Справа
№22-3554
у 1-й інстанції Литвинова
Доповідач Волошина В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21
листопада  2007 року                     Колегія Суддів судової
палати в цивільних справах

Апеляційного
суду міста Києва в складі :

Головуючого                                ОСОБА_3

Суддів                                           Столбун
В.І.,  Желепи О.В.

при
секретарі                                Гайдай Ы.М.

Розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.
Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду
м.  Києва від 31 січня 2007 р. в справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оплату робіт та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним та стягнення коштів в розмірі 30 500
грн.

Заслухавши
доповідь судді ОСОБА_3 ,  перевіривши
матеріали справи,  обговоривши доводи
апеляційної скарги,  колегія суддів,  -

встановила:

13
жовтня 2006 р. позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про
стягнення 33 100 грн. вартості робіт за договором підряду.

Свої
позовні вимоги мотивувала тим,  що між
нею та відповідачем 15 лютого 2006 р. було укладено договір підряду №1-2006 до
умов якого позивач зобов'язувалась побудувати відповідачу будинок,  а він повинен був оплатити вартість робіт у
розмірі 66100 грн. Роботи за договором були виконані,  але відповідач відмовився підписувати акт
виконаних робіт та оплатити частину вартості виконаних робіт на суму 33100 грн.

Не
погоджуючись з основним позовом відповідач ОСОБА_2 подав зустрічний
позов про визнання недійсним договору підряду,
укладеного з позивачкою,
посилаючись на те,  що він був
укладений з порушенням діючого законодавства,
а за таких обставин вимоги,  про
стягнення коштів за договором не підлягають задоволенню. Крім того,  зазначав,
що він частину будівництва здійснив за власні кошти,  тому вимоги позивачки вважає безпідставними.

Рішенням
Печерського районного суду м.  Києва від
31 січня 2007 р. в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оплату робіт відмовлено. У задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним та
стягнення коштів у розмірі 30 500 грн. відмовлено.

В
апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 просила рішення суду скасувати в частині
відмови їй в задоволенні позовних вимог,
посилаючись на його необґрунтованість в зв'язку з неповним з'ясуванням
обставин справи та ухвалити нове про задоволення її позову. В решті рішення
суду просила залишити без змін. Зазначала,
що нею 15 лютого 2006 р. з відповідачем було укладено договір підряду на
будівництво дерев'яного жилого будинку згідно затвердженого ескізу з
дерев'яного брусу української сосни. Ціна договору складала 66100 грн.,  з яких відповідач їй заплатив 33100
грн.,  хоча роботи і були виконані. Акт
виконаних робіт не підписав.

Розглянувши
справу в межах доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого в цій частині
рішення,  колегія суддів приходить до
висновку,  що апеляційна скарґа не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до  ст.
308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін,  якщо визнає,  що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права.

Не може
бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Відповідно
до  ст.
837 ЦК України
за договором підряду одна сторона / підрядник/ зобов'язується на свій ризик
виконати певну роботу за завданням другої сторони /замовника/,  а замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Згідно
ч.4  ст.
849 ЦК України
передбачено право замовника у будь-який час до закінчення роботи відмовитися
від договору підряду,  виплативши
підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувати йому збитки,  завдані розірванням договору.

Відмовляючи
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того,  що будівельні роботи були виконанні згідно
договору підряду частково. Судом встановлено,
що другий етап робіт по будівництву стін та покрівлі будинку був
здійснений відповідачем за власні кошти і з робітниками він розрахувався в
повному обсязі.

Таких
висновків суд дійшов з дотриманням вимог процесуального законодавства щодо
всебічності й повноти з'ясування дійсних обставин справи,  прав та обов'язків сторін в даних
правовідносинах,  належної правової
оцінки зібраних в справі доказів та вищезазначених вимог  ст.
837 та ч.4  ст. 849 ЦК України.

Так,  судом було встановлено,  що між позивачкою та відповідачем,  як суб'єктом підприємницької діяльності,  15 лютого 2006 р. було укладено договір
підряду №1-2006,  до умов якого позивач
зобов'язувалась побудувати відповідачу будинок,
а він повинен був уплатите вартість робіт у розмірі 66100 грн. Позивачем
були внесені кошти у розмірі 30500 грн. згідно прибуткових касових ордерів від
17 квітня,  29 квітня та 05 травня 2006
р. Оскільки сама позивачка будівельних робіт не виконувала,  а наймала для їх виконання робітників,  то вона зобов'язана була у відповідності до
вимог трудового законодавства укласти з найманими працівниками трудові
договори,  зареєструвати їх у податкових
органах,  виплачувати їм відповідну
заробітну плату за виконану роботу та відраховувати на користь держави
встановлені податки. Таких документів суду не було надано,  як не вказано в апеляційній інстанції про їх
наявність.

Допитані
в судовому засіданні свідки ОСОБА_4,
ОСОБА_5,  ОСОБА_5,  які працювали у відповідача від імені позивачки
пояснили,  що вони виконували певні
роботи,  але приватний підприємець -
позивачка по справі з ними не розрахувалась,
посилаючись на відсутність коштів,
хоча прибуткові касові ордери свідчили про протилежне,  тому вони мали намір залишити будівельний
майданчик і припинити роботи,

і але за
домовленістю з відповідачем,  вони
виконали другий етап будівельних робіт,
а він з

ними
розрахувався.

Враховуючи
викладене,  суд першої інстанції в межах
доводів позову ОСОБА_1 повно і всебічно дослідив обставини спору,  дав належну оцінку зібраним по справі

доказам
і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про
те,  що позовні вимоги позивачки не
підлягають' задоволенню,  оскільки нею не
були в повному об'ємі виконані будівельні роботи,  що стверджується матеріалами справи,  а тому і акт виконаних робіт не був
підписаний та несплачена друга частина коштів.

Таким
чином судова колегія вважає,  що доводи
апеляційної,  скарги зазначених висновків
суду не спростовують,  на їх правильність
не впливають, ',  є не суттєвими і не
дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального права,
які призвели або могли призвести до неправильного вирішення цієї справи.

Оскільки
рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального
закону,  то підстав до його скасування та
задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись  ст.
ст.  303, 304,  307, 308,
313,  314,  315,
317, 319 ЦПК України,  колегія
суддів, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Печерського районного суду м.  Києва від
31 січня 2007 р. залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,  однак може бути оскаржена шляхом подачі
касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання законної сили до
Верховного Суду України.