за, 5 200 грн. до
табору „Хрустальний".

Звертаючись до
суду, позивачка вважала, що відповідач повинен їй відшкодувати вартість
неотриманих послуг, а саме вартість путівки до табору „Морской" згідно з
договором , тобто 4 935 грн. Крім того, просила стягнути матеріальну шкоду в
розмірі 600 грн., оскільки спочатку ( у квітні) в іншому агентстві їй
пропонували придбати путівку до табору „Хрустальний" за 4 600 грн., а у
зв"язку з відносинами , що виникли між нею та відповідачем , при повторному
зверненні ( в червні) вона змушена була придбати путівку вже за 5 200 грн.
Просила також відшкодувати їй моральну шкоду

у зв"язку з
невиконанням умов договору відповідачем в розмірі 10 000 грн. Відмовляючи у
задоволенні позову, суд вважав позовні вимоги необгрунтованими.

Заслухавши
суддю-доповідача , пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, апеляційний
суд вважає , що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до
ст.. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване
рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права,
тому підстав для його скасування нема. Суд повно з"ясував дійсні
обставини, висновки не суперечать фактичним обставинам та вимогам закону.

Доводи
апеляційної скарги про те, що відповідач письмово не попередив її про
підвищення ціни, а вона не давала письмової відмови від оплати вартості путівки
по підвищеній ціні не можуть бути прийняті до уваги, оскільки позивачка усно
була повідомлена про підвищення ціни на путівку і усно відмовилась отримати її
за підвищеною ціною, чого вона не заперечувала. Крім того, одразу ж після відмови
придбати путівку за новою ціною вона звернулась до іншого туристичного
агентства , де придбала путівку до іншого табору.

Посилання
позивачки, як на підставу для задоволення позову, на порушення відповідачем
вимог ст. 20 Закону України „Про туризм", не основані на зазначеному
Законі.

Так , згідно з
цим Законом зміна ціни туристичного продукту, погодженої сторонами, можлива
лише у випадках, передбачених договором, і тільки при істотній зміні обставин,
передбачених частиною сьомою цієї статті, але не пізніше ніж за 10 днів до
початку туристичної подорожі у випадку, якщо її тривалість становить більше ніж
10 днів , за 5 днів до початку туристичної поїздки у випадку, якщо її
тривалість становить від 2 до 10 днів, за 48 годин до початку туристичної
поїздки у випадку, якщо її тривалість становить один день. При цьому збільшення
ціни туристичного продукту не може перевищувати 5% його первісної ціни. У разі
перевищення ціни туристичного продукту більше ніж на 5% первісної ціни турист
має право відмовитися від виконання договору, а туроператор (турагент) зобов"язаний
повернути йому всі раніше сплачені кошти.

З матеріалів
справи видно, що відповідач не перевищив терміну, необхідного для попередження
позивачки про зміну ціни путівки; позивачка відповідно до зазначеного Закону
мала право відмовитись від виконання договору і відмовилась від його виконання;
відповідач згідно з Законом зобов"язаний був повернути і повернув
позивачці всі сплачені кошти, тобто 2 000 грн. Таким чином,  у даному випадку сторони виконали умови договору
, які не суперечать Закону України „Про туризм".

При встановлених
судом фактичних обставинах суд прийшов до правильного висновку, що підстав для
задоволення позовних вимог на підставі Закону України „Про захист прав
споживачів" нема.

Інші доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду.

Керуючись
статтями 308,313-315 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Ворошиловського районного суду м.Донецька
від 12 липня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути
оскаржено безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.