УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

19
жовтня 2007 року                                                                                    м.  Донецьк

Колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в
складі:

Висоцької B.C.,
Новосядлої В.М. ,
Жданової B.C.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в м.  Донецьку
справу за позовом ОСОБА_1,  ОСОБА_2 до ОСОБА_3,  ОСОБА_4,  3-я особа Дев'ята державна нотаріальна
контора м.  Києва про визнання договору
дарування недійсним,  усунення перешкод в
користуванні жилим приміщенням та відшкодування моральної шкоди за касаційною
скаргою ОСОБА_1,  ОСОБА_2 на рішення
Солом'янського районного суду м.  Києва
від 2 березня 2005 року та ухвалу Апеляційного суду м.  Києва від 3 серпня 2005 року,

встановила:

В жовтні
2004 року ОСОБА_1,  ОСОБА_2 звернулися до
суду з позовом до ОСОБА_3,  ОСОБА_4 про визнання
договору дарування від 1.04.2004 року,
яким ОСОБА_5 - батько
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 подарував
останньому 76/100 частин жилого АДРЕСА_1,
недійсним.

Позивачі
посилалися на те,  що батько підписав
договір,  значення якого не розумів,  оскільки на той час тяжко хворів.
Раніше,  15.09.2003 року батько подарував
йому ОСОБА_1 24/100
частин жилого будинку,  які складаються з
двох жилих кімнат площею 19, 3 кв.м та 11, 8 кв.м.  Відповідачі заблокували вхід до належних їм
кімнат,  переробили систему
опалення,  чим позбавили їх можливості
користуватися своєю власністю. Просили визнати недійсним договір
дарування,  зобов'язати відповідачів не
чинити перешкоди в користуванні будинком та стягнути на відшкодування моральної
шкоди 5 000 грн.

Рішенням
Солом'янського районного суду м.  Києва
від 2.03.2005 року,  залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду м.  Києва від
3.08.2005 року,  в задоволенні позову про
визнання договору дарування недійсним,
стягнення моральної шкоди
відмовлено.   Відповідачі   ОСОБА_3,    ОСОБА_4
зобов'язані

Справа №
33ц- 2336 кс 07                        Категорія
ЦП: 27

Головуючий у
першій інстанції Буніна О.М.  Доповідач
Висоцька B.C.

підключити
позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2
опалення та світло в 24/100 частині спірного домоволодіння.

Позивачі
ОСОБА_1,  ОСОБА_2 звернулися з
касаційною скаргою,  в обґрунтування якої
посилаються на порушення норм матеріального і процесуального права,  невідповідність висновків суду фактичним
обставинам справи та ставлять питання про скасування ухвалених судових рішень
та повернення справи до розгляду суду першої інстанції.

Колегія
суддів дійшла висновку,  що підстави для
перегляду судового рішення відсутні,
виходячи з наступного.

Ухвалюючи
рішення про відмову в задоволенні позову про визнання договору дарування
недійсним,  суд першої інстанції виходив
з того,  що позивачі не довели
обставин,  на які посилалися,  а саме,
що правочин,  який є предметом
спору не відповідав волевиявленню і внутрішній волі дарувальника у зв'язку з
його хворобою,  питання про призначення
експертизи не ставили.

Апеляційний суд
погодився з висновками суду першої інстанції.

Відповідно
до ч. 2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Згідно  ст.
335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні суду,  чи відкинуті
ним,  вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,  про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи,  що
судове рішення ухвалено з додержанням судами норм матеріального та
процесуального права,  а також відсутні
передбачені ч. 1  ст.  338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення. Наведені у касаційній скарзі доводи висновок суду
не спростовують.

Керуючись  ст.
ст.  332,  336 ЦПК України,  колегія суддів Судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Донецької області

ухвалила:

Касаційну
скаргуОСОБА_1,  ОСОБА_2   відхилити.

Рішення
Солом'янського районного суду м.  Києва
від 2 березня 2005 року та ухвалу Апеляційного суду м.  Києва
від 3 серпня 2005 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.