АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22ц-2098 2007 р.                                              Головуючий
виплату                                              Токова
зарплати                                                       Доповідач
в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11"
грудня 2007 р. Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Черкаської області в складі:

головуючого                     Захаровен А.Ф.

суддів                                Демченко В.А.,  Скіця М. І.

при секретарі                    Петренко
С. П.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 18 червня 2007 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства
з обмеженою відповідальністю «Приватсервіс»,
приватного підприємця ОСОБА_2 про відновлення запису в трудовій
книжці,  стягнення заробітної плати та
відшкодування моральної шкоди.

Вивчивши
матеріали справи,
вислухавшиОСОБА_1,  який підтримав
доводи апеляційної скарги,  та
представника ТОВ «Приватсервіс»,  який на
них заперечував,  судова палата,  -

встановила:

ОСОБА_1
звернувся до суду в листопаді 2005 року з позовом до ТОВ «Приватсервіс» про
виплату заборгованості по заробітній платі та відновлення запису в трудовій
книжці.

Вказував,  що в період з 15 серпня по 27 жовтня 2005
року він працював водієм автомобіля в ТОВ «Приватсервіс» та отримав зарплату за
серпень і вересень. 27 жовтня 2005 року позивач написав заяву на
звільнення,  і коли йому була повернута
трудова книжка,  то в ній не було
зроблено запису ні про його прийняття на роботу ні про звільнення. Також йому
не була видана довідка про зарплату,  не
була виплачена заробітна плата за 3 дня роботи в жовтні 2007 року,  що дорівнює 100 грн.

Просив
зобов'язати відповідача виплатити заборгованість по заробітній платі в сумі 100
грн.,  зробити йому запис в трудовій
книжці про роботу на даному підприємстві з 15.08.2005 року по 27.10.205 року з
наданням необхідних довідок.

В лютому
місяця 2007 року ОСОБА_1  заявив
додаткові позовні вимоги про відшкодування на його користь з відповідача
моральної шкоди,  завданої незаконними
діями відповідача,  приниження його
честі,  гідності,  ділової репутації,  моральними стражданнями та переживаннями,  що він оцінює в 5000 грн.

Справа
неодноразово розглядалась різними судовими інстанціями.

2

Рішенням
Соснівського районного суду м.  Черкаси
від 18 червня 2007 року позов задоволено частково.

Зобов'язано
приватного підприємця ОСОБА_2 занести відомості про роботу ОСОБА_1 з 15.08.2005
року по 27.10.2005 року та видати довідку про роботу та заробітну плату.

Стягнути
з приватного підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату
в сумі 100 грн.

В задоволенні
позову про стягнення моральної шкоди відмовлено.

В
апеляційній скарзі це рішення ОСОБА_1 просить його скасувати,  як постановленого з порушенням процесуального
законодавства.

Обговоривши
матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги,  судова палата вважає,  що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення.

Судом встановлено,  що в період з 15
серпня по 27 жовтня 2005 року позивач ОСОБА_1
дійсно працював у ПП ОСОБА_2 ,
ремонтуючи належний підприємцю автомобіль КАМАЗ-5511 НОМЕР_1,  виконуючи на ньому роботу в якості водія. Про
це підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_2,  ОСОБА_3,ОСОБА_4,  вказують на це копії подорожних листів,  накладних про перевозку вантажу на ар. спр. 4,
9. Та в самій позовній заяві ОСОБА_1
вказував,  що писав заяву про
прийняття на роботу на ім'я СПДФО ОСОБА_2,
такий же був адресат його заяви про надання відпустки за власний рахунок
в листопаді 2005 року. Тому обгрунтовано визнані судом неправомірними твердження
позивача про те,  що працював він в ТОВ
«Приватсервіс»,  належних даних про це в
матеріалах справи немає і позивачем не надані.

Оскільки
робота позивачем виконувалась,  то суд
правильно,  відповідно до  ст.  24
КЗпП України визнав,  що між позивачем і
ОСОБА_2 трудовий договір вважається укладеним,
хоча наказ чи розпорядження про прийняття на роботу не були видані,  але працівника фактично було допущено до
роботи.

Доводи
представника ТОВ «Приватсервіс» про те,
що позивач не пройшов випробування при прийнятті на роботу,  тому з ним не укладався трудовий договір і
стаж цей не враховується,  - слід визнати
неправомірними,  так як згідно  ст.  26
КЗпП України при укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою
сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі,  яка йому доручається. Умова про випробування
повинна бути застережена в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу.
Звідси суд правильно визначився за матеріалами справи,  що трудові права позивача підлягають захисту
і зобов'язав ПП ОСОБА_2 занести відомості про роботуОСОБА_1 з 15.08.2005 року
по 27.10.2005 року та видати довідку про роботу та заробітну плату. За
положеннями  ст.  49 КЗпП України власник або уповноважений ним
орган зобов'язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу
на даному підприємстві,  в установі,  організації із зазначенням
спеціальності,  кваліфікації,  посади,
часу роботи та розміру зарплати.

Сторонами
не заперечується,  що зарплата позивача
становила 700 грн. на місяць,  тому за
відпрацьовані позивачем,  а не оплачені
три з 21 робочого дня в жовтні 2005 року суд і стягнув з ПП ОСОБА_2 на користь
позивача невиплачену зарплату в сумі 100 грн.,
які і вимагав в позові ОСОБА_1

Згідно  ст.
237-1 КЗпП України відшкодування моральної шкоди працівнику провадиться
в разі,  якщо порушення його законних
прав призвело до моральних життєвих зв'язків і вимагає від нього додаткових
зусиль для організації свого життя.

Позивачем
не доведено фактично,  що зазначеним
порушенням його трудових прав йому спричинена моральна шкода,  яка має відшкодовуватись в матеріальному
плані. Судова палата вважає моральною компенсацією задоволення вимог позивача
про зобов'язання занести в його трудову книжку відомості про роботу та
заробітну плату,  стягнути на його
користь з відповідача невиплачений за 3 дні заробіток в сумі 100 грн.

Тому відмова
судом в задоволенні вимог позивача про відшкодування моральної шкоди відповідає
матеріалам справи,  вимогам закону. Хоча
суд при цьому вказав на іншу

підставу
- пропуск строку звернення до суду з зазначеною вимогою,  апеляційна інстанція,  не погоджуючись з цим,  вважає неможливим скасування правильного по
суті рішення з одних лише формальних міркувань (ч. 2  ст.
308 ЦПК України).

Рішення
суду являється справедливим,
відповідаючим обставинам справи і вимогам закону,  і тому підстав для його зміни чи скасування
та задоволення апеляційної скарги,  - не
вбачається.

Керуючись  ст.
ст.  303,  304,
307,  308 ЦПК України,  судова палата,  -

ухвалила:

Апеляційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Соснівського районного суду м.  Черкаси
від 18 червня 2007 року ,  -залишити без
змін.

Ухвала може бути
оскаржена до Верховного Суду України в касаційному порядку на протязі
двохмісячного строку.