Справа № 22ц
- 6013 2007 рік                                Голов. в 1-й інстан.
Доповідач Пономарьова О.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7  вересня 2007 року                     Апеляційний суд Донецької
області в складі:

головуючого
судді   Пономарьової О.М.

суддів                      Бабенка П.М., Бондаренко Л.І.,

при
секретарі           Артамоновій C.O.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Донецьку

цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Донецького національного технічного
університету про визнання права на жиле приміщення, -

встановив:

Донецький
національний технічний університет звернувся до Апеляційного суду Донецької
області з апеляційною скаргою на рішенням Ворошиловського районного суду м.
Донецька від 24 травня 2007 року, яким задоволені позовні вимоги ОСОБА_1.,
ОСОБА_2. до Донецького національного технічного університету про визнання права
на жиле приміщення і за позивачами визнане право на жиле приміщення кв.
АДРЕСА_1

В апеляційній
скарзі ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення нового
рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки суд першої інстанції
неправильно встановив обставини, які мають значення для справи, неправильно
дослідив та оцінив докази, внаслідок чого прийняв неправильне та необгрунтоване
рішення .

В судовому
засіданні представник Донецького національного технічного університетуОСОБА_3 просила
задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення суду та відмовити позивачам в
задоволенні позовних вимог.

ПозивачОСОБА_1
та його представник ОСОБА_4просили рішення суду залишити без змін, вважають
його правильним і обгрунтованим.

ПозивачОСОБА_2. в судове засідання
не з'явилася, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином.

Судом першої
інстанції встановлено, що позивачі з 1 лютого 1991 року проживають в окремій
двокімнатній квартирі АДРЕСА_2 Вказаний будинок , відповідно до рішення
виконкому Донецької міської ради № 419/4 від 28 листопада 1990 р. "Про
затвердження акту про прийом в експлуатацію закінченого будівництва 9-ти
поверхового 2-х секційного 143-х квартирного житлового будинку № 29-а в MP
„Привокзальний" Київського району поштова адреса:АДРЕСА_1, переданий
на баланс Донецькому політехнічному інституту (нині Донецький національний
технічний університет) і запропоновано організувати експлуатацію цього жилого
будинку як гуртожитку.

В пункті 2
рішення виконкому міської ради народних депутатів від 21 березня 1990 року № 94/1
зазначено, що квартири, у тому числі і АДРЕСА_1 вважати квартирами для малих
сімей (гуртожиток) з метою тимчасового проживання в них студентів прискореної
підготовки гірничих інженерів Донецького політехнічного інституту. З 1993 року
позивачі постійно прописані в квартирі АДРЕСА_1, житловою площею 29,8 кв.м.,
загальною площею 53,7 кв.м., яка має всі побутові приміщення , передбачені для
мешкання окремих сімей, відповідає вимогам ст. 63 ЖК України, оплачують
квартплату, комунальні послуги з тарифів для житлових будинків.

Відповідно до
листа № 332 від 28 лютого 2006 року КП „Бюро технічної інвентаризації м.
Донецька", станом на 10 листопада 1990 року будівля АДРЕСА_1
проінвентаризована як житловий будинок. Згідно з листами ДонНТУ від 7 червня
1999 року та від 18 квітня 2002 року проведена інвентаризація декількох
квартир, які були приватизовані. Оскільки ні в БТІ, ні у виконавчому комітету
Київської районної в м. Донецьку Ради вказана будівля як гуртожиток не
зареєстрована, в цій будівлі є приватизовані квартири, суд дійшов висновку, що
вона не може розглядатися як гуртожиток і визнав за позивачами право на жиле
приміщенні квартири АДРЕСА_1

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення позивача, його представника,
представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Відповідно до
ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом
встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що позивачі з 1993 року
постійно прописані в квартирі АДРЕСА_1, житловою площею 29,8 кв.м., загальною
площею 53,7 кв.м., яка має всі побутові приміщення , передбачені для мешкання
окремих сімей, відповідає вимогам ст. 63 ЖК України, оплачують квартплату,
комунальні послуги з тарифів для житлових будинків.

Ці обставини
підтверджуються поясненнями позивачів, дослідженими в судовому засіданні
документами.

Відповідно до
ст. 127 ЖК України для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а
також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись
гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнанні
для цієї мети жилі будинки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у
виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних
депутатів. Якщо не була проведена реєстрація будинку як гуртожитку у
виконавчому комітеті місцевої ради, то цей будинок неможливо розглядати як
гуртожиток.

Приймаючи
рішення про визнання за позивачами права на жиле приміщення квартири АДРЕСА_1,
суд правильно виходив з того, що на час надання позивача житла у спірному
будинку і вселення їх в кв. АДРЕСА_1, вказана будівля не може розглядатися як
гуртожиток, оскільки вона не була зареєстрована як гуртожиток.

Розглядаючи
позовні вимоги ОСОБА_1. та ОСОБА_2., суд повно та всебічно з'ясував обставини
справи, перевірив доводи та заперечення сторін, правильно встановив
правовідносини, які склались між ними і дійшов до обгрунтованого висновку про
задоволення заявлених вимог.

Висновки суду є
правильними , оскільки грунтуються на обставинах, які встановлені в судовому
засіданні, наданих сторонами доказах.

Рішення суду
першої інстанції постановлено на підставі наданих сторонами доказів у
відповідності з нормами матеріального і процесуального законодавства.

Наведені в
апеляційній скарзі доводи є непереконливими, не спростовують висновків суду і
не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов'язує
можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Апеляційний суд
визнає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального
права, тому на підставі ст.308 ЦПК України відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний
суд, -

ухвалив:

Апеляційну
скаргу Донецького національного технічного університету відхилити.

Рішення
Ворошиловського районного суду м. Донецька від 24 травня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала суду
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання нею законної сили .