Справа №22-ц-1398 2007р.                   Головуючий у
1-й інстанції  Дубінчина Т.М.
Категорія 40                                             Суддя-доповідач                     Ільченко О.Ю.
РІШЕННЯ

іменем  України

23
листопада 2007 року колегія суддів судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого
-     Смирнової Т.В. суддів - Ільченко
О.Ю.,  Ведмедь Н.І. з участю секретаря
судового засідання -  Пархоменко А.П. та осіб,  які беруть участь у справі - позивача,  його представника та представників
відповідача

розглянула
у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Середино-Будського районного суду від
13 вересня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Середино-Будського
дочірнього агролісогосподарського підприємства «Середино-Будський агролісгосп»
про поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного
прогулу,  стягнення моральної шкоди,  -

ВСТАНОВИЛА:

08 серпня 2007 року ОСОБА_1звернувся до суду із зазначеними

вимогами ,  які обґрунтовував тим,  що він в травні 2004 року був прийнятий

на   роботу         трактористом   до   С-Будського
Агролісгоспу,       працював

добросовісно,  стягнень не мав.

У червні
2007 року йому необхідно було заготовити сіно і тому він не вийшов на роботу
6,  11,
12 липня 2007 року,  за що наказом
від 17.07.2007 року № 117   був
звільнений за прогули з 20.07.2007 року.

Вважає
своє звільнення незаконним,  оскільки
домовлявся не виходити на роботу з працівниками лісництва,  знайшов заміну на трактор та що своїми діями  збитків підприємству не заподіяв.

Крім
того,  він був звільнений без отримання
попередньої згоди профспілкової організації,
на засідання профкому його не запрошували.

Тому
просив поновити його на роботі,
вважає,  що неправомірним
звільненням йому заподіяна моральна шкода,
яку він оцінює у 5000 грн. ,  а
також стягнути середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням суду
ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1просить скасувати рішення суду першої інстанції,  яке вважає прийнятим з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити нове рішення по суті його позовних вимог.

В своїх доводах посилається на
ті ж підстави,  що зазначав у позовній
заяві.

Колегія
суддів дослідивши доводи апеляційної скарги,
яку підтримав апелянт та його представник,  заслухавши заперечення представників ДП
«Агролісгосп»,  пояснення свідків,  перевіривши матеріали справи,  дійшли висновку ,  що скарга підлягає частковому
задоволенню,  а рішення суду скасуванню з
постановлениям нового
рішення,  яким частково задовольнити
позов,  виходячи зі слідуючого.

Відмовляючи
в позові ОСОБА_1,  суд 1 інстанції
виходив з того,  що відповідачем виконані
всі вимоги закону при звільненні позивача та що факт невиходу ним на роботу 6,  11,  12
липня 2007 року знайшов своє підтвердження.

Однак,  колегія суддів не може погодитись з такими
висновками суду,  оскільки вони зроблені
на неповно з'ясованих обставинах,  що
мають значення для справи ,  а це
відповідно до  ст.  309 ч. 1 п. 1 ЦПК України є підставою для
скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Із
матеріалів справи вбачається,  що позивач
з травня 2004 року працював трактористом Зноб-Новгородського лісництва і до
звільнення не мав ніяких зауважень по роботі. Ці обставини в суді 1 інстанції
підтвердив і лісничий ОСОБА_2,  який був
безпосереднім керівником позивача ( а.с.
76).

6,  11,  12
липня 2007 року ОСОБА_1допустив невихід на роботу,  що і стало підставою для відповідача про
звільнення його з роботи за прогули з 20 липня 2007 року.

Стаття
40 ч. 4 КЗпП України передбачає розірвання трудового договору з ініціативи
власника у випадку здійснення працівником прогулу без поважних причин.

В суді
апеляційної інстанції встановлено,  що
питання поважності невиходу позивача на роботу в зазначені дні,  взагалі,
не перевірялись судом 1 інстанції.

В тім
одним із доводів позивача є те,  що він
знаходився на заготівлі сіна,  і що про
це була домовленість з лісничим в присутності працівників лісництва. На ці
обставини позивач посилався і в своєму поясненні на ім'я директора від
13.07.2007 року (а.с.  19).

Проте
адміністрація відповідача та профспілковий комітет агролісхозу у відсутність
працівника ОСОБА_1 вирішила питання про його звільнення за прогули без поважних
причин.

При
цьому,  відповідач порушив вимоги  ст.
149 ч. 1 КЗпП України щодо порядку застосування дисциплінарного
стягнення і не зажадав від позивача письмового пояснення.

А
згідно  ст.  43 КЗпП України ,  подання власника або уповноваженого ним
органу має розглядатись профспілковим органом у присутності працівника.

Із
протоколу № 4 засідання профспілкового комітету від 12.07.2007 року
вбачається,  що профком також дав згоду
на звільнення у відсутність позивача (а.с.
35-39).

При
перевірці доводів позивача апеляційним судом з'ясовано,  що невихід на роботу пов'язаний причинами
сімейно- побутового характеру. Так,  із
довідки МСЕК вбачається,  що його дружина
має інвалідність і їй протипоказана важка робота,  інших членів сім'ї немає,  а із довідки Зноб-Новгородської селищної ради
вбачається,  що в господарстві позивача
три корови,  які він мав намір
забезпечити сіном.

Представники
відповідача підтвердили,  що їм не було
відомо про сімейні обставини позивача.

Крім
того,  заслуговує на увагу і твердження
позивача в тій частині,  що він вирішував
питання щодо можливості невиходу на роботу в зв'язку з заготівлею сіна.
Зазначене підтверджується тим,  що 11-12
липня 2007 року його обов'язки виконували інші працівники лісництва ОСОБА_3  та ОСОБА_4,
які працювали в зазначені дні на тракторі,  закріпленого за позивачем і вказані
працівники не були відсторонені від роботи лісничим ОСОБА_5 Допитаний як свідок
ОСОБА_5ці обставини не спростував.

Колегія
суддів не може взяти до уваги доводи представників відповідача про те,  що невиходом 6, 11, 12 липня 2007 року на
роботу була спричинена шкода підприємству,
оскільки на підтвердження цього відповідач не надав відповідних
доказів,  а саме,  що водіям автомобілів ЗІЛ за простій
06.07.2007 року були сплачені кошти та що проведена оплата за використання приватного
трактора- погрузчика.

На
спростування цього,  в суді апеляційної
інстанції було встановлено,  що 11, 12
липня використовувався лише погрузчик
,  який був закріплений за
ОСОБА_1,  відповідачем також не надано
доказів,  що була переплата в заробітній платі
іншим працівникам.

Не можна
взяти до уваги і доводи представників відповідача про те,  що 28 серпня 2007 року у присутності позивача
профком повторно дав згоду на його звільнення,
оскільки на час розгляду справи в суді це уже не мало юридичного значення.

За
викладених обставин та фактів,  коли
відповідач порушив порядок ,
встановлений при звільненні та враховуючи поважність причин невиходу на
роботу та що від цього негативних наслідків для підприємства не настало,  колегія суддів вважає,  що в даному випадку звільнення з роботи,  як крайній захід,  проведено адміністрацією поспішно,  без з'ясування причин невиходу та врахування
особистих якостей працівника.

За таких
умов рішення суду не можна вважати законним і обгрунтованим,  воно підлягає скасуванню з постановлениям нового
рішення,  яким позовні вимоги про
поновлення на роботі задовольнити.

У
зв'язку з цим,  підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача середньомісячний заробіток за час вимушеного
прогулу в сумі 3892 грн. 50 коп.

Згідно
довідки на а.с.  8 ОСОБА_1 за травень -
червень 2007 року була нарахована заробітна плата у розмірі 1989 грн. 55
коп.,  тобто середньомісячний заробіток
складав 994, 76 грн. (1989, 55 : 2 ),  а
середньоденний  -  43 грн. 25 коп.

43, 25 грн. х 90
робочих днів   (з 20.07.07 по 23.11.07) =
3892, 50 грн.

За
обставин,  що позивач незаконно був
звільнений з роботи та поніс певні турботи,
пов'язані із захистом своїх прав,
то він має право на моральне відшкодування,  яке слід визначити в сумі 100 грн.
Доказів,  що йому спричинена моральна
шкода в  розмірі 5000 грн.    він не надав.

При
визначенні розміру цієї шкоди,  судова
колегія врахувала і ту обставину,  що
позивач своїми діями сприяв виникненню спірної ситуації і зверненню до суду.

В
зв'язку з частковим задоволення позовних вимог,
з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати за
правову допомогу в сумі 350 грн. та на користь держави стягнути судовий збір в
сумі 59 грн. 50 коп. ( 51 грн. за вимоги матеріального характеру і 8, 50 грн.
за вимоги немайнового характеру : про стягнення моральної шкоди).

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст.  303,  307 ч. 1 п. 2,  309 ч. 1 п. 1,    313,
314,    316 ЦПК України,  колегія суддів:

ВИРІШИЛА :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати
рішення Середино-Будського районного суду від 13 вересня 2007 року в даній
справі і постановити нове рішення,  яким
позов задовольнити частково.

ОСОБА_1
поновити на роботі трактористом Зноб-Новгородського       лісництва Середино-Будського дочірнього
агролісничогосподарського підприємства «Середино-Будського

агролісгоспу»
з 20 липня 2007 року та стягнути з ДП Середино - Будського агролісгоспу на
користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу за період
з 20 липня по 23 листопада 2007 року в сумі 3892 грн. 50 коп. з відрахуванням
всіх необхідних платежів при виплаті.

Стягнути
з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 100 грн. та судові
витрати за правову допомогу в сумі 350 грн.

Стягнути
з Середино-Будського «Агролісгоспу» на користь держави судовий збір в сумі 59
грн. 50 коп.

Допустити
негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення
середньомісячного середнього заробітку за один місяць в сумі 994 грн. 76 коп.

Рішення
набрало законної сили,  проте може бути
оскаржене безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
проголошення.