Справа №2-1681-1/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01
серпня 2007 року                                                                             м.  Київ

Святошинський
районний суд м.  Києва

у складі:

головуючого
судці                          Миколаєць
І.Ю

при
секретарі                                   Співакову
І.І

з участю
позивача                           ОСОБА_1

представника
позивача                  ОСОБА_2

відповідачів                                     ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2,  ОСОБА_4,  ОСОБА_5,
третя особа Святошинська районна у м. Києві державна адміністрація про
визначення порядку користування житлом та зміну договору найму житлового
приміщення та за зустрічним позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_4,  ОСОБА_5 до ОСОБА_1,  третя особа Святошинська районна у м. Києві державна
адміністрація про визнання особи такою,
що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом у якому просить визначити порядок користування
квартироюАДРЕСА_1,  згідно до якого
просить виділити йому кімнату площею 10, 2 кв.м. ,  а ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5  - кімнати
площею 13, 4 кв.м.  та 17, 9 кв.м. ,  підсобні приміщення,  кухню,
ванну кімнату,  вбиральню,  балкон та коридор залишити у загальному
користуванні,  а також змінити договір
найму у зв"язку із цим.  Посилається
на відсутність порядку користування квартирою між ним та іншими мешканцями
квартири,  а також на те,  що через нестерпні умови спільного проживання
він вимушений був переїхати до іншого помешкання. Оскільки 2004 р. без його
відома та згоди,  як наймача,  у квартирі був зареєстрований неповнолітній
ОСОБА_6,  вважає що неповнолітній не
набув рівного з іншими членами сім"ї права користування даним жилим
приміщенням і не може враховуватись при визначенні кількості членів сім"ї
для визначення розміру житлової площі на кожного члена сім"ї. Враховуючи,  що розмір жилої площі квартири складає 41, 5
кв.м. ,  то на кожного із членів сім'ї'
наймача припадає по 10, 375 кв.м.  без
врахування інтересів неповнолітнього. Рішенням Святошинського районного суду
від 02.11.2005 р. його позовні вимоги були частково задоволені і він був
вселений у спірну квартиру,  а також
зобов'язано відповідачів не чинити йому перешкоди у користуванні квартирою.

ОСОБА_3,  ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 був поданий зустрічний позов до ОСОБА_1,  третя особа Святошинська районна у м. Києві
державна адміністрація про визнання особи такою,  що втратила право на користування житловим
приміщенням.  Посилаються на те,  що після розлучення у 2004 році ОСОБА_1 почав
періодично зникати з квартири та проживати у іншому місці,  а з березня 2006 року ОСОБА_1 добровільно
залишив квартиру,  забравши свої речі і з
того часу у квартиріАДРЕСА_1 не проживає,
квартирну плату та плату за комунальні послуги не сплачує.

ОСОБА_7
та його представник підтримують позовні вимоги у повному обсязі та просять їх
задовольнити,  проти зустрічного позову
заперечують.

ОСОБА_3,  ОСОБА_5 , ОСОБА_4 проти позову
ОСОБА_1 заперечують,  підтримують позовні
вимоги зустрічного позову у повному обсязі та просять його задовольнити.

Третя
особа - Святошинська районна у м. Києві державна адміністрація -просить слухати
справу без представника адміністрації.

Суд,  вислухавши пояснення ОСОБА_7 ,  його представника, ОСОБА_3,
ОСОБА_5 , ОСОБА_4,
заслухавши покази свідків ОСОБА_8,
ОСОБА_9,  ОСОБА_10,  дослідивши матеріали справи вважає,  що позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3,
ОСОБА_5 , ОСОБА_4 задоволенню не підлягає,  зустрічний позов ОСОБА_3,
ОСОБА_5 ,  ОСОБА_4
до ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як
встановлено у судовому засіданні,
наймачем спірної квартириАДРЕСА_1 є ОСОБА_1 Крім наймача у квартирі
зареєстровані,  проживають та користуються
комунальними послугами ОСОБА_3,  ОСОБА_5
, ОСОБА_4,  а також малолітній
ОСОБА_6(а.с. 13). Вказана квартира складається з трьох кімнат жилою площею 41,
5 кв.м.  у тому числі кімнат 10, 2 кв.м.
,  яка є ізольованою та двох суміжних
кімнат 17, 9 кв.м.  та 13, 4 кв.м. (а.с.
7) Таким чином ідеальна доля кожного із проживаючих у квартирі складає 8, 3
кв.м.

Відповідно
до ч.3  ст. 61 Цивільного процесуального
кодексу України,  обставини,  встановлені судовим рішенням у цивільній,  господарській або адміністративній
справі,  що набрало законної сили,  не доказуються при розгляді інших справ,  у яких беруть участь ті самі особи або особа,  щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням
Святошинського районного суду м. Києва від 29 листопада 2004 р. у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_3,  ОСОБА_5 ,  ОСОБА_4
про зміну умов договору найму житлового приміщення у квартиріАДРЕСА_1 було
відмовлено на тій підставі,  що розмір
кімнати,  яку просить позивач виділити
йому в користування - 10, 2 кв.м.  -на 1,
9 кв.м.  перевищує ідеальну долю кожного
з проживаючих в квартирі,  яка становить
8, 3 кв.м. ,  що є порушенням прав
відповідачів.

Рішенням
Святошинського районного суду м. Києва від 02 листопада 2005 р. позовні вимоги
ОСОБА_7 до ОСОБА_3,  ОСОБА_5 ,  ОСОБА_4
були задоволені частково: вирішено вселити ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1,  зобов"язаноОСОБА_3,
ОСОБА_5 ,  ОСОБА_4
не чинити перешкод ОСОБА_1 в користуванні вказаною квартирою. У задоволенні
вимоги про визначення порядку користування квартирою - відмовлено.

Представник
позивача в обґрунтування позовних вимог посилається на те,  що відповідно до  ст. 3 Сімейного Кодексу України,  малолітній ОСОБА_6 не є членом сім"ї
наймача,     а є членом сім"ї
ОСОБА_4 Посилаючись на    п.15

Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 р. „Про застосування Конституції України при здійсненні
правосуддя",  вважає,  що наявність чи відсутність реєстрації самі
по собі не можуть бути підставою для визнання права користування житловим
приміщенням за особою,  яка там Проживала
чи вселилась туди як член сім"ї наймача приміщення. На цій підставі
представник позивача вважає,  що
малолітній ОСОБА_6 не може враховуватись як член сім'ї для визначення розміру
житлової площі на кожного члена сім"ї.

Суд не
розділяє такої думки представника ОСОБА_1,
оскільки предметом розгляду даної справи не є визнання права
користування малолітнім ОСОБА_6спірною квартирою. Крім того,  суд вважає,
що малолітній ОСОБА_6 правомірно був зареєстрований у спірній
квартирі,  оскільки відповідно до норм  ст. 65 Житлового кодексу України,  на вселення до батьків їх неповнолітніх дітей
згоди всіх членів сім'ї,  які проживають
разом із наймачем квартири,  не потрібно.

При
вирішенні питання про належність проживаючих у спірній квартирі до членів сім'ї
наймача,  суд керується ч.ч.2, 3  ст. 64 Житлового кодексу України,  відповідно до яких до членів сім'ї наймача
належить дружина наймача,  їх діти і
батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб,  якщо вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо зазначені особи перестали
бути членами сім'ї наймача,  але
продовжують проживати у займаному жилому приміщенні,  вони мають ті ж права і обов"язки,  як наймач та члени його сім'ї.

Таким
чином,  посилання позивача та його
представника на те,  що у результаті
розірвання шлюбу ОСОБА_1 із ОСОБА_3
у 2004 р. ОСОБА_3,  ОСОБА_5 , ОСОБА_4,
ОСОБА_6 перестали бути членами сім'ї і не користуються правами членів
сім'ї,  судом не приймаються,  оскільки вказані особи постійно проживають у
займаному жилому приміщенні.

Не
підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_3,  ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про визнання ОСОБА_1 таким,  що втратив право користування житловим
приміщенням виходячи із наступного. Рішенням Святошинського районного суду м.
Києва від 02 листопада 2005 р. було встановлено,  що ОСОБА_1 зі сторони ОСОБА_3,
ОСОБА_5 , ОСОБА_4 чинились перешкоди у користуванні
квартирою. За цим же рішенням його було вселено у спірну квартиру та
зобов"язано відповідачів не чинити йому перешкод у користуванні нею.
Однак,  у зв"язку із наявними
неприязнанними стосунками,  які
продовжують існувати на день розгляду справи,
що також підтвердили свідки і про що свідчать матеріали справи,  зокрема заяви ОСОБА_1 до начальника ЖЕО-805
датовані 2006 та 2007 роками про неможливість його проживання у спірній
квартирі у зв"язку із сімейними конфліктами,  ОСОБА_1 на даний час не має змоги проживати у
спірній квартирі. Тому суд не вважає,  що
ОСОБА_1 не проживає у квартирі за власним бажанням.

На підставі та
керуючись  ст.  ст.
64,  65 Житлового Кодексу
України,   ст.  ст.
10,  11,  57,
60,  61,  88,
215,  209,  212-215,
218,  292 Цивільного процесуального
кодексу України,  суд

ВИРІШИВ :

У
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_4,  ОСОБА_5 про визначення
порядку користування житлом та зміну договору найму житлового приміщення
відмовити.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2,
ОСОБА_4,  ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про
визнання особи такою,  що втратила право
користування житловим приміщенням відмовити.

Рішення
може бути оскаржене в Апеляційному суді м. Києва через районний суд шляхом
подачі в десяти денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і подання після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги.