Справа
№ 2-76/667 2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

14 серпня 2007 року

Черняхівський районний суд Житомирської області

в складі: головуючого - судді                 Васильчука С.Ф.

при секретарі -                                        Воробей Т.В.

з участю: адвоката позивачів -              ОСОБА_1

позивачів -                                              ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4.

відповідачів -                                          ОСОБА_5.,
ОСОБА_6.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт.  Черняхові справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання права спільної сумісної власності на
будинок, встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на
спадкове майно та визнання частково недійсним свідоцтва на право власності, -

ВСТАНОВИВ:

05.12.06р. позивачі звернулися до суду з вищезазначеним
позовом, який 21.02.07р. був уточнений додатковою позовною заявою (а. с.  3, 35). У поданих позовах позивачі зазначили,
що 7 липня 1966р. чоловік позивачки ОСОБА_2
та батько позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4. - ОСОБА_7 отримав під забудову
земельну ділянку площею 700 м. кв., розташовану за адресою - смт.  Черняхів, АДРЕСА_1, в подальшому номер
забудови був змінений на 25. На вказаній земельній ділянці ОСОБА_7. та його
перша дружина ОСОБА_5. , відповідачка по справі, побудували будинок. Однак, під
час шлюбу з відповідачкою ОСОБА_7.,
збудувавши будинок, не встиг зареєструвати за собою право власності на
нього та не отримав свідоцтво про це та землю при будинку.

Після розлучення з ОСОБА_7, яке відбулося в 1977 році, відповідачка ОСОБА_5  без згоди ОСОБА_7. самостійно ввела
будинок в експлуатацію та отримала свідоцтва на права власності на будинок та
землю при ньому.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7.
помер. Позивачі прийняли спадщину після смерті ОСОБА_7. у вигляді його
власного іншого будинку, розташовано в АДРЕСА_2.

Однак, виходячи з того, що ОСОБА_7. побудував
будинок на АДРЕСА_3, перебуваючи в шлюбі з відповідачкою ОСОБА_5 , цей будинок
є їх спільною сумісною власністю, а тому відповідачка ОСОБА_5  незаконно отримала свідоцтво на право
власності на весь будинок та земельну ділянку, так як і ОСОБА_7. мав право на 1/2
частину даного майна.

У зв'язку з цим позивачі просять суд винести рішення,
яким визнати будиноАДРЕСА_3 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_7,
визнати частково недійсним свідоцтво на право власності на весь будинок, видане
ОСОБА_5, визнати за померлим ОСОБА_7 право власності на 1/2 частину вказаного будинку, визнати
за позивачами право власності по 1/6 частині даного будинку

2

кожному, встановити
факт прийняття позивачами спадщини після смерті ОСОБА_7.

На попередньому розгляді справи та в судовому засіданні позивачі
та їх представник позов підтримали.

Відповідачі позов не визнали, зазначивши, що спірний
будинок будувався особисто ОСОБА_5.  за
свої кошти, так як з моменту початку будівництва ОСОБА_7. перестав
підтримувати шлюбні стосунки та вести спільне господарство з ОСОБА_5. ,
фактично перейшовши жити до позивачки ОСОБА_2
Ні особистою працею, ні коштами ОСОБА_7., ОСОБА_5.  ніякої допомоги щодо зведення будинку не
надавав.

Крім того, відповідачі зазначили, що у позивачів витік
термін позовної давності звернення до суду з даним позовом та подали окрему
заяву про застосування строків позовної давності у судовому засіданні,
підтримавши її у судових дебатах та в поясненнях, зазначивши, що крім того, що
будинок будувався особисто ОСОБА_5.  за
її власні кошти, шлюб між ОСОБА_5.  та
ОСОБА_7 розірвано у 1977 році. ОСОБА_7.
достеменно було відомо, що з 1996 року (а.с.  4) будинок був зареєстрований за
ОСОБА_5.  і він з цим погодився. З
зазначеної дати - 1996р. по рік смерті 2001р. на протязі 6 років, при житті,
ОСОБА_7. не
претендував на даний будинок і не оспорив право власності на весь будинок за
відповідачкою ОСОБА_5. , погодившись з цим.
Просили у задоволенні позову відмовити з вищезазначених підстав.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи
та допитавши свідків, суд приходить до переконання, що даний позов задоволенню
не підлягає із слідуючих підстав.

Відповідно до вимог
ст. 71 ЦК України
1963р. та  ст. 257 ЦК України 2004р.
строк для звернення до суду за захистом своїх прав встановлений в три роки,
коли особа дізналася, або повинна була дізнатися про їх порушення.

В судовому засіданні встановлено, що дійсно згідно
рішення виконкому Черняхівської селищної Ради від 7 липня 1966р. ОСОБА_7. було виділено
земельну ділянку в смт.  Черняхові
поАДРЕСА_3 (а с.  5).

22.09.1994р. виконком Черняхівської селищної Ради надав
дозвіл ОСОБА_5.  на переоформлення даної
земельної ділянки на неї зі згоди чоловіка (а. с.  16). Документи щодо такої згоди не
збереглися.

Позивачами будь-яких доказів про відсутність такої згоди
з сторони ОСОБА_7. до суду
не подано. Тому суд приходить до висновку про те, що ще у 1994р. ОСОБА_7. знав, що
забудовником буде не він, переуступивши
своє право дружині і про те, що при закінченні будівництва право власності
на будинок буде оформлене за ОСОБА_5.

Вищезазначений дозвіл на переоформлення земельної ділянки
під забудову з ОСОБА_7. на
ОСОБА_5.  був узаконений рішенням
Черняхівської селищної Ради (а. с.  17).

Побудувавши будинок, ОСОБА_5.  ввела його в експлуатацію - акт 1995р. (а.
с.  18) та в 1996р. отримала свідоцтво на
право власності (а.с.  4).

Позивачами суду не надано будь-яких документів про те, що
ОСОБА_7. не було
відомо про наявність даних рішень та свідоцтва.

У 1977р. подружжя ОСОБА_7 отримало свідоцтво про
розлучення. Рішення суду про розлучення було винесено ще у 1969 році. Дата
рішення свідчить про те, що сім'я ОСОБА_7 фактично розпалася, у зв'язку з чим
подружжя і звернулося до суду з позовом про розлучення. Це підтверджує покази
свідків, відповідачів та самих відповідачів в тій частині, що саме одноособово
ОСОБА_5.  зводила спірний будинок, а тому
ОСОБА_7. і
передав їй всі права на земельну ділянку та не заперечив при житті на її право
власності на весь будинок.

Крім того, що сам ОСОБА_7. при житті пропустив строки позовної давності щодо
поновлення своїх прав - свідоцтво на власність на будинок на ОСОБА_5.  - 1966р., а помер він у 2001р., позивачі
також пропустили строки звернення до суду з даним позовом.

Викликає сумнів у суду та обставина, що сторонні люди,
допитані в судовому засіданні в якості свідків за клопотанням позивачів знали,
що ОСОБА_5.  та ОСОБА_7.

3

побудували разом будинок поАДРЕСА_3 в смт.  Черняхові, а дружина померлого ОСОБА_7. та його діти,
позивачі по справі, про це, не знали.

У судовому засіданні позивачі не надали жодного доказу
щодо пропущення строків звернення до суду з даним позовом з поважних причин та
взагалі не просили суд поновити строки позовної давності. Суд же з своєї
ініціативи не має право вирішувати дане питання.

Строк позовної давності у позивачів почав витікати з
моменту смерті ОСОБА_7. -2001р.
Позов до суду подано 05.12.2006р.

Згідно  ст. 267 ЦК України (2004р.)
«Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною (заява
ОСОБА_5. ) у спорі, є підставою для відмови у позові.

Саме тому, не аналізуючи при цьому в даному рішенні
обґрунтованість позовних вимог по суті, керуючись  ст. 267 ЦК
України, суд відмовляє у задоволенні позову.

При подачі позовної заяви позивачами сплачено держмито по
51грн. та по 8,50 грн. кожним та інформаційний збір в сумі 30 грн. кожним.

Однак, згідно з висновку будівельно-технічної експертизи
вартість майна, підлягаючого розподілу, становить 80тис. 800гр.

Першою позовною вимогою позивачі просять суд визнати
будинок спільною власністю подружжя.

Вартість майна, підлягаючого визнанню спільною власністю
80тис. 800грн.

Держмито -  ст.3 п
«а» Декрету KM - 1% від ціни позовної вимоги 880грн.

Дана вимога поставлена кожним з позивачів.

Вимоги позивачів про визнання частково недійсним
свідоцтва, визнання факту прийняття спадщини - держмито за кожну по 8грн.50коп.

Вимога позивачів про визнання за ОСОБА_7 права власності
на 1/2 частину будинку - держмито - 1% від половини вартості майна.

Вимога позивачів про визнання за кожним права власності
на 1/6 частину будинку - держмито 1/6 частина від вартості майна.

Інформаційний збір позивачами сплачено.

Загальна сума держмита, підлягаюча сплаті кожним з
позивачів, становить:

·
1% від вартості будинку - 808грн.;

·
8, 50 грн. друга позовна вимога;

·
1% від половини вартості будинку - 404 грн. - третя
позовна вимога;

·
8, 50 грн. - четверта позовна вимога;

·
п'ята позовна вимога - 1/6 частина будинку - 1% (13
тис.  460x1%)= 134 грн.

Усього підлягає сплаті 1 тисяча 363 грн. Позивачами
кожним сплачено по 59 грн. 50 коп. Досягненню підлягає 1303 грн. 50 коп.3
кожного.

На підставі вищенаведеного,  ст. 71 ЦК
України (1963р.)  ст.257 ЦК України
(2004р.), керуючись  ст.  ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4до ОСОБА_5,
ОСОБА_6про визнання будинкуАДРЕСА_3 в смт.
Черняхові Житомирської області спільною сумісною власністю подружжя
ОСОБА_7 та ОСОБА_5, визнання частково недійсним свідоцтва про право власності
на жилий будинок АДРЕСА_3 в смт.
Черняхові, виданого ОСОБА_5.  від
25.01.1996р. № 1342, про визнання за померлим ОСОБА_7 права власності на 1/2
частину вищевказаного будинку, про встановлення факту прийняття спадщини
ОСОБА_2 після смерті чоловіка ОСОБА_7, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 після смерті батька
ОСОБА_7., який померІНФОРМАЦІЯ_1, про визнання за ОСОБА_2, ОСОБА_3

4

та ОСОБА_4 право
власності за кожним по 1/6 частини будинку, що в смт. Черняхові, АДРЕСА_3 та
виділення їм даних часток в натурі - відмовити в зв'язку з пропуском без
поважних причин строку позовної давності звернення до суду.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3., ОСОБА_4. по одній тисячі
триста три гривні 50 коп.(1303 грн. 50 коп.) держмито в прибуток держави з
кожного.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного
суду шляхом подачі до Черняхівського райсуду
протягом 10 днів з дня його проголошення заяви про апеляцію та апеляції,
протягом 20 днів після подачі заяви.

При відсутності заяви та апеляції, рішення вступає в
законну силу через 10 днів після його проголошення.