РІШЕННЯ

ІМЕНЕММ  УКРАЇНИ

19
грудня 2007р.                                                                                                            м.
Одеса

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у
складі:

Головуючого:                    Градовського Ю.М.

суддів:                                Артеменка І.А.

Суворов В.О.

при
секретарі:                     Ксендзюк
І.А.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1,  ОСОБА_2 на ухвалу Котовського міськрайсуду
Одеської області від 6 червня 2006 року про скасування заходів забезпечення
позову,  за апеляційними скаргами
ОСОБА_3,  ОСОБА_4,  ОСОБА_1 на рішення Котовського міськрайонного
суду Одеської області від 11 квітня 2007р. по справі за позовом ОСОБА_3,  ОСОБА_4 до ОСОБА_1,  ОСОБА_5,
ОСОБА_6 та ОСОБА_2 про виселення та зустрічним позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання угоди дійсною та право власності на
домоволодіння,

ВСТАНОВИЛА:

У
березні 2006 р. позивачі звернулися в суд із позовом до ОСОБА_1 ,  ОСОБА_5,  ОСОБА_6,  ОСОБА_2
про виселення.

В
обґрунтування своїх вимог позивачі посилаються на те,  що спірна будівля АДРЕСА_1 належить їм на
підставі договору купівлі-продажу. У грудні 2005р. ОСОБА_1  разом із своєю родиною (відповідачами по
справі) тимчасово переїхала до них,
оскільки продала свою квартиру. У січні-лютому 2006р. відповідачка
придбала квартиру,  але будинок не
звільнила.

У квітні
2006р. ОСОБА_1  звернулась в суд із
зустрічним позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4
про визнання угоди дійсною та право власності на домоволодіння.

В
обгрунтування своїх вимог позивачка по зустрічному позову посилається на
те,  що між нею та ОСОБА_3 була усна
домовленість про те,  що останній у
серпні 2005р. обіцяв продати спірну будівлю АДРЕСА_1 за 60000грн. Відповідачі
по зустрічному позову перенесли свої речі у літню кухню та гараж,  надали їй увесь дім для проведення
ремонту.    У   листопаді 2005р. вона запропонувала

Справа
№22ц-3126/07                                                                              Категорія
ЦП: 5

Головуючий у
інстанції: Нікітішин В.П.

Доповідач:
Градовський Ю.М.

ОСОБА_3
обумовлену суму і наполягала на нотаріальному оформлені договору купівлі
продажу,  але відповідач відмовився узяти
гроші,  мотивуючи тим,  що боїться тримати таку велику суму грошей
вдома. На час розгляду справи,  ОСОБА_3
відмовляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу,  гроші не отримує.

Ухвалою
Котовського міськрайонного суду Одеської області від 6 червня 2006 року знятий
арешт з домоволодіння АДРЕСА_1,  яке
належить на праві власності ОСОБА_3,
накладений ухвалою суду від 11 травня 2006 року.

Рішенням
Котовського міськрайонного суду Одеської області від 11 квітня 2007р. позовна
заява ОСОБА_3,  ОСОБА_4 задоволена.
Виселено ОСОБА_1,  ОСОБА_5,  ОСОБА_7,
ОСОБА_6,  Дзюбу Сергія Григоровича
з домоволодіння АДРЕСА_1 без надання іншого житла.

Зустрічну
позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3,  ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь
ОСОБА_1 35826грн.32к.,  в порядку
відшкодування збитків і 1000грн. в порядку грошового відшкодування моральної
шкоди та понесенні судові витрати по справі в сумі 2229грн.57к.,  а усього - 39056грн.39к.

В
апеляційних скаргах апелянти просять ухвалу суду та рішення суду частково
змінити,  посилаючись на порушення норм
права.

Розглянувши
матеріали справи,  заслухавши доповідь
судді доповідача,  доводи апеляційної
скарги,  пояснення на неї,  перевіривши законність та обгрунтованність
ухвали та рішення суду в межах доводів апеляційної скарги,  колегія суддів вважає необхідним скаргу
задовольнити частково,  рішення суду
змінити.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_3 та частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1  суд першої інстанції виходив з того,  що ОСОБА_3 є власником житлового будинку
АДРЕСА_1,  а ОСОБА_1  разом зі своєю родиною вселилась і
перешкоджає йому розпорядитись власністю.

Щодо
позовних вимог ОСОБА_1,  суд першої
інстанції виходив з того,  що вона за
власні кошти провела до будинку газ,  водопостачання,  опалення,
кабельне телебачення,  однак
ОСОБА_3,  який обіцяв продати вказаний
будинок відмовився від своїх обіцянок,
що завдало їй шкоди,  як
матеріальної так і моральної.

Виходячи
з наведеного,  суд першої інстанції
задовольнив позовні вимоги ОСОБА_3 та частково задовольнив зустрічний позов
ОСОБА_1

Проте з
таким висновком суду першої інстанції не може погодитись судова колегія,  оскільки висновки суду не відповідають
дійсним обставинам справи,  суд
неправильно застосував норми матеріального права.

Судова
колегія вважає,  що вказані порушення
норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи по
суті,  а тому апеляційний суд за
правилами  ст. 309ЦПК України,  рішення суду змінює,  з наступних підстав.

Так,  судом встановлено,  що відповідно до довідки №2237 від 3 квітня
2006р. (т.1 а.с. 11) та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 6
травня 2006р. (т.1 а.с. 49) ОСОБА_3 є власником житлового буднику АДРЕСА_1. У
грудні 2005р. він надав ОСОБА_1  та
членам її сім'є свій будинок для тимчасового проживання,  до придбання іншого. За час проживання в
будинку,  ОСОБА_1  за власні кошти провела газ,  водопостачання. Однак у лютому 2006р.,  на вимогу власника про звільнення будинку
ОСОБА_1  відповіла відмовою,  та звернулась до суду із зустрічним позовом
про відшкодування збитків,  пов'язаних з
ремонтом,  проведенням
водопостачання,  газу,  опалення,
упущеною вигодою.

Виходячи
із матеріалів справи,  судова колегія
вважає,  що між сторонами виникли
правовідносини з приводу майнового найму,
а саме житла,  хоча договір найму
у письмовій формі не укладався.

За
правилами  ст. 759ЦК України,  за договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на
певний строк.

З матеріалів
справи видно,  і цей факт підтвердив в
судовому засіданні ОСОБА_3,  що він надав
ОСОБА_1  можливість тимчасово проживати у
своєму будинку. Він також підтвердив,  що
за час проживання ОСОБА_1  провела
водопровід,  газ.

Відповідно
до ч.1, 3  ст. 778ЦК України,  наймач може поліпшити річ,  яка є предметом договору найму,  лише за згодою наймодавця. Якщо поліпшення
речі зроблено за згодою наймодавця,
наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або за
зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю.

Оскільки
за час проживання в житловому будинку ОСОБА_1
значно поліпшила умови будинку,  а
саме провела газ,  що підтверджується
актом виконаних робіт (т.2 а.с. 75, 76),
провела водопровід (т.2 а.с. 91-93),
судова колегія вважає,  що вказані
витрати повинні бути відшкодовані ОСОБА_3

Вирішуючи
питання щодо інших витрат,  судова
колегія вважає,  що суд першої інстанції
помилково дійшов до висновку про те,  що
між сторонами виникли правовідносини щодо купівлі-продажу,  а тому помилково стягнув витрати щодо
упущеної вигоди та інших витрат.

Виходячи
з наведеного,  судова колегія
вважає,  що рішення суду в частині
стягнення витрат на проведення газу,
водопостачання є правильним та обгрунтованним,  а тому в цій частині суд залишає рішення без
змін,  в інший частині рішення
змінити,  в позові відмовити.

За
правилами  ст. 154ЦПК України,  заходи забезпечення позову можуть бути
скасовані судом,  який розглядає справу.

Вирішуючи
питання щодо законності ухвали Котовського міськрайонного суду Одеської області
від 6 червня 2006р. щодо зняття арешту з будинку АДРЕСА_1,  суд першої інстанції виходив з того,  що відпала необхідність у застосуванні
заходів забезпечення позору,  а тому
своєю ухвалою їх скасував.

Судова
колегія вважає,  що ухвала суду
постановлена в межах цивільно процесуального права,  обґрунтована,
а тому підстав для її скасування не вбачає.

На підставі
викладеного,  керуючись  ст.
ст. 309, 316ЦПК України,  колегія
суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення
Котовського міськрайонного суду Одеської області від 11 квітня 2007р. змінити.

Стягнути
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3412грн.58к. витрати на проведення газу,  1534грн. на проведення водопроводу.

В іншій частині
позовних вимог - відмовити.

Ухвалу
Котовського міськрайонного суду Одеської області від 6 червня 2006р. про
скасування заходів забезпечення позову залишити без змін.

Рішення суду
набирає законної сили з моменту проголошення,
однак може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.