Кадия                                                                                      Справа
№ 2-1582/2007 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

04 вересня 2007
року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:
головуючого - судді Вуїва О.В.,

при секретарі -Якименко А.О.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.  Вознесенську
цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
військової частини А-2920 (далі - в/ч
А-2920) про стягнення військового речового майна,

ВСТАНОВИВ:

В серпні
2007 року ОСОБА_1. звернувся
до суду з позовною заявою до в/ч А-2920 про стягнення військового речового
майна в якій вказував,  що з 29 липня
1991 року по 07 лютого 2005 року він проходив дійсну військову службу на посаді
начальника цеху стрілецького озброєння в/ч А-2920 та має звання майора Збройних
Сил України.

Відповідно
до наказу начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України
та наказу командира в/ч А-2920 позивач (у зв'язку зі скороченням штату) був
звільнений з військової служби в запас,
а також виключений з 07 лютого 2005 року зі списків особового складу.

За період
проходження військової служби ОСОБА_1. не
отримував речове майно,  чим було
порушено його право,  передбачене  ст.  9
Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів
їх сімей».

04 липня
2007 року позивач звернувся до командира в/ч А-2920 з вимогою про видачу майна
або виплату замість нього грошової компенсації,
однак отримав відмову. Відмова була обґрунтована відсутністю на складі
необхідного речового майна.

Враховуючи
ці обставини,  позивач просив зобов'язати
відповідача видати в натурі речове майно,
загальною вартістю 1526, 50 грн.,
а саме: куртку утеплену,  вартістю
128 грн.,  два кітелі,  загальною вартістю 251, 20 грн.,  троє штанів,
загальною вартістю 174 грн.,  два
комплекти - куртка і брюки,  загальною
вартістю 334 грн.,  два кашкети
повсякденних,  загальною вартістю 34, 06
грн.,  плащ-накидка,  вартістю 140 грн.,  шість сорочок,  загальною вартістю 180 грн.,  шість краваток,  загальною вартістю 16, 56 грн.,  дві пари чобіт утеплених,  загальною вартістю 191, 88 грн.,  дві шапки-вушанки,  загальною вартістю 76, 80 грн.,  а також просив стягнути всі понесені ним
судові витрати.

В судове
засідання позивач не з'явився,  суду
надав заяву про розгляд справи у його відсутності,  позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився,  однак від нього надійшла письмова заява в
якій він просить розглядати справу без його участі,  позовні вимоги визнає повністю.

Оскільки
матеріали справи містять достатньо відомостей про права та взаємовідносини
сторін,  тому суд вважав можливим
розглядати справу у відсутності представника відповідача.

Дослідивши
матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих
стороною доказів,  суд прийшов до
наступного.

Так,  судом встановлено,  що з 29 липня 1991 року по 07 лютого 2005
року ОСОБА_1. проходив
дійсну військову службу на посаді начальника цеху стрілецького озброєння в/ч А-2920 та має звання
майора Збройних Сил України (а.с. 5, 6).

Згідно
зі  ст.
9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року (зі змінами та доповненнями)
військовослужбовці отримують за рахунок держави речове майно,  або за їх бажанням грошову компенсацію
замість нього.

З
довідки в/ч А-2920 за №120/91 від 07 лютого 2005 року вбачається,  що позивач має право на отримання речового
майна на загальну суму 1526, 50 грн.,
яке відповідач зобов'язаний був надавати під час проходження останнім
військової служби.

Також з
матеріалів справи (а.с. 7, 10) вбачається те,
що в/ч А-2920 повністю визнає заборгованість перед позивачем в частині
передачі речового майна або сплати відповідної компенсації,  однак обґрунтовує свою відмову відсутністю
необхідного майна на речовому складі,  що
не може бути визнано судом підставою для невиконання вимог Закону.

Враховуючи
положення Закону України „Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів"
від 17 лютого 2000 року (зі змінами та доповненнями),  згідно якого дію ч. 2  ст.  9
Закону України , Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів
їх сімей" призупинено в частині грошової компенсації замість речового
майна,  суд вважає обґрунтованими вимоги
позивача в частині стягнення речового майна в натурі.

За таких
підстав суд прийшов до переконання,  що
позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають
повному задоволенню.

Відповідно
до ч.1  ст.  88 ЦПК України з відповідача на користь
позивача також підлягають стягненню понесені ним судові витрати,  а саме державне мито в сумі 51 грн.,  а також витрати з інформаційно - технічного
забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.

Керуючись  ст.
ст.  10, 11, 88, 212, 213,  214, 215 ЦПК України,  суд,  -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до військової
частини А-2920 (далі - в/ч А-2920) про стягнення військового речового майна -
задовольнити повністю.

Зобов'язати військову частину А-2920 видати ОСОБА_1 речове майно: куртку утеплену,  вартістю 128 грн.,  два кітелі (вартістю 125, 60 за штуку),  загальною вартістю 251, 20 грн.,  троє штанів (вартістю 58 грн. за штуку),  загальною вартістю 174 грн.,  два комплекти -куртка і брюки (вартістю 167
грн. за комплект),  загальною вартістю
334 грн.,  два кашкети повсякденних (вартістю
17, 07 грн. за штуку),  загальною
вартістю 34, 06 грн.,  плащ-накидка,  вартістю 140 грн.,  шість сорочок (вартістю 30 грн. за
штуку),  загальною вартістю 180
грн.,  шість краваток (вартістю 2, 76
грн. за штуку),  загальною вартістю 16,
56 грн.,  дві пари чобіт утеплених
(вартістю 95, 94 за пару),  загальною
вартістю 191, 88 грн.,  дві шапки-вушанки
(вартістю 38, 40 грн. за штуку),
загальною вартістю 76, 80 грн.,  а
всього на загальну суму 1526 (одна тисяча п'ятсот двадцять шість) гривень 50
копійок.

Стягнути
з військової частини А-2920 (р/р 0149 ГУДКУ в Миколаївській
області,  код 08140309,  МФО
8) на користь ОСОБА_1 в
повернення 51 (п'ятдесят одну) гривню державного мита,  а також 30 (тридцять) гривень витрат з
інформаційно -технічного забезпечення розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду
Миколаївської

області через міськрайонний суд шляхом подачі заяви про
апеляційне

оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення та
подачі

апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви
про апеляційне

оскарження.