УХВАЛА

Іменем України

28
листопада 2007 року                                                                                       м.
Одеса

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в
складі:   головуючого Федорової А.Є.,

суддів : Мизи
Л.М., Процик М.В.,

при секретарі
Непомнящій О.О., розглянувши у судовому засіданні   справу за апеляційною скаргою   ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного
суду м.Одеси від 18 квітня 2007 року за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ОМА «ІНТЕРБРОКЕР»,
ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні
2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позивач зазначав, що 27 червня 2006
року о 15 год. з вини водія ОСОБА_2, який керував автомобілем Тойота, що
належить ТОВ «ОМА Інтерброкер», сталося зіткнення з автомобілем Мерседес, який
належить йому на праві власності. У результаті дорожньо-транспортної пригоди
автомобіль Мерседес був
пошкоджений, чим йому, позивачу, заподіяно матеріальну та моральну шкоду.
Посилаючись на те, що водій ОСОБА_2 3находиться в трудових відношеннях з
відповідачем ТОВ «ОМА Інтерброкер», позивач просив задовольнити позов та
стягнути з ТОВ «ОМА Інтерброкер» матеріальну шкоду у розмірі 10069, 24 грн., а
з ОСОБА_2 стягнути моральну шкоду у розмірі 10000 грн.

Рішенням
Суворовського районного суду м.Одеси від 18 квітня 2007 року позов задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_2 у відшкодуванні моральної шкоди 600 грн. У
задоволенні позову до ТОВ «ОМА Інтерброкер» про відшкодування матеріальної
шкоди відмовлено.

У апеляційній
скарзі позивач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення його позову в повному обсязі, мотивуючи тим, що суд неповно
з'ясував обставини, що мають значення для справи, рішення суду не відповідає
нормам матеріального та процесуального права.

Заслухавши
доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи скарги, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно
до ст. 213-214 ЦПК рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Суд
зобов'язаний вирішити справу згідно із законом, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, ухвалити рішення на основі повно й всебічно з'ясованих

Головуючий
у 1 інст. Гусєв О.Г.                                            Справа
№ 22ц -44252007 р.

Доповідач:
Федорова А.Є                                                        Категорія
ЦП: 23

обставин,  на які
сторони  посилаються як на
підставу своїх вимог  і  заперечень, підтверджених тими доказами, які
були досліджені в судовому засіданні. Ці вимоги закону суд не виконав.

Встановлено,
що 27 червня 2006 року о 15 год.
ОСОБА_2, керуючи автомобілем Тойота,
що належить ТОВ «ОМА Інтерброкер», порушив п.1.1 «Правил дорожнього руху» і
зіткнувся з автомобілем Мерседес,
який належить позивачу на праві власності.
Внаслідок ДТП позивачу завдано матеріальну та моральну шкоду.

Згідно
зі ст. 11 ЦПК позивач пред'явив вимоги про відшкодування матеріальної шкоди до
ТОВ «ОМА Інтерброкер», а вимоги про відшкодування моральної шкоди-до ОСОБА_2

Відмовляючи
в задоволенні позову до ТОВ «ОМА Інтерброкер» про відшкодування матеріальної
шкоди, суд виходив з того, що ОСОБА_2 скоїв ДТП не під час виконання своїх
трудових обов'язків, тому відповідач ТОВ «ОМА Інтерброкер» не може нести
відповідальність за ст. 1172 ЦК України.

Такі
висновки суду не можна вважати достатньо обгрунтованими з таких підстав.

Відповідно
до ст. 33 ЦПК якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за
позовом, суд за клопотанням позивача, не припинаючи розгляду справи, замінює
первісного відповідача належним відповідачем, або залучає до участі у справі
іншу особу як співвідповідача. У разі відсутності згоди на це позивача суд
залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Оскільки
суд, в порушення вимог закону, не вирішував питання про заміну первісного
відповідача належним відповідачем за позовом про відшкодування матеріальної
шкоди, рішення суду про відмову в задоволенні цих вимог не відповідає
матеріалам справи та вимогам закону.

Крім
того, висновки суду про те, що водій ОСОБА_2 скоїв ДТП не під час
виконання ним своїх трудових обов'язків, не підтверджені належними доказами,
оскільки суд не витребував письмові докази службового характеру, які
підтверджують підстави знаходження автомобіля у користуванні ОСОБА_2 27 червня
2006 року, і не дав цим доказам належну оцінку згідно зі ст. 212 ЦПК України.

Відповідно
до ст.1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання
або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно
заволоділа транспортним засобом, завдала шкоди щодо його використання,
зберігання або утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах.
Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає
за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду завдано внаслідок непереборної
сили або умислу потерпілого.

За
змістом статей 1172 і 1187 ЦК
України працівник не вважається володільцем джерела підвищеної
небезпеки-транспортного засобу, належного підприємству, установі, організації.

Встановивши
обставини дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої був пошкоджений
автомобіль позивача і йому завдано шкоду, суд не з'ясував належним чином, яка
саме особа повинна відповідати за завдану матеріальну та моральну шкоду
відповідно до вимог закону, на порушення вимог статей 10, 60, 212 ЦПК не
перевірив доводи і заперечення сторін щодо вини у спірних правовідносинах,
розміру матеріальної шкоди, інших обставин, що мають суттєве значення для
правильного вирішення справи.

Задовольняючи
частково вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд не врахував роз'яснень
Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)шкоди» і не встановив, яких моральних
страждань зазнав потерпілий, якими доказами вони підтверджуються та з чого
позивач виходив, оцінюючи моральні втрати у розмірі 10000 грн.

Зменшення
розміру відшкодування моральної шкоди судом не мотивовано і в порушення ст.
ст.214 ч.1 п.4, 215 ч.1 п.3 ЦПК не зазначено норму закону, якою суд при цьому
керувався.

Таким
чином, суд розглянув справу поверхово та однобічно, порушивши норми
матеріального та процесуального права. Рішення суду не відповідає вимогам
ст.ст. 213, 214, 215 ЦПК, є незаконним та необгрунтованим, підлягає скасуванню
з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції для розгляду
справи відповідно до вимог матеріального та процесуального права.

З
урахуванням викладеного, підстави для ухвалення нового рішення, передбачені ст.
309 ЦПК України, відсутні.

Керуючись ст.
ст. 303, 307 ч.1 п.5, 311 ч.1 п.4,   313,
314 ч.1 п.2, 315,   317, 319 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Суворовського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2007 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання законної сили.