Справа № 2-П-1189/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27
лютого 2007 року                                                                         місто
Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого - судді                                                             Слюсарчук
Н.Ф.

з участю
секретаря с/з                                                           Хоцької
Л.М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2

про      відшкодування матеріальної та моральної
шкоди,  завданої в результаті ДЩ-

ВСТАНОВИВ:

Позивач
в жовтні 2006 року звернувся з вищезгаданим позовом,  в якому зазначив,  що з вини відповідача,  який керував на підставі тимчасового
реєстраційного талону на транспортний засіб автомобілем «ФОРД -ЕАЛ» д.н. НОМЕР_1,  що належить позивачу,  15.06.2006 року о 15 год. 30 хв. по дорозі
Київ - Чернігів на 168 км
у напрямку до м.  Чернігова сталася
ДТП. Внаслідок даної ДТП автомобіль «ФОРД -ЕАЛ» д.н. НОМЕР_1,  що належить позивачу,  отримав механічні пошкодження. У зв"язку
з цим просив стягнути з відповідача 50000 грн. матеріальної шкоди для
відновлення автомобіля,  а також судові
витрати.

В судовому
засіданні позивач позов підтримав,  на
обгрунтування своїх доводів вказав,
винним в скоєнні ДТП
є відповідач,  оскільки він не вибрав
безпечну швидкість руху та дистанцію руху,
внаслідок цього здійснив зіткнення з автомобілем ГАЗ - 5312 д.н. НОМЕР_2. Просив стягнути
з відповідача на відшкодування матеріальної шкоди 47214 грн. 98 коп. відповідно
до висновку експерта № 158 судової автотоварознавчої експертизи від 21.11.2006
року,  на відшкодування моральної шкоди
5000 грн,  оскільки йому спричинені
моральні переживання та хвилювання,
тривалий період часу він не може розпоряджатися власним
автомобілем,  як засобом пересування.
Крім того,  він є суб»єктом підприємницької
діяльності,  надає послуги по
вантажоперевезенню,  а повне пошкодження
автомобіля призвело до припинення діяльності,
не надходження коштів у бюджет сім»ї,
порушено звичний^ для нього порядок організації життя,  що вимагало додаткових зусиль для його
організації. Вважає,  що відшкодуванню
підлягають також витрати за проведення експертизи в розмірі 400 грн,  витрати за

публікацію
оголошень в газетах в сумі 342 грн. 08 коп,
витрати за надані послуги евакуатора для транспортування пошкодженого
автомобіля в сумі 1950 грн,  витрати за
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. та сплачений
судовий збір в сумі 500 грн.

Відповідач
ОСОБА_2. не
з"явився в судові засідання без поважних причин,  хоча був неодноразово повідомлений належним
чином про день,  час та місце розгляду
справи,  зокрема,  в газетах «Житомирщина" від 17.02.2007
року та «Урядовий кур»єр» від 17.02.2007 року опубліковані оголошення,  від відповідача не надійшло повідомлення про
причини неявки,  тому суд вважає за
можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у
відповідності до вимог  ст.  169 ч.4 ЦПК України.

Заслухавши
позивача,  дослідивши докази в їх
сукупності,  оцінюючи їх за своїм
внутрішнім переконанням,  суд вважає,  що позов підлягає до часткового задоволення.

Правовідносини,  що виникли між сторонами,  регулюються
ст.   ст.  1166,
1167,  1188,  1192 ЦК
України,  чинними на день їх
виникнення.

Відповідно
до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов"язковому
з"ясуванню при вирішенні даного спору про відшкодування матеріальної шкоди
підлягає з"ясуванню: наявність такої шкоди,  протиправність діяння її заподіювача,  наявність причинного зв"язку між шкодою
і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Судом
встановлено,  що 15.06.2006 року о 15 год. 30 хв. по дорозі
Київ -Чернігів на 168 км
у напрямку до м.  Чернігова з вини
відповідача,  який керував автомобілем
«ФОРД -ЕАЛ» д.н. НОМЕР_1 на підставі тимчасового реєстраційного талону на
транспортний засіб НОМЕР_2,  що належить
ОСОБА_1,  сталася ДТП,  внаслідок якої автомобіль «ФОРД -ЕАЛ» д.н. НОМЕР_1,  що належить позивачу та був керований
відповідачем,  отримав механічні
пошкодження,  відповідно до довідки/а.с.
10/,  який економічно відновлювати
недоцільно.

Згідно
до вимог  ст.  1187 ЦК України,  шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою,  яка на
відповідній правовій підставі /право власності,
інше речове право,  договір
підряду,  оренди тощо/ володіє
транспортним засобом,  механізмом,  іншим об"єктом,  використання,
зберігання,  або утримання якого
створює підвищену небезпеку,  якщо не
доведуть,  що шкода була завдана
внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Крім того,  шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки,  відшкодовується на загальних підставах,  а саме: шкода,  завдана одній особі з вини іншої особи,  відшкодовується винною особою,  як передбачено вимогами  ст.
1188 ЦК України. Відповідно до вимог п.3,  4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №
6 від 27.03.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди" із змінами та доповненнями,  шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою,  яка на відповідній правовій підставі володіє
транспортним засобом,  а шкода,  заподіяна одному з володільців з вини іншого
- відшкодовується винним.

Суд
вважає,  що відповідачем є ОСОБА_2,  оскільки він є володільцем джерела підвищеної
небезпеки,  керував автомобілем на
правовій    підставі -

тимчасового
реєстраційного талону на транспортний засіб НОМЕР_2/ а.с.  6/,
повинен відповідати за заподіяну матеріальну та моральну шкоду.

Суд
прийшов до висновку,  що дана ДТП сталася
із вини відповідача ОСОБА_2. в результаті невідповідності його дій технічним
вимогам п. 12.1,  13.1 Правил дорожнього
руху України,  оскільки відповідач не
дотримався безпечної дистанції,  що і
привело до зіткнення автомобілей.

Наведене
стверджується постановою Богунського райсуду
м.  Житомира від
11.09.2006 року та постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від
10.08.2006 року/ а.с.  8,  21/.

Відповідно
до  ст.
61 ч.3 ЦПК України,
обставини,  визнані судовим
рішенням у цивільній,  господарській або
адміністративній справі,  що набрало
законної сили,  не доказуються при
розгляді інших справ,  у яких беруть
участь ті самі особи або особа,  щодо
якої встановлено ці обставини. Крім того,
вирок у кримінальній справі,  що
набрав законної сили або

постанова
суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкові для суду,  що розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи,  стосовно якої ухвалено
вирок або постанову суду,  з питань,  чи мали місце дії та чи вчинені вони цією
особою./  ст.  61.Ч.4 ЦПК України/.

Таким
чином,  судом встановлена протиправність
дій відповідача ОСОБА_2. та його вина в скоєнні даної ДТП,  а також причинний зв"язок між наявною
шкодою і протиправним діянням заподіювача,
оскільки

постанова
Богунського райсуду м.  Житомира від 11.09.2006 року/а.с. 21/,  є обов"язковою для суду,  дана обставина є підставою для звільнення від
доказування щодо вини ОСОБА_2.
в даній ДТП.

Визначаючи
розмір матеріальної шкоди,  судом
враховується висновок експерта № 158 судової автотоварознавчої експертизи від
21.11.2006 року,  по визначенню
матеріального збитку,  з врахуванням
обсягу механічних пошкоджень автомобіля позивача,  згідно якого розмір матеріальної шкоди в
результаті пошкодження автомобіля становить 47214 грн. 98 коп,  позаяк автомобіль економічно відновлювати
недоцільно та підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2. на користь позивача.
Даний висновок не оспорювався ним при розгляді справи,  а тому приймається як доказ.

Вирішуючи
питання про наявність підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди,  судом враховуються періоди страждань та
хвилювань,  які вивели позивача із
рівноваги,  неможливість позивача
тривалий період часу розпоряджатися автомобілем,  як засобом пересування. Відповідно до
оглянутих документів судом,  позивач є
суб»єктом підприємницької діяльності,
надає послуги по вантажоперевезенню/а.с. 61-63/,  а повне пошкодження автомобіля призвело до
припинення його діяльності,  не
надходження коштів у бюджет сім»ї,
порушено звичний для нього порядок організації життя,  що вимагало додаткових зусиль для його
організації.

З
урахуванням характеру,  обсягу та глибини
заподіяних позивачу моральних страждань,
їх наслідків,  враховуючи вимоги
розумності та справедливості,  суд вважає
за можливе задовольнити позов частково та визначає розмір моральної шкоди в
сумі 1500 грн,  які підлягають
відшкодуванню з відповідача ОСОБА_2. у відповідності зі  ст.
1167 ЦК України.

В решті позовних
вимог відмовити за безпідставністю.

У
відповідності до  ст.  88 ЦПК України відповідач
ОСОБА_2.3обов"язаний відшкодувати позивачу витрати за проведення
експертизи в розмірі 400 грн,  витрати за
публікацію оголошень в газетах в сумі 342 грн. 08 коп,  витрати за надані послуги евакуатора для
транспортування пошкодженого автомобіля в сумі 1950 грн,  витрати за інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в сумі 30 грн. та сплачений судовий збір в сумі 480 грн. 50
коп.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст.  10,  11,
60,  88,  209,
212-215,  218,  Розділ 111,
Глава 8 ЦПК України,   ст.   ст.
1166,  1167,  1188,
1192 ЦК України,  Постановою Пленуму Верховного Суду України №
6 від 27.03.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди" із змінами та доповненнями та Постановою
Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову
практику в справах про відшкодування моральної /немайнової / шкоди " із
змінами і доповненнями,  суд,  -

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити частково.

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1на відшкодування матеріальної шкоди 47214 грн. 98
коп.3а пошкоджений автомобіль,  на
відшкодування моральної шкоди 1500 грн,
витрати за проведення експертизи в сумі 400 грн,  витрати за публікацію оголошень в газетах в
сумі 342 грн. 08 коп,  витрати за надані
послуги евакуатора для транспортування пошкодженого автомобіля в сумі 1950
грн,  витрати за інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в сумі ЗО грн. та сплачений судовий збір в сумі
480 грн. 50 коп.

В решті позовних
вимог відмовити за безпідставністю.

Рішення
може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Богунський
районний суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду
протягом десяти днів з дня проголошення рішення та апеляційної скарги протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження,  з подачею її копії до апеляційної інстанції
або в порядку ч. 4  ст.  295 ЦПК України.

Заочне
рішення може бути переглянуте судом,  що
його ухвалив,  за письмовою заявою
відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.