УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20
грудня 2007р.                                                                        м.  Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах по розгляду касаційних
скарг

Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі суддів:

Бідочко Н.П.,  Вакарук В.М. ,  Кривобокової Н.М. ,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в м.  Івано-Франківську цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним за касаційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 30 листопада 2005 року
та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 26 січня 2006 року,  -

встановила:

ОСОБА_1
3вернулася з позовом в суд до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним.

Рішенням
Мукачівського міськрайонного суду від 30 листопада 2005 року,  залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду
Закарпатської області від 26 січня 2006 року позов задоволено. Визнано договір
дарування 10/39 частин будинковолодіння АДРЕСА_1,  укладений 17 березня 2005р. між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2,  посвідченим нотаріусом
Мукачівського міського нотаріального округу Закарпатської області,  зареєстрованого в реєстрі №2136 - недійсним.

Посилаючись
на порушення судами норм матеріального і процесуального права,  ОСОБА_2 просить скасувати судові
рішення,  постановити нове рішення,  яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Колегія
суддів вважає,  що підстави для перегляду
оскаржуваних судових рішень відсутні.

Визнаючи
договір дарування частини будинковолодіння недійсним,  як суд першої інстанції,  так і колегія суддів Апеляційного суду,  виходив з того,  що згідно вимог  ст.
229 ЦК України,  п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 28.04.78р. №3 „Про судову

Справа №
33-ц-662кс/07р.                                    Головуючий
у 1 інстанції Щербан П.П.

Категорія
44                                                            Доповідач
Бідочко Н.П.

практику в справах про визнання
угод недійсними",  угода може бути
визнана судом недійсною
як укладена внаслідок помилки,  що має
істотне значення. Матеріалами справи,
поясненням позивачки,  свідків
доведено,  що договір дарування частини
будівлі був вчинений під впливом обману відповідача. Укладаючи угоду з
відповідачем ОСОБА_1,  будучи жінкою
похилого віку,  потребувала стороннього
догляду,  який обіцяв забезпечувати відповідач,  проте після підписання договору,  відповідач повністю змінив своє ставлення до
неї та намагався продати будинок.

При
таких обставинах суд дійшов правильного висновку про задоволення позову ОСОБА_1
і визнав договір дарування недійсним,  з
чим обґрунтовано погодилась колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до ч.2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно  ст.
335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або
вважати доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні суду,  чи відкинуті
ним,  вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,  про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається із матеріалів справи,  що
судові рішення ухвалені з додержанням судами норм матеріального та
процесуального права,  а також відсутні
передбачені ч.1  ст.  338 ЦПК України підстави для обов'язкового їх
скасування.

Отже,  колегія суддів вважає,  що доводи касаційної скарги висновків судів
не спростовують.

Керуючись  ст.
ст.  332,  336 ЦПК України,  колегія суддів судової палати в цивільних
справах по розгляду касаційних скарг Апеляційного суду Івано-Франківської
області, -

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Мукачівського міськрайонного суду від ЗО листопада 2005 року,  залишене без зміни ухвалою Апеляційного суду
Закарпатської області від 26 січня 2006 року,
залишити без зміни.

Ухвала
оскарженню не підлягає.