Справа №2-588/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

м.Ковель                                                                                                       08 червня  2007
року

Ковельський
міськрайонний суд Волинської області під головуванням судді Луньової Т.М. з
участю секретаря - Абрамчук
І.Ю. позивача -ОСОБА_1 представника позивача - ОСОБА_2

представника
відповідача і третьої особи на стороні відповідача Думського В.П. -Шевчишин
О.С.

третьої особи на
стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору -ОСОБА_5

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до санітарно-епідеміологіної станції на Львівській залізниці
про поновлення на роботі та виплату компенсації за час вимушеного прогулу, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому прохає суд
постановити рішення, яким визнати неправомірним наказ головного державного
санітарного лікаря СЕС на Львівській залізниці від 05.02.2007 року №3 в частині
звільнення позивача з роботи, поновити його на роботі на посаді начальника СКП - лікаря-епідеміолога
в Ковельській лінійній СЕС та стягнути з відповідача у справі компенсацію за
час вимушеного прогулу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на ті обставини, що
наказом №15 від 12.06.2002 року головного
державного санітарного лікаря на Львівській залізниці його було прийнято на
посаду начальника - лікаря
епідеміолога санітарно-контрольного пункту. Наказом № 03 головного
державного санітарного лікаря на Львівській залізниці від 05.02.2007 року позивача
було звільнено з роботи за систематичне невиконання без поважних причин
службових обов*язків, тобто на підставі п.З ст.40 КЗпП України. Вважає, що в
наказі головного лікаря СЕС на Львівській залізниці про звільнення позивача з
роботи необ*єктивно висвітлено роботу позивача. Зокрема, відповідні висновки
про систематичне невиконання позивачем без поважних причин службових обов*язків
відповідач робить на підставі актів перевірок діяльності СКП спеціалістами
ДорСЕС. Разом з тим позивач не згідний з висновками комісії, щодо неналежного
рівня лікарського контролю по розділу гігієни пасажирських перевезень, оскільки
визначаючи повноцінність лікарського контролю кількістю здійснених позивачем
перевірок, відповідач не взяв до уваги тієї обствини, що в 2006 році позивачем,
(незважаючи на те що фактично позивач у 2006 році працював сім місяців) було
значно збільшено кількість перевірок: вокзалів та пунктів-екіпіровки - з 8 у
2005 році до 12 в 2006 році, з 3 вагонів-ресторанів в пункті формування в 2005
році до 13 в 2006 році, з 1 приміського поїзду у 2005 році до 10 у 2006 році.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач, також, посилається
на об*єктивні причини, що вплинули на роботу СКП, зокрема, що на існуючі штатні
посади чергових СКП (11.5 ставки) штатними нормативами (наказом МОЗ України від
23 лютого 2000 року №33) передбачено до 4 лікарських посад, не враховуючи
лікарської посади начальника СКП. Тобто, позивач вимушений був виконувати не
лише свої функціональні обов*язки, а й виконувати роботу чотирьох лікарів.
Вважає, що    відповідачем не враховано
ту обставину,

що окрім
проведення перевірок підконтрольних об*єктів, позивач у справі в межах своїх
функціональних обов*язків займався організаційною роботою та
санітарно-освітньою роботою. Вважає, також, що висновки відповідача про
неналежний рівень перевірок підконтрольних позивачу об*єктів суперечать
«Положенню про державний санітарно-епідеміологічний нагляд в Україні», яким
передбачено, що обстеження та перевірки об*єктів нагляду проводяться вибірково
за планами. Фактично зазначені плани виконувались і перевірки підконтрольних
об*єктів планувались в залежності від санітарної та епідеміологічної ситуації.

Позивач вважає необ*єктивними висновки відповідача, щодо недостатнього
контролю якості проведення ремонту в умовах депо з боку позивача, оскільки
працівники санепідслужби жодним нормативним актом не введені в існуючу на
залізниці комісію по прийманню вагонів після ремонту. Хоча наказ начальника
Львівської залізниці від 05.08.2003 року №349/Н зобов*язує залізничників
запрошувати працівників СКП на приймання вагонів після ремонту, однак у зв*язку
із зазначеними обставинами за 2006 рік від залізничників надійшло лише 69
повідомлень про випуск вагонів після ремонту в той час, як загальна кількість
відремнтованих вагонів склала 263 вагони. Разом з тим працівниками СКП було
складено 38 актів на
47 вагонів,
стосовно яких СКП було надіслано повідомлення. Крім цього, вважає, що
відповідачем у справі не враховано специфіки роботи СКП, зокрем а ту обставину,
що працівники СКП виїздять на станції Ягодин, Ізов, Заболоття, де здійснюють
медико-санітарний догляд за поїздами , що прибувають із-за кордону.

Позивач вважає безпідставними
висновки відповідача про недосттність лабораторного контролю за якістю ремонту
пасажирських вагонів в умовах депо оскільки у 2006 році з 723
пасажирських поїздів з лабораторним контролем перевірено 92, з 271 перевірених
вагонів-ресторанів з застосуванням лабораторного контролю перевірено 43, з 47 перевірених
вагонів, що пройшли деповський ремонт 16
вагонів перевірено із застосуванням лабораторії.

Позивач вказує на безпідставність висновків відповідача, щодо невиконання
позивачем вимог зазначених у листах головного санітарного лікаря на Львівській
залізниці від 09.09.2004
року №1002/08, від 24.06.2005 року №635/08 та вказівки
головного лікаря СЕС на Львівській залізниці №3 від 10.04.2006
року про направленя на дослідження в токсилогічну лабораторію СЕС на
Львівській залізниці матеріалів неметалевої природи на які відсутні дозвільні
документи, оскількипід час перевірок фактів використання матеріалів
неметалевої, природи без відповідної дозвільної документації виявлено не було.

В обгрунтування позову позивач посилається на
необ*єктивність висновків відповідача, щодо порушеня працівниками СКП порядку
провадження адміністративних справ, в тому числі виготовлення протоколів про
порушення санітарних правил та постанов про накладення штрафу, оскільки
відповідно до інструкції про порядок накладення і стягнення штрафів за
порушення санітарного законодавства, затвердженого наказом МОЗ України від 14.04.1995 року №64 розгляд
зазначених справ не є компітенцією працивників СКП і особисто позивача у
справі.

В обгрунтування позову позивач посилається на недостовірність висновків
відповідача щодо незабезпечення своєчасного контролю за виконанням Постанов,
приписів СЕС. Зокрема, саме по припису Ковельської лінійної СЕС до
локомотивного депо керівництво логомотивного депо надало відповідь і документи
які вимагались, а позивач особисто взяв участь у комісійній перевірці
дизельного поїзду ДПЛ1004. Також, позивач посилається на ту обставину, що в
самому наказі від 05.02.2007 року №03 визнається, що в основному були усунені
порушеня в діяльності СКП Ковельської лінійної СЕС, викладені в акті від 24
січня 2006 року

Також, позивач покликається на ту обставину, що
працівниками СКП регулярно, у відповідності до Плану організаційних та
профілактичних і протиепідемічних заходів щодо попередження пташиного грипу
здійснювались спільні рейди з працівниками міліції, зокрема протягом 2006 року
проведено 91 перевірку вокзалів, а також постійно

здійснюється
контроль за дотриманням дезінфекційного режиму з відбором проб розчинів
дезчинників на лабораторні дослідження.

Безпідставними вважає позивач у справі і вимоги відповідача у справі, щодо
покладання на позивача обов*язків по вирішенню питання по знезараженню
протичумних костюмів після їх використання, зокрема вимоги відповідача, в цій
частині, суперечать змісту відповідних додатків до «Комплексного плану по
санітарній охороні території Ковельської лінійної дільниці на Львівській
залізниці на 2005-201 Ороки»
згідно яких працівник СКП не входить у епідемічне вогнище, а забезпечує
доставку укладок медпрацівнику, що виявив хворого і медичний працівник при
виявленні хворого за межами медичного закладу разом з евакуаційною бригадою
супроводить хворого до стаціонару, де прередбачені всі умови для знезараження
всіх предметів та речей після епідемічного вогнища, в тому числі і протичумних
костюмів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач покликається на ту обставину, що
застосування 20.02.2006 року
дисциплінарного стягнення головним лікарем Ковельської лінійної СЕС відносно
позивача у справі суперечить вимогам ст. 147-1
КЗпП України, за змістом якої дисциплінарні стягнення застосовуються
органом, якому надано право прийняти на роботу (обрання, затвердженя і
призначення на посаду) даного працівника. Зокрема на роботу позивач був
прийнятий наказом №22 від 11.06.2002 року головного санітарного лікаря СЕС на
Львівській залізниці і посада ,яку обіймав позивач, відноситься до номенклатури
посад головного лікаря СЕС на Львівській залізниці Виходячи з наведеного,
висновки відповідача щодо систематичного невиконання позивачем посадових
обов*язків не відповідають дійсності.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав з підстав, зазначених
у позовній заяві і прохає його задовільнити. Прохає суд постановити рішення,
яким визнати неправомірним наказ головного державного лікаря СЕС на Львівській
залізниці від 05.02.2007 року №3 в частині звільнення позивача з роботи,
поновити його на роботі на посаді начальника СКП - лікаря-епідеміолога в Ковельській
лінійній СЕС та стягнути з відповідача у справі компенсацію за час вимушеного
прогулу.

Представник позивача ОСОБА_2 позов підтримала з підстав,
зазначених у позовній заяві і прохає його задовільнити.

Представник відповідача та третьої особи без самостійних
вимог Думського В.П. Шевчишин О.С.
в судовому засіданні позов не визнала. Заперечуючи проти позову представник
відповідача ствердила той факт, що у 2002 році головний санітарний лікар СЕС на
Львівській залізниці на підставі п.6.2.7 Статуту санітарно-епідеміологічної
станції Львівської залізниці, затвердженого головним державним санітарним
лікарем залізничного транспорту України від 17.04.1998 року, в штатному розписі
Ковельської лінійної СЕС на Львівській залізниці ввів посаду начальника лікаря
епідеміолога санітарно-контрольного пункту Ковельської лінійної СЕС, яка
відповідно до наказу головного державного санітарного лікаря СЕС на Львівській
залізниці №14 від 26 квітня 2002 року відноситься до номенклатури посад
головного державного санітарного лікаря СЕС на Львівській залізниці із
виконанням посадових обов*язків працівником в регіоні діяльності Ковельської
лінійної СЕС, яка згідно Статуту Ковельської лінійної СЕС входить в систему
санітарно-епідеміологічної служби на залізничному транспорті і підпорядковується
СЕС на Львівській залізниці. Разом з тим вважає обгрунтованим наказ головного
державного санітарного лікаря СЕС на Львівській залізниці №03 про звільнення
позивача з посади начальника лікаря-епідеміолога СКП Ковельської лінійної СЕС
по п.З ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання ним посадових обов*язків
та порушень в діяльності СКП Ковельської лінійної СЕС, які були виявлені та
відображені у акті перевірки діяльності Ковельської лінійної
санітарно-епідеміологічної станції від 25.01.2007 року з врахуванням раніше
накладеного на позивача головним державним санітарним лікарем на Львівській
зализниці дисциплінарного стягнення у виді догани, шляхом уповноваження на
видачу відповідного   наказу   головного
санітарного   лікаря   Ковельської   лінійної
дільниці   на

Льівівській залізниці ОСОБА_5 наказом №7 від 17.02.2006 року. Зокрема,
під час перевірки діяльності Ковельської лінійної санітарно-епідеміологічної
станції в січні 2007 року були виявлені факти невиконання та неналежного
виконання позивачем своїх посадових обов*язків, передбачених Посадовою
інструкцією, з якою він був ознайомлений під розписку 07.04.2005 року. Зокрема,
в порушення п.1 розд.З Посадової інструкції позивач не здійснював належного
контролю за роботою підпорядкованих йому чергових СКП протягом 2006 року. В
порушення п.2 розд.З Посадової інструкції позивач не здійснював своєчасного
особистого контролю за виконанням постанов, приписівСЕС, зокрема припису по
локомотивному депо №1299/08
від 20.10.2006 року,
оскільки на момент перевірки не представив перевіряючим актів контрольних
перевірок виконання зазначеного припису. В порушеня п.2.1 розд 2 та п.2 розд.З
Посадової інструкції позивач не організував та не забезпечив направлення на
дослідження в токсикологічну лабораторію СЕС на Львівській залізниці взірців
матеріалів неметалічної природи, які застосовувались для ремонту вагонів у
умовах вагонного депо Ковель, недостатньо контролював якість проведення
ремонтів, провів лише 1 перевірку об*єктів пасажирських перевезень, а також, не
усунув в роботі СКП порушення, виявлені і зазначені в акті перевірки від
24.01.2006 року, допустив нові порушення, за які відповідно до п.6.2 Посадової
інструкції повинен нести персональну відповідальність. Вказуючи на відсутність
повноцінного лікарського контролю за всіма групами об*єктів пасажирських
перевезень з боку позивача протягом 2006 року відповідач покликається на ті
обставини, що в січні, лютому, червні та вересні 2006 року ОСОБА_1особисто не
перевірялись вокзали; в січні, липні, серпні та жовтні - депо, в січні,
березні, червні та серпні-вересні не було жодних перевірок пасажирських поїздів
у пунктах формування, в січні, березні, червні-липні та жовтні - жодної
перевірки приміських поїздів в пункті формування, в січні-березні та жовтні - жодної
перевірки вагонів - ресторанів в нункті формування, тощо. Відповідачем, при
накладенні стягнення у вигляді звільнення було взято до уваги ту обставину, що
недоліки в організації СКП створили загрозу занесенню та розповсюдженню на
підконтрольній позивачу території інфекційних карантинних захворювань, а також
загрозу життю та здоров*ю осіб, які користуються залізничним транспортом та їх
об*єктами. Представник позивача не заперечує тієї обставини, що позивачем у
справі виконувалась робота, зазначена ним в позовній заяві, разом з тим,
зазначені у акті перевірки від 25.01.2007 року недоліки та порушення в роботі
СКП стали підставою для притягення позивача до дисциплінарної відповідальності.
Крім цього, в систему порушень, вчинених позивачем у справі відповідач
відносить порушення, зазначені у наказі №7
від 17.02.2006 року та
акті перевірки Ковельської СЕС 24.01.2006
року. З приводу виявлних порушень позивач дав свої письмові пояснення від 30 січня 2006 року на ім*я
головного деражвного санітарного лікаря на Львівській залізниці. Тож,
накладення на позивача стягнення у вигляді догани на виконання наказу
відповідача №7 від 17.02.2006 року здійснено з дотриманням вимог ч.1 ст.149
КЗпП України. Вважає правомірним наказ в.о. головного лікаря Ковельської
лінійної СЕС від 20.02.2006 року №29 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної
відповідальності оскільки зазначений наказ виданий на підставі наказу головного
державного санітарного лікаря СЕС на Львівській залізниці №7 від 17.02.2006
року, яким в.о. головний лікар Ковельської лінійної СЕС уповноважувався на
відповідні дії з дотриманням вимог ст. 148 КЗпП України. Крім цього зауваження,
викладені у актах перевірок позивач фактично визнав у своїх письмових
поясненнях. Наказ відповідача №7
від 17.02.2006 року та
виданий на підставі зазначеного наказу наказ в.о. головного державного
санітарного лікаря Ковельської СЕС №29
від 20.02.2006 року про
притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності чинні та не скасовані і
позивачем у судовому порядку не оскаржувались. Покликання позивача на порушення
ст. 147-1 КЗпП України при застосуванні до нього дисциплінарного стягнення
головним лікарем Ковельської лінійної СЕС представник відповідача вважає
безпідствними, оскільки ст. 147-1 КЗпП України визначає лише перелік органів,
правомочних застосовувати такі
стягнення.  Разом з тим,  на думку представника відповідача,  право застосування

дисциплінарних
стягнень юридичною особою відповідно до ст. 147-1 КЗпП України є одним з цивільних прав юридичної особи,
яке у відповідності до вимог ч.1 ст.92 ЦК
України вона може здійснювати через свої органи, які діють відповідно до
установчих документів. Відповідно до Статуту СЕС на Львівській залізниці
відповідач є юридичною особою і має статус Головної установи держсанепідслужби
на залізничному транспорті України, діяльність якої поширюється на всі установи
держсанепідслужби на залізничному транспорті, має право затверджувати штатні
розписи лінійних СЕС та їх Статути, притягати до дисциплінарної
відповідальності головних державних санітарних лікарів лінійних санепідстанцій
на залізниці та керівників нижчестоячих закладів. Згідно Статуту СЕС на
Львівській залізниці головний державний санітарний лікар здійснює загальне і
організаційно-методичне керівництво держсанепідзакладами на Львівській залізниці,
прийом та звільнення працівників СЕС, тощо, а також видає письмові або усні
розпорядження, що є обов*язковими для працівників Санепідстанції та
нижчестоячих СЕС на залізниці. Як власник, відповідач відповідно до ст. ст.
147-149 КЗпП України та Статуту СЕС на Львівській залізниці встановивши склад
порушення, допущеного позивачем, вину у зазначених порушеннях і визначивши вид
дисциплінарного стягнення шляхом видання наказу №7 від 17.02.2006 року
зобов*язав головного лікаря Ковельської лінійної СЕС притягнути ОСОБА_1 до
дисциплінарної відповідальності. Зміст складу правопорушення та виду стягнення,
зазначені в наказі деражвного санітарного лікаря Ковельської СЕС №29 від
20.02.2006 року у виконання наказу №7 від 17.02.2006 року відповідають
мотивувальній частині останього. Тож, оголошення наказом державного лікаря
Ковельської лінійної СЕС №29 від 20.02.2006 року догани, як дисциплінарного
стягнення ОСОБА_1 не є порушенням, а являє собою спосіб реалізації відповідачем
у справі свого права на застосування дисципланарного стягнення стосовно
останнього.

Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_5. позову не
визнав, прохає у позові відмовити. Заперечуючи проти позову покликається на
обставини, зазначені представником відповідача у справі.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази
у справі суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає задоволенню.

Як вбачається з наказу головного державного санітарного лікаря на
Львівській залізниці №03
від 05 лютого 2007 року за допущені
порушення посадових обов*язків та порушення в діяльності СКП Ковельської
лінійної СЕС, які були виявлені на оперативному розборі 01.02.2007 року, а також
зазначені в акті перевірки від 25.01.2007
року, враховуючи раніше накладене на позивача дисциплінарне стягнення
згідно з наказом в.о.головного державного санітарного лікаря Ковельської
лінійної дільниці на Львівській залізниці від 20 лютого 2006
року №29, начальника
СКП Ковельської лінійної СЕС ОСОБА_1 звільнено з посади на підставі п.3 ст.40
КЗпП України за систематичне невиконання ним посадових обов*язків без поважних
причин.

Оспорюючи зазначений наказ позивач у справі посилається
на ті обставини, що зазначені у наказі головного державного санітарного лікаря
на Львівській залізниці №03
від 05 лютого 2007 року, а також у
акті перевірки діяльності Ковельської лінійної СЕС від 25 січня 2007 року, недоліки у
роботі позивача у справі є надуманими і не відповідають дійсності, а саме
звільнення позивача з роботи є результатом упередженого ставлення до нього з
боку керівництва СЕС на Львівській залізниці. Крім цього, обґрунтовуючи позовні
вимоги посилається на ту обставину, що застосовуючи до нього дисциплінарне
стягнення 20.02.2006 року (наказ №29) головним лікарем Ковельської лінійної СЕС
було порушено вимогу ст. 147-1 КЗпП України, згідно якої дисциплінарні
стягнення засосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу
(обрання, затвердження і призначення на посаду)

даного
працівника. Оскільки позивач був прийнятий на роботу на підставі головного
державного санітарного лікаря СЕС на Львівській залізниці від 11.06.2002 року і по наказу
головного лікаря СЕС на Львівській залізниці від 26.04.2002 року посада, яку обіймав позивач відноситья до
номенклатури посад головного державного лікаря СЕС на Львівській залізниці, то
відповідно дисциплінарне стягнення щодо нього міг застосувати лише головний
державний лікар на Львівській залізниці. Зазначена обставина, на думку
позивача, свідчить про відсутність такої кваліфікуючої ознаки ст. 40ч.3 КЗпП
України, як систематичне невиконання ним посадових обов*язків.

Дослідивши письмові докази у справі суд не може погодитись з доводами
позивача у спаві, щодо порушення відповідачем у справі та третьою особою без
самостійних вимог на стороні відповідача, головного лікаря СКП-5 Львівської
залізниці ОСОБА_5, вимог
ст. 147-1 КЗпП
України при застосуванні до позивача у справі дисциплінарного стягнення у виді
догани.

В судовому засіданні сторонами не оспорюється і доводиться письмовими
доказами у справі той факт, що посада позивача у справі - завідуючий СКП
відноситься до номенклатури посад керівного складу санепідслужби призначення,
переведення та звільнення яких здійснюється тільки на підставі наказу головного
державного санітарного лікаря на Львівській залізниці.

Не заперечується сторонами у справі і стверджується письмовими доказами і
та обставина, що згідно штатних розписів Ковельської лінійної СЕС на Львівській
залізниці на 2002-2006 роки
санітарно-контрольний пункт знаходиться у штаті Ковельської лінійної СЕС.

Копією наказу головного державного санітарного лікаря на Львівській
залізниці №22 від 11 червня 2002 року та копією
трудової книжки позивача у справі доводиться той факт, що саме головний
державний санітарний лікар на Львівській залізниці видав наказ про прийняття
ОСОБА_1 з 12 червня 2002 року в Ковельску
лінійну санепідстанцію на Львівській залізниці і призначенння начальником
-лікарем-епідеміологом санітарно-контрольного пункту цієї ж санепідемстанції.

Згідно п.п. 2.1.2. і 2.1.1. Статуту сенітарно-епідеміологічної
станції на Львівській залізниці основними завданнями санепідстанції є
організація та здійснення державного санітарно-епідеміологічного нагляду в
межах регіону діяльності Львівської залізниці; організаційно-методичне
керівництво санепістанціями на лінійних дільницях Львівської залізниці, а також
іншими закладами державної санітарно-епідеміологічної служби на залізничному
транспорті. Крім цього, відповідно до п.3.1.11, 3.1.15., 3.1.16 Статуту СЕС має
право затверджувати штатні розписи лінійних СЕС та їх Статути, притягати до
дисциплінарної відповіальності головних державних санітарних лікарів лінійних
санепідстанцій на залізниці та керівників інших нижчестоящих закладів,
скасовувати рішення нижчестоящих головних державних санітарних лікарів чи
посадових осіб державної санітарно-епідміологічної служби....

Отже, головний державний санітарний лікар Львівської залізниці у
відповідності до вимог ст. 147-1 КЗпП України правомочний був застосовувати
дисциплінарні стягнення до позивача у справі.

Разом з тим, відповідно до п.6,1 Статуту Керівником
Санепідстанції є головний державний санітарний лікар на Львівській залізниці,
який у відповідності до п.6.2.1, 6.2.7.,6.2.10,6.2.16 Статуту здійснює
одноособове керівництво діяльністю Санепідстанції, а також загальне і
організаційно-методичне керівництво держсанепідзакладами на Львівській
залізниці; визначає та встановлює штатний розклад, режим роботи Санепідстанції
та санепідзакладів на Львівській залізниці, погоджує призначення та звільнення
з посад завідуючих структурними підрозділами підпорядкованих

закладів,
видає накази, в тому числі про прийом на роботу та звільнення з роботи,
притягенння до відповідальності працівників Санепідстанції..., накази про
притягнення до відповідальності працівників Санепідстанції та головних
державних санітарних лікарів на лінійних дільницях залізниці, інструкції,
правила, вказівки, письмові або усні розпорядження, що є обов*язковими для
працівників Санепідстанції та нижчестоящих санепідстанцій на залізниці.

Таким чином, в силу своїх посадових обов*язків головний державний
санітарний лікар Львівської залізниці має право,здійснюючи керівництво
діяльністю Санепідстанції, а також загальне і організаційно-методичне
керівництво держсанепідзакладами на Львівській залізниці, шляхом видачі
письмових чи усних розпоряджень, зобов*язати державного санітарного лікаря на
лінійній дільниці залізниці до здійснення тих чи інших дій.

В судовому засіданні не оспорююється той факт, що Ковельський СКП існує у
штаті Ковельської лінійної СЕС (НСЕС-5). Згідно Посадової інструкції головного
державного санітарного лікаря Ковельської лінійної дільниці на Львівській
залізниці останній підпорядкований безпосередньо головному державному
санітарному лікарю на Львівській залізниці, призначається на посаду і
звільняється з посади наказом головного державного санітарного лікаря на
Львівській залізниці і відповідно до наданих йому прав має право притягати до
дисциплінарної відповідальності працівників установи, у тому числі за
дорученням головного державного санітарного лікаря на Львівській залізниці.

Факт уповноваження головного лікаря Ковельської лінійної СЕС на притягнення
позивача до дисциплінарної відповідальності стверджується копією відповідного
наказу №7 від 17 лютого 2006 року яким головний державний лікар Львівської СЕС
уповноважив головного державного санітарного лікаря Ковельської лінійної СЕС
«за неналежне і несвоєчасне виконання Постанов, а саме за недоліки, які мають
місце в організації контролю за виконанням Постанов в епідвіділі та в
організації діяльності санітарно-контрольного пункту щодо забезпечення
належного контролю за виконанням Постанов і які були виявлені під час перевірки
та зазначені у акті від 24.01.2006 року притягнути до дисциплінарної
відповідальності завідуючу епідвідділом Ковельської лінійної СЕС Теодорович
Н.Б. та начальника санітарно-контрольного пункту Ковельської лінійної СЕС
ОСОБА_1». Тож, у виконання зазначеного наказу, в силу своїх посадових
обов*язків 20 лютого 2006 року в.о. головного державного санітарного лікаря
Ковельської лінійної дільниці на Львівській залізниці ОСОБА_5. видав наказ №29
яким «начальнику лікарю-пепідеміологу СКП ОСОБА_1 за несумлінне виконання своїх
обов*язків, а саме допущені недоліки в організації діяльності СКП, щодо
забезпечення належного контролю за виконанням Постанов №6 від 24.10.2005 року,
№7від 01.11.2005 року, №8 від 08.11.2005 року, а саме за недоліки які були
виявлені і відмічені в акті від 24 січня 2006 року на підставі ст.147 КЗпПУ»
було оголошено догану.

В судовому засіданні позивач у справі пояснив, що вважає недоцільним
оспорювати підставність наказу головного державного санітарного лікаря
Ковельської лінійної СЕС №29 від 20 лютого 2006 року, щодо притягнення позивача
до дисципліарної відповідальності, оскільки зазначений наказ є нікчемним вже з
тих підстав, що виданий неуповноваженим на це органом.

Оскільки в судовому засіданні були доведені повноваження
в.о. головного державного санітарного лікаря Ковельської лінійної дільниці на
Львівській залізниці ОСОБА_5 на видачу наказу про притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності, враховуючи вимоги ст.150 КЗпП України, щодо
строків оскарження дисциплінарного стягнення, суд приходить до висновку про
підставність врахування відповідачем у справі при вирішенні питання, щодо
притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності по результатах
перевірки дільяності СКП в січні 2007 року, факту притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності 20 лютого 2006 року.

Згідно п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір,
укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до
закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або
уповноваженим ним органом лише у випадках.... п.3. систематичного невиконання
працівником без поважних причин обов*язків, покладених на нього трудовим
договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника
раніше застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Таким чином підставою для розірвання трудового договору за п.3 ст.40 КЗпП
України є систематичне невиконання працівником трудових обов*язків. Згідно
вимог чинного законодавства, такими, що систематично порушують трудову
дисципліну визнаються працівники, які мають дисциплінарне або громадське
стягнення за порушення трудової дисципліни та порушили її знову протягом року з
дня застосування стягнення за перше порушення.

Оцінюючи висновки Акту перевірки діяльності Ковельської лінійної СЕС від 25 січня 2007 року та дійшовши
висновку щодо невиконання позивачем без поважних причин покладених на нього обов*язків
відповідач формально мав підставу для звільненння позивача за ч.3 ст.40 КЗпП
України, оскільки дисциплінарне стягнення застосоване до позивача у справі
згідно наказу головного державного санітарного лікаря Ковельської СЕС 20 лютого 2006 року не погашене
і не зняте.

Разом зтим, аналізуючи порушення, допущені позивачем у справі при виконанні
своїх посадових обов*язків, що були відображені у Акті перевірки діяльності
Ковельської лінійної СЕС від 25
січня 2007 року,
відповідач повинен був врахувати, однак не врахував, вимоги ст. ст.147, 149 КЗпП України,
щодо порядку застосування дисциплінарних стягнень.

Так, відповідно до ч.3 ст. 149
КЗпП України при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган
повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду,
обставини, за яких вчинено проступок і попередню роботу працівника. Хоча закон
не вимагає, щоб порушення обов*язково призводило до будь-яких шкідливих
наслідків, наслідки порушення враховуються при визначенні тяжкості дисциплінарного
проступку та виборі дисциплінарного стягнення.

Зокрема, хоча в судовому засіданні знайшли своє
ствердження окремі порушння в роботі позивача у справі, як начальника - лікаря-епідеміолога
СКП Ковельської лінійної СЕС, що були відображені у оспорюваному позивачем
наказі головного державного санітарного лікаря на Львівській залізниці, однак
факт наявності в роботі позивача окремих порушень, зазначених у наказі, не
знайшов свого ствердження у судовому засіданні.

Так, за змістом наказу №03 від 05
лютого 2007 року та
акту перевірки діяльності Ковельської лінійної санітарно-епідеміологічної
станції від 25 січня 2007 року учасники
перевірки дійшли висновку, що позивачем не виконано п. 3.38 Рішення колегії №1 від 17 лютого 2006 року, щодо
встановлення повноцінного лікарського контролю за всіма групами об*єктів
пасажирських перевезень, зокрема начальником СКП ОСОБА_1перевірено тільки 4 класних вокзали,
в 26 пасажирських
поїздах перевірених лікарем на шляху прямування обстежено всього 6 вагонів-ресторанів,
за рік перевірено тільки один приміський поїзд на шляху прямування. Крім цього,
згідно зазначеного наказу працівниками СКП Ковель протягом 2006 року недостатньо
контролювалась якість проведення ремонту в умовах депо, на що вказують низькі
цифри питомої ваги обстежених працівниками СКП відремонтованих вагонів - з 263 відремонтованих
за рік вагонів обстежено всього 38,
при цьому за рік проведено тільки одну перевірку за участю лікаря. Крім
цього, згідно акту перевірки від 25 січня 2007 року протягом 2006 року
недостатнім був і лабораторний контроль за якістю проведення ремонту вагонів в
умовах депо, зокрема з 38 обстежених вагонів з застосуванням лабораторії
обстежено 16, що на думку відповідача свідчить про неналежне виконання
позивачем п.2 розділу 3 його посадових обов*язків.

Разом з тим,
суд не може погодитись з висновками відповідача у зазначеній вище частині,
викладеними у оспорюваному наказі.

Так, ні представник відповідача, ні допитані в якості
свідків в судовому засіданні 10
травня 2007 року
завідуючий відділом гігієни пасажирських перевезень СЕС на Львівській залізниці
ОСОБА_3 і завідуюча епідвідділом ОСОБА_4.
не змогли вказати суду на обставини та критерії, які спонукали
вищезазначених осіб зробити висновок щодо неповноцінного лікарського контролю за
всіма групами об*єктів пасажирських перевезень та про недостатність контролю з
боку СКП і зокрема позивача, за якістю проведення ремонту в умовах депо. Єдиною
підставою для зазначених вище висновків, щодо неналежного виконання позивачем
п.2 розділу 3 посадової інструкції відповідач зазначає кількість поведених
перевірок. При цьому відповідач не піддає сумніву якість поведених перевірок і
не зазначає будь-яких наслідків, які б давали відповідачу підстави зробити
висновок про недостатність контролю за якістю проведення ремонту ( як то
невідповідність змісту актів дійсності, прийняття в експлуатацію неякісно
відремонтованих вагонів, тощо). У той же час, в судовому засіданні представник
відповідача і свідки не змогли дати суду вичерпну відповідь, щодо необхідної
кількості перевірок (обстежень), необхідних для якісного контролю за
проведенням ремонту в умовах депо, а також необхідної кількості перевірок,
здійснених особисто позивачем у справі для встановлення повноцінного
лікарського контролю за всіма групами об*єктів пасажирських перевезень,
оскільки відповідно Закону України «Про забезпечення санітарного та
епідемічного благополуччя населення» посадовим особам органів, установ і
закладів державної санітарно-епідеміологічної служби,а саме лікарям
-гігієністам, лікарям-епідеміологам, помічникам лікарів надаються однакові
повноваження, передбачені пунктами «а», «б», «в», «и», «і», «ї», «к», та «л»,
частини першої ст.41 зазначеного Закону. В той же час в судовому засіданні
встановлено, що позивачем у справі крім одноособових перевірок, спільно з
помічниками було проведено 12 перевірок вокзалів та пунктів екіпіровки, 13
вагонів-рестроранів в пункті формування, 10 дизель-поїздів в пункті формування,
що стверджується звітною формою №36
і зазначена обставина безпідставно не взята до уваги відповідачем у справі.
Всього ж працівниками СКП протягом 2006
року було проведено: обстежень вокзалів - 91, кімнат відпочинку -
12, пунктів екіпіровки поїздів -
66, пасажирських составів у пункті формування - 504, пасажирських составів дальнього сполучення приписки
дороги - 361, дальнього
сполучення приписки інших доріг -21,
пригороднього сполучення -
122, пасажирських составів на шляху слідування - 1840, 271 вагонів-ресторанів. (дані згідно
форми 36).

Безперечно, відповідно до посадової інструкції начальника
СКП лікаря епідеміолога ОСОБА_1, останній повинен організовувати та проводити
особистий контроль за виконанням на об*єктах Закону України «Про забезпечення
санітарного та епідемічного благополуччя населеня», Закону України «Про захист
населеня від інфекційних хвороб», інших нормативних документів, рішень,
приписів і постанов головних державних санітарних лікарів на залізничному
транспорті, на залізниці, на лінійній дільниці. Так, згідно наказу начальника
залізниці Піха Б.П. від 05 серпня 2003 року №349/Н на начальників структурних
підрозділів пасажирського та локомотивного господарства, а також служби
перевезень залізниці покладено обов*язок зобов*язати посадових осіб своєчасно
сповіщати санітарно-контрольні пункти (СЕС) про готовність поїздів (вагонів) в
рейс, а також вагонів після оздоровчого, деповського і відновлювального видів
ремонту, вказуючи посаду і прізвище відповідального голови постійно діючої
комісії по прийомці поїздів (вагонів) в рейс і комісійну прийомку вагонів після
оздоровчого, деповського та відновлювального видів ремонту проводити з
представниками органів державного санітарного нагляду.

В судовому засіданні встановлено і стверджується актом
перевірки від 25 січня 2007 року, що
позивачем у справі, як начальником СКП було вжито заходів для виконання
вищезазначеного наказу. Зокрема, у судовому засіданні встановлено, що за 2006 рік працівниками
СКП Ковель було обстежено 47
вагонів після ремонту в депо, про що складено 38 актів ( у акті перевірки
і відповідно у наказі допущено помилку, зокрема

кількість
обстежених вагонів прирівнено до кількості актів, хоча певні акти були складені
по результатах перевірки кількох вагонів, що не заперечив у судовому засіданні 10 травня 2007 року свідок
ОСОБА_3.). Крім цього, в судовому засідані третя особа без самостійних вимог на
стороні відповідача ОСОБА_5. ствердив ту обставину, що лише після відповідного
припису позивача у справі працівниками залізниці було вжито заходів для
виконання вимог наказу начальника залізниці Піха Б.П. від 05 серпня 2003 року
№349/Н, зокрема працівиків СКП почали сповіщати про готовність поїздів після
деповського ремонту. Оскільки необхідна кількість перевірок жодним відомчим
нормативним актом не передбачена, суд, оцінюючи підставність висновків,
зазначених у акті перевірки, виходить з вимог Положення про державний
санітарно-епідеміологічний нагляд у редакції від 19 серпня 2002 року та
Методичних рекомендацій «Про загальні принципи організації державного
санітарно-епідеміологічногого нагляду за об*єктами залізничного транспорту, які
обслуговують пасажирські перевезення» за змістом яких обстеження та перевірка
об*єктів нагляду проводиться вибірково за планами, що розробляються органами,
установами і закладами державної санітарно-епідеміологічної служби, позапланово
- залежно від санітарної та епідемічної ситуації, а також за повідомленнями
підприємств, установ і організацій та за заявами громадян. Періодичність
обстеження та перевірки об*єктів нагляду встановлюється головним державним
санітарним лікарем на підставі результатів державної санітарно-епідеміологічної
експертизи, з урахуванням ступеня їх впливу на стан здоров*я і життя людини та
за погодженням з вищестоящим державним санітарним лікарем. Разом з тим,
представник відповідача в судовому засіданні ствердила той факт, що ні
кількість обстежень, ні їх періодичність головним державним санітарним лікарем
не встановлювалась.

Позивач у справі у судовому засіданні не заперечив того факту, що із
загальної кількості обстежених на предмет якості ремонту пасажирських вагонів
із застосуванням лабораторії обстежено 16.
Разом з тим, ні представник відповідача, ні допитані в судовому засіданні 10 травня 2007 року свідки
ОСОБА_3 і ОСОБА_4. не
змогли пояснити чому зазначена кількість перевірок з застосуванням
лобораторного контролю є недосттньою, оскільки Методичні вказівки по
лабораторному контролю за об*єктами пасажирських перевезень, затверджені
головним санітарним лікарем залізничного транспорта,
не містять методики проведення лабораторного контролю за якістю ремонту пасажирських
вагонів в умовах депо. Крім цього, Державні санітарні правила ДСП 7.7.2-015-99 передбачають
лікарський контроль лише тих вагонів, які включені в состав поїзда, а не
вагонів після деповського ремонту. Прийнтяття вагонів після ремонту є
прирогативою залізничоної комісії по прийомці вагонів після ремонту і
працівники СКП(СЕС) у зазначену комісію не включені. Відповідно здійснення
працівниками СКП Ковель контролю за якістю проведення ремонту в умовах депо
регламентується виключно наказом начальника залізниці Піха Б.П. від 05 серпня
2003 року №349/Н.

Таким чином відповідачем у справі не було представлено суду доказів
неповноцінності лікарського контролю за всіма групами об*єктів пасажирських
перевезень та недостатнього контролюлю зі сторони КСП за якістю проведення
ремонту в умовах депо.

Не знайшов свого ствердження в судовому засіданні зазначений у наказі
головного державного санітарного лікаря на Львівській залізниці від 05 лютого 2007 року №03 факт
самоусунення ОСОБА_1 від контролю за роботою підлеглих працівників в межах
дотримання чинного законодавства, а також незабезпечення своєчасного усунення
порушень в офомленні і веденні адміністративних справ, протоколів про порушення
санітарних правил та постанов про накладення штрафу, тобто порушення позивачем п.1
розділу 3 своїх
посадових обов*язків.

Зазначені у наказі висновки базуються на тому, що в
порушення наказу по СЕС №19
від 06.01.2006 року,
яким встановлено день розгляду адміністративних справ понеділок,

працівники
СКП при оформленні протоколів день розгляду справи встановлювали    на довільний день тижня.

Зазначеної обставини не заперечив позивач у справі зазначивши, однак, що
встановлюючи при оформленні протоколів день розгляду справи на інший день
тижня, окрім понеділка, працівники СКП брали до уваги специфіку роботи , графік роботи
суб*єктів правопорушення, проти чого не заперечував і головний лікар
Ковельської лінійної СЕС ОСОБА_5.

Обставини зазначені позивачем не заперечив у судовому засіданні і головний
лікарь Ковельської лінійної СЕС ОСОБА_5.,
на якого покладено обов*язок розгляду адміністративної справи. Крім того,
перевіркою не було виявлено випадків, коли б у зв*язку з діями (чи
бездіяльністю) позивача був порушений п*ятнадцятиденний термін розгляду справи,
чи права осіб, що притягались до адміністративної відповідальності.

Як недолік у роботі позивача відповідач у справі зазначє у наказі від 05 лютого 2007 року ту
обствину, що по винесеним «постановам на штраф», зокрема по міжнародним
пасажирським поїздам №29/30
та 67/68, проплата штрафу
здійснювалась порушниками в ощадній касі на вокзалі ст. Ковель часто у час доби
коли вказані пасажирські поїзди не перебували на зупинці по ст. Ковель, що
містить ознаки кримінального діяння».

Разом з тим у судовому засіданні ні представник відповідача, ні свідок
Стобожик не змогли пояснити яке порушення,у даному випадку, мало місце з боку
позивача чи працівників СКП і які їх дії містять ознаки кримінального діяння.
Зокрема, випадків проплати
штрафів зазначеними особами встановлено не було. Крім цього, відповідно до
Інструкції про порядок накладення і стягнення штрафів за порушення санітарного
законодавства, Положення про порядок винесення та контроль за виконанням
Постанов по заходах адміністративного впливу та інших розпорядчих документів,
спрямованих на припинення порушення санітарного законодавства в санепідстанції
на Львівській залізниці і аналогічного Положення по Ковельській лінійній
дільниці Львівської залізниці працівниками СКП лише порушується адміністративна
справа, тобто складаєються відповідні акт та протокол про адміністративне
правопорушення. Після складення протоколу один з його примірників у триденний
термін передається посадовій особі, яка уповноважена розглядати справу
(головному лікарю ОСОБА_5)
за посередництвом відповідальної особи СЕС Ковельської лінійної дільниці по
контролю за дотриманням вимог існуючого законодавства при винесенні Постанов .... для перевірки
існуючим вимогам. Відповідальна особа (така особа призначена відповідним
Наказом головного лікаря Ковельської лінійної СЕС) ставить свою візу з
висновком на зворотному боці протоколу про порушення санітарних норм та передає
його головному державному санітарному лікарю на Ковельській лінійній дільниці
для розгляду. Після підпису головним державним санітарним лікарем на
Ковельській лінійній дільниці та проставлення гербової печатки на Постанові,
відповідальна особа реєструє Постанову у спеціальному журналі та передає
примірники для вручення під розпис. Крім цього, зазначена відповідальна особа
здійснює контроль за виконанням постанов.

Таким чином, діяльність СКП закінчується на стадії порушення справи.
Позивач у справі не є відповідальною особою СЕС Ковельської лінійної дільниці
по контролю за дотриманням вимог існуючого законодавства при винесенні
Постанов...., а тому безпідставним є звинувачення позивача у відсутності
контролю за веденням адміністративних справ та постанов про накладення штрафу,
а також за виконанням зазначених постанов.

В судовому засіданні встановлено і не заперечено
відповідачем у справі та третьою особою того факту, що працівниками СКП, за
дорученням відповідальної особи, порушникам (під розписку) дійсно вручались
постанови про накладення штрафів.

Разом з цим, зазначена обставина не суперечить
(відповідає) пунктам 2.3
зазначених вище Положень та відповідає вимогам зазначеної вище Інструкції
згідно п.3.18

якої
Постанова повинна бути оголошена негайно по закінченню розгляду справи і копія
постанови у триденний термін вручається під розписку або надсилається особі,
щодо якої винесено постанову.

У судовому засіданні знайшов ствердження той факт, що позивачем у справі в
протоколах №49 від 17.03.2006 року і №21 від 15.02.2006 року не
зазначено статті КпАП України, за якою особу притягнуто до адміністративної
відповідальності. Зазначений факт не заперечує і позивач у справі.

Разом з тим, оцінюючи ступінь тяжкості зазначеного порушення суд враховує
ту обставину, що в судовому засіданні встановлено і не заперечується ні
представником відповідача, ні третьою особою ОСОБА_5 та обставина, що зазначені
адміністративні справи були порушені підставно, і осіб, щодо яких було порушено
адміністративні справи, підствно притягнуто до адміністративної
відповідальності. Крім цього, в судовому засіданні встановлено, що діями
позивача у справі права осіб, притягнутих до адміністративної відповідальності
порушені не були.

Як недолік у роботі позивача, згідно оспорюваного наказу від 05 лютого 2007 року №03 , зазначається та
обставина, що внаслідок неналежного контролю начальника СКП (позивача у справі)
за діяльністю чергових помічників лікаря-епідемолога СКП протягом 2006 року
працівниками СКП недостатньо застосовувались адміністративно-запобіжні заходи
при підготовці приміських поїздів в рейс, зокрема у пункті формування
працівниками СКП t виявлено 38
дизель-поїздів, які не відповідали вимогам Державних санітарних правил, а
внесено постанов про тимчасову заборону користування транспортом для припинення
порушень всього 3.

Разом з тим, суд
не може погодитись з зазначеними вище висновками.

Як випливає із змісту наказу та пояснень представника відповідача висновок
щодо неналежного контролю позивача за діяльністю чергових помічників
лікаря-епідеміолога зроблений лише виходячи з того, що з загального числа
виявлених працівниками СКП дизель-поїздів, які не відповідали вимогам Державних
санітарних правил лише стосовно трьох було винесено постанови про тимчасову
заборону користування транспортном
для припинення прушень. Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні і
доводиться «Технологічним процесом підготовки дизель-поїздів ...» , технологічні
процеси ТО-1,ТО-2 і ТО-3 застосовуютьтся лише щодо одного дизельного поїзду
приписки локомотивного депо Ковель, 10
інших дизельних поїздів мають приписку локомотивного депо Здолбунів і
відповідно по Депо Ковель виконується тільки технічне обслуговування ТО-1,ТО-2,
тож відповідно з межами технічного обслуговування організується і провадиться
санітарно-епідеміологічний нагляд за об*єктами залізничного транспорту.

Відповідно Методичних рекомендацій «Про загальні принципи
організації державного санітарно-епідеміологічного нагляду за об*єктами
залізничного транспорту, які обслуговують пасажирські перевезення» організація
держсаннагляду за пасажирськими поїздами у пунктах формування повинна бути
направлена на недопущення в рейс пасажирських та приміських поїздів, при перевірці
яких виявлені порушення п.2.15 Державних санітарних правил «Експлуатація
рухомого складу залізничного трнанспорту для пасажирських перевезень» ДСП 7.7.2-015-99 від 9.02.1999 р.№15, а саме
несправні системи холодного та гарячого водопостачання, опалення, вентиляції,
електропостачання, холодильного устаткування, спускних механізмів в туалетах;
забрудненні приміщення вагону, розбите та відсутнє скло в вікнах, віконні рами,
які неутеплені в холодний період року, зіпсовані двері та пристрої для їх
замикання; вагони в яких виявлені побутові комахи та гризуни; вагони, які не
забезпечені відповідною кількістю постільної білизни або забезпечені білизною,
що по якості і комплектації не відповідає вимогам ДСП, а також п.2.17
цих правил щодо вагонів, які мають незадовільний санітарно-гігієнічний стан.
Тобто, якщо при перевірці черговим СКП виявлено хоча б одне з зазначених
порушень посадова особа

держсанепідслужби
повинна застосувати адміністративно-запобіжний захід - постанову про
тимчасову заборону користування транспортом.

Таким чином зазначений вид адміністративно-запобіжного
заходу застосовується у виключних випадках, перелік яких є вичерпним. У той же
час ні Акт перевірки діяльності Ковельської лінійної СЕС від 25 січня 2007 року, ні
оспорюваний наказ не містить даних про те, що працівниками СКП не враховувались
зазначені вимоги Методичних рекомендацій... чи Державних санітарних правил
«Експлуатація рухомого складу» або даних про те, що  складені працівниками СКП акти, по виявлених
дизель-поїздах, які не відповідали вимогам Державних санітарних правил , містили будь-які
суперечності. Тож факт неналежного контролю начальника СКП (позивача у справі)
за діяльністю чергових помічників лікаря-епідемолога СКП протягом 2006 року не знайшов
свого ствердження в судовому засідані.

Згідно наказу головного державного санітарного лікаря на Львівській
залізниці №03 від 05 лютого 2007 року начальником
СКП ОСОБА_1, не забезпечено виконання у повному обсязі п.3.36 Рішення колегії №1 від 17.02.2006 року щодо
своєчасного контролю за виконанням Постанов, приписів СЕС, зокрема припису по
локомотивному депо№ 1299/08
від 20 жовтня 2006 року щодо
незадовільної підготовки дизель-поїзда та невиконання припису СЕС.

Хоча допитана в судовому засіданні 10
травня 2007 року
свідок ОСОБА_4. ствердила
пояснення позивача у тій частині, що під час перевірки позивачем у справі
надавались акти контрольних перевірок по виконанню постанов, приписів,
обґрунтовуючи висновок, зазначений у наказі, представник відповідача
покликається на ту обставину, що позивачем не були представлені акти
контрольних перевірок припису №1299/08
від 20 жовтня 206 року по
локомотивному депо щодо незадовільної підготовки дизель-поїзда та невиконання
припису СЕС.

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено і підтверджується письмовими
доказами та обствина, що зазначений у наказі Припис по локомотивному депо щодо
незадовільної підготовки дизель-поїзда був виконаний у повному об*ємі, про що
проінформовано в.о. головного державного санітарного лікаря Ковельської
лінійної дільниці на Львівській залізниц (інформація
начальника локомотивного депо Ковель В.М. Подтероба від 27.10.2006 року, щодо
виконання пирипису), а у виконання п.4 зазначеного припису позивач особисто 25 жовтня 2006 року прийняв
участь у перевірці дотримання санітарного законодавствапри при підготовці
дизель-поїзда до зимових перевезень у складі комісії, про що свідчить
відповідний акт перевірки.

На думку суду є безпідставними зауваження представника відповідача в тій
частині, що відповідну перевірку позивач повинен був провадити одноособово,
оскільки у п.4 припису прямо зазначено: провести підготовку дизель-поїзда до
зимових перевезень з послідуючим комісійним прийманням з участю працівників
лінійної СЕС. Копія наказу про підготовку локомотивного та моторвагонного рухомого
складу до зимових перевезень та розороблений технологічний процес були
направлені начальником локомотивного депо Ковель головному державному
санітарному лікарю Ковельської лінійної СЕС. І хоча в судовому засіданні
представник позивача заперечуючи проти позову зазначила ту обставину, що
позивач повинен був особисто перевірити факт застосування дисциплінарних мір до
відповідальних осіб за непідготовку дизельного поїзду ( тобто поставити під
сумнів інфрмацію начальника локомотивного депо, щодо притягнення до
відповідальності працівників депо), про що скласти відповідного акта
контрольної перевірки , чим передбачені такі вимоги (чи повноваження), пояснити
суду не змогла.

Разом з тим, суд вважає слушним зауваження, відображені у
акті перевірки і оспорюваному наказі, в частині відсутності реагування з боку
позивача у справі, на порушення начальником локомотивного депо термінів
застосування заходів по наданих у приписі пропозиціях (по п.1 і 2 із запізненням
на 4 дні).

Одним із
недоліків у роботі позивача, відмічених у оспорюваному позивачем наказі від 05 лютого 2007 року, відповідач
зазначає невирішення питання по знезараженню протичумних костюмів після їх
використання.

Разом з тим в судовому засіданні ні представник
відповідача, ні третя особа без самостійних вимог ОСОБА_5., ні допитані у
судовому засіданні 10 травня 2007 року свідки, не
змогли надати суду вичерпної відповіді, які ж саме дії повинен був виконати
позивач у справі і яке питання по знезараженню протичумних костюмів
залишишилось невирішеним.

Зокрема в судовому засіданні встановлено і не заперечується сторонами у
справі та обставина, що створення на базі Ковельської лінійної СЕС стаціонарних
об*єктів по знезараженню протичумних костюмів було визнано недоцільним і
знезараження протичумних костюмів повинно було відбуватись на відповідних
пунктах по знезараженню костюмів, які існують на базі стаціонарних лікувальних
закладів.

Згідно додатку 5 (п.2)
методичних вказівок 1.9.9.3.1
-100-2003 «Організація та поведения
первинних заходів при виявленні хворого (трупа) або підозрі на зараження
карантинними інфекціями,....», медичний працівник при виявленні хворого за
межами медичного закладу разом з евакуаційною бригадою супроводить хворого до
стаціонару, де є передбачені всі умови і для знезараження всіх предметів та
речей після епідемчного вогнища, в тому числі і протичумних костюмів.

Заперечуючи проти позову представник відповідача зазначає, що в межах своїх
функціональних обов*язків, працівник СКП, при виявленні хворого за межами
медичного закладу разом з евакуаційною бригадою повинен супроводити хворого до
стаціонару. Відповідно, на думку представника відповідача, позивач повинен був
заздалегіть погодити з головними лікарями стаціонарних лікувальних закладів
питання, щодо знезараження протичумних костюмів. Разом з тим, представник
відповідача у судовому засіданні не змогла пояснити суду яку форму повинно мати
таке «погодження» і чим регулюються повноваження позивача на здійснення
відповідних погоджень, адже за погодженям начальника управління охорони
здоровья обласної державної адміністрації та узгодженням начальника Ковельської
лінійної СЕС ОСОБА_5, начальника НВСБ-11 та інших затверджено комплексний план
по санітарній охороні території Ковельської лінійної дільниці на Львівській
залізниці від завозу та розповсюдження особливо-небезпечних (у тому числі
карантинних) захворювань на 2005-2010 роки, розробником якого були
завепідвідділом Ковельської лінійної СЕС Н.Б.Теодорович та зам.головного лікаря
вузлової лікарні по лікувальній частині Г.М.Герун. Крім цього, пофесійні
завдання позивача, як начальника СКП-лікаря-епідеміолога зазначені у п.2.1
Посадової інструкції, це: здійснення державного санітарного нагляду на об*єктах
пасажирських перевезень; загальнодержавних медико-санітарних заходів,
спрямованих на запобігання занесеню і розповсюдженню на підконтрольну територію
інфекційних карантинних захворювань; медичного огляду вантажів у пунктах
пропуску... У той же час здійсненням санітарного нагляду на інших об*єктах,
зокрема лікувальних закладах, здійснює епідвідділ лінійної СЕС, а саме
завепідвіддлом Ковельської лінійної СЕС Н.Б.Теодорович.

Таким чином є безпідставними висновкі відповідача, щодо невирішення
позивачем питання по знезараженню протичумних костюмів після їх використання,
оскільки ні в судовому засіданні, ні у наказі (акті перевірки) відповідач не
зазначив, що саме не виконав позивач і чим регламентується відповідна вимога
(самих вимог не зміг сформулювати в судовому засіданні і представик
відповідача).

Згідно наказу№03 від 05 лютого 2007 року начальник СКП ОСОБА_1
незважаючи на те, що в основному були усунуті порушення в діяльності СКП
Ковельської лінійної санепідемстанції, викладені в акті перевірки СКП від 24
січня 2006 року, не провів аналіз
виконання    доопрацьованого    Плану
організаційних    та    пофілактичних    і

протиєпідеміологічних
заходів щодо попередження пташиного грипу, затвердженого НСЕС 24.02.2006 року з
відповідними відмітками у ньому.

З таким висновком відповідача у справі суд не може
погодитись, оскільки, як встановлено в судовому засіданні і не заперечується
представником відповідача ,
що стосовно виконання зазначеного у наказі Плану, позивач щотижнево
звітувався на оперативних нарадах і щомісячно складав аналізи, які надсилались
відповідачу у справі.

Разом з тим, в судовому засіданні позивач у справі визнав
той факт, що на виконання припису НСЕС від 30.01.2006 року №29/08,
щодо використання дезинфекційних засобів, СКП обмежилось лише перевіркою
вокзалу ст. Ковель і хоча в судовому засіданні позивач зазначив причини, які
вадили провести перевірки по інших об*єктах, суд вважає слушним зауваження
відповідача, щодо зазначених недоліків у роботі позивача.

Визнав в судовому засіданні позивач у справі і той факт (зазначеній у
оспорюваному наказі), що в актах цільових перевірок виконання дезрежиму на
об*єктах черговими СКП не вказувались (по акту перевірки «не завжди
вказувались») конкретні, по розробленим і затвердженим на 2006 і 2007 p.p. розрахункам,
норми використання деззасобів та їх кількість на момент перевірки, пояснивши,
що у зв*язку з обмеженнями у часі під час перевірок, працівники СКП у актах
перевірок іноді не встигають зазначити норми використання деззасобів та їх
кількість, а відображають лише сам факт використання та наявність зазначених
деззасобів на момент перевірки. Тобто зазначене порушення в роботі СКП дійсно
мало місце.

Згідно наказу №03 від 05 лютого 2007 року Головного
державного санітарного лікаря на Львівській залізниці, позивач у справі, як
начальник СКП належним чином не організував та не забезпечив направлення на дослідження
в токсикологічну лабораторію СЕС на Львівській залізниці взірців матеріалів
неметалічної природи, які застосовуються для ремонту вагонів в умовах депо, в
результаті чого не виконані вимоги лістів НСАН №1002/08 від 09.09.2004 року
«Про виконання Постанови НСАН від 23.03.2004 року №2 і №635/08 від 24.06.2005
року «Про виконання Постанови НСАН від 23 березня 2004 року №2» та вказівки
НСАН №3 від 10.04.2006 року «Про посилення держсанепіднагляду за застосуванням
та використанням полімерних і синтетичних матеріалів та виробів з них».
Зазначені висновки базуються на результатах перевірки діяльності Ковельської
СЕС від 25 січня 2007 року. Зокрема,
згідно акту перевірки на емалі ПФ-115 і ПФ-226, що використовуюється в поцесі
деповського ремонту пасажирських вагонів, у «Висновку державної
санітарно-епідеміологічної експертизи» в графі сфера застосування не вказано
для пасажирських вагонів та автобусів залізничного транспорту, а вказано для
використання в побуті та будівництві.

Разом з тим, в судовому засіданні не знайшов ствердженя
факт використання емалі ПФ-226 в процесі деповського ремонту пасажирських
вагонів. Не зміг пояснити підстав зазначених висновків акту перевірки і свідок
ОСОБА_3, який, зокрема, в судовому засіданні 10 травня 2007 року показав, що
зазначене у Акті перевірки діяльності Ковельської СЕС порушення, а саме
використання емалі ПФ-226 в процесі деповского ремонту, було виявлено не ним
особисто і не в ході зазначеної перевірки, а під час перевірки Ковельської СЕС
в листопаді 2006 року працівником СЕС на Львівській залізниці.

Крім цього, факт використання емалі ПФ-226 в процесі
деповського ремонту пасажирських вагонів заперечується дослідженими, за
клопотанням представника відповідача, письмовими доказами у справі, а зокрема
Переліком неметалевих матеріалів, що застосовуються при КР-2,КР-1,ДР
пасажирських вагонів в пасажирському вагонному депо Ковель (ЛВЧД-14) Львівської
залізниці станом на 24.01.2007
року. Згідно зазначеного переліку пасажирським вагонним депо
використовувалась емаль ПФ-115 ГОСТ
6465-76 при наявності висновків державної
санітарно-епідеміологічної експертизи (висновок №04/55975 від 06.12.05
року дійсний до 06.12.201
Ороку).

Заперечуючи проти позову представник відповідача у справі покликається на
ту обставину, що гігієнеічний висновок державної санітарно-епідеміологічної
експертизи не міститьт вказівок про використання фарби в транспорті.

Так, згідно листа головного державного санітарного лікаря на Львівській
залізниці №635/08 від 24.06.2005 року «Про
виконання Постанови №2 від 23.03.2004 року «Про
посилення контролю за застосуванням на підприємствах залізниці полімерних,
синтетичних та інших матеріалів» та вказівки НСАН №3 від 10.04.2006 року «Про
посилення держсанепіднагляду за застосуванням та використанням полімерних і
синтетичних матеріалів та виробів з них» предметом токсикологічного дослідження
повинні бути матеріали, на які відсутня дозвільна документація, як то відсутні
висновки державної санітарно-епідеміологічної експертизи (або протермінована)
або в наявності висновки державної санітарно-епідміологічної експертизи без
зазначення про дозвіл використання даних матеріалів на залізничному рухомому
складі і які повинні пройти дослідження в СЕС на Львівській залізниці, зокрема по
токсикологічним параметрам.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач покликається на ту обставину, що на
використовувану в процесі деповського ремонту емаль ПФ-115 маються висновки
державної санітарно-епідеміологічної експертизи про використання зазначеної
емалі в побуті (висновок №04/55975
від 06.12.2005 року
дійсний до 06.12.2010 року).
Крім того, позивач посилається на ту обставину, що жодний висновок державної
санітарно-епідеміологідної експертизи не містить висновків про дозвіл
використання матеріалів на залізничному рухомому складі. Разом з тим, на думку
суду, оскільки позивач усправі був ознайомлений з лістами НСАН №1002/08 від
09.09.2004 року «Про виконання Постанови НСАН від 23.03.2004 року №2 і №635/08
від 24.06.205 року «Про виконання Постанови НСАН від 23 березня 2004 року №2»
та вказівки НСАН №3 від 10.04.2006 року «Про посилення держсанепіднагляду за
застосуванням та використанням полімерних і синтетичних матеріалів та виробів з
них», виконання зазначених вказівок є обов*язковим.

Таким чином, аналізуючи зазначені вище обставини, суд прийшов до висновку,
що відповідачем у справі при звільненні позивача з роботи не було враховано
вимог ч.З ст.149 КЗпП України. Зокрема, відповідач не перевірив наявності в
діях позивача порушень, зазначених у Акті перевірки від 25 січня 2007 року,
внаслідок чого невірно оцінив ступінь тяжкості вчиненого позивачем проступку.
Порушення в роботі позивача у справі, наявність яких була доведена в судовому
засіданні, на думку суду не є значними, не потягли негативних наслідіків
(шкоди). Крім цього, при виборі дисциплінарного стягнення відповідачем не була
врахована попередня робота позивача у справі. Зокрема, попередній позитивний
досвід роботи позивача доводиться актом перевірки діяльності Ковельської
лінійної СЕС від 18 серпня 2005 року, копіями аналізів діяльності держсанепідслужби
по розділу гігієни пасажирських перевезень у 2004, 2005 роках, копією наказу
і.о. Головного державного санітарного лікаря Ковельської лінійної дільниці на
Львівській залізниці від 07 жовтня 2005 року, яким було оголошено подяку
позивачу у справі.

За зазначених вище обставин суд приходить до висновку, що застосоване
відносно позивача відповідно до наказу головного державного санітарного лікаря
на Львівській залізниці №03 від 05 лютого 2007 року дисциплінарне стягнення у
виді звільнення є занадто суворим видом стягнення, таким, що не відповідає
тяжкості дисциплінарного проступку вчиненого позивачем, а тому позов підлягає
задоволенню.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 235 КЗпП України при
винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір,
одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час
вимушеного прогулу ..., але не
більш як за один рік.

Згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року
№100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», виходячи
з двох останніх повних місяців роботи позивача у справі, відповідно до довідки
Ковельської лінійної СЕС на Львівській залізниці, розмір середнього заробітку
за час вимушеного прогулу становить: (831,18 грн.+700,53грн.):42 р/дні = 36
грн.46 коп. (зар.плата за 1
робочий день). 36,46Х83(робочих днів з 06.02.2007 по 08.06.2007)
= 3026,20 грн.

На підставі ст. 15,30,
61,62, 85, 212, 213, 215, ,218 ЦПК України, керуючись п.3 ч.1 ст. 40,147,147-1,148,149,150, ч.2 ст. 235 КЗпП України,
суд -

вирішив:
Позов  ОСОБА_1 до   санітарно-епідеміологіної   станції
на Львівській залізниці про поновлення на роботі та виплату компенсації
за час вимушеного прогулу задовільнити повністю.

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника санітарно-контрольного пункту - лікаря-епідеміолога
Ковельської лінійної санітарно-епідеміологічної станції на Львівській залізниці
з 06 лютого 2007 року.

Стягнути з санітарно-епідеміологіної станції на Львівській залізниці в
користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.02.2007 року по 08.06.2007 року включно в
розмірі 3026,20 грн.(три
тисячі двадцять шість грн. 20коп.) та витрати за ІТЗ в розмірі 7, 50 грн.

Стягнути з санітарно-епідеміологіної станції на Львівській залізниці в
дохід держави судовий збір в розмірі 59,50
грн (8.50+51).

На підставі п.2ч.1ст.367ЦПК України рішення в частині присудження позивачу
виплати заробітної плати підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за 1 місяць в розмірі
765 грн.70
коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду
Волинської області через

Ковельський міськрайсуд шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження протягом десяти

днів з дня його проголошення та поданням апеляційної
скарги протягом двадцяти днів

після подання заяви про апеляційне оскарження або шляхом
подачі апеляційної скарги без

попереднього подання заяви протягом строку, встановленого
для подання заяви про

апеляційне оскарження.