Справа № 2-1131/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

17 липня
2007 року                                                               Ковельський
міськрайонний суд

Волинської
області в складі: головуючого - судді Шаруновича В.В. з участю секретаря Спасюк
К.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1,  ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1
до Ковельського МРВ УМВС України про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди,  -

встановив:

ОСОБА_1.,  ОСОБА_2. в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1
звернулися до суду з позовом до Ковельського МРВ УМВС України у Волинській
області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування
заявлених вимог позивачі вказують,  що
27.04.2004 року їх неповнолітнього сина - ОСОБА_3. покусала собака,  власником якої є громадянин ОСОБА_4,  при цьому був пошкоджений одяг сина. В ході
розгляду Ковельським МРВ заяви по даному факту одяг,  а саме: джинсова куртка синього кольору,  теніска синього кольору та гольф сірого
кольору були вилучені як речові докази по справі,  згідно протоколу виявлення огляду та
вилучення речових доказів від 10.06.2004 року. ОСОБА_4.,  як власника собаки,  яка покусала неповнолітнього сина було
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2  ст. 154 КпАП України та накладено
адміністративне стягнення у вигляді штрафу з конфіскацією собаки,  при цьому доля речових доказів судом не
вирішувалась. На звернення позивача ОСОБА_3. до Ковельського МРВ з приводу
повернення речей йому надана відповідь,
що дані речі скеровані разом з матеріалом про адміністративне
правопорушення в Ковельський міськрайонний суд Волинської області,  однак як вбачається з відповіді суду вилучені
речі до суду разом з адмінсправою не надходили та їх доля судом не
вирішувалась. Вважає,  що неправомірними
діями працівників Ковельського МРВ йому завдана матеріальна та моральна
шкода,  а тому прохає стягнути з
відповідача - Ковельського МРВ УМВС України у Волинській області вартість
втрачених речей в сумі 142 гривні,  100
гривень витрат на оформлення позовної заяви,
11, 25 гривень витрат на виготовлення копій матеріалів по
пред"явленню позову до суду,
витрати на харчування неповнолітнього ОСОБА_3. в сумі 23, 84
гривні,  а всього - 277, 09 гривень
матеріальних збитків,  300 гривень
моральної шкоди,  яку обґрунтовує
понесениям значних моральних страждань,
які обумовлені втратою одягу сина та 81 гривню судових витрат по справі.

В
судовому розгляді позивачі позов підтримали повністю,  з підстав,
викладених у заяві,  прохають його
задовольнити в повному обсязі.

Представники
відповідача - Ковельського МРВ УМВС України у Волинській області - Наумчик О.В.
та Соловенюк П.А. в судовому засіданні позов не визнали та прохають в його
задоволенні відмовити за безпідставністю заявлених позивачами вимог,  додатково пояснили,  що речі,
зокрема: джинсова куртка синього кольору,  теніска синього кольору та гольф сірого
кольору були вилучені згідно протоколу виявлення та вилучення речових

2

доказів
від 10.06.2004 року та скеровані в Ковельський міськрайонний суд разом з
адміністративною справою про притягнення до відповідальності громадянина
ОСОБА_4. за ч.2  ст. 154 КпАП України.

Суд,  заслухавши пояснення сторін,  вивчивши та дослідивши матеріали справи,  приходить до висновку,  що позов підставний та підлягає до часткового
задоволення з наступних підстав.

Судом
встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

З
протоколу виявлення огляду та вилучення речових доказів від 10.06.2004 року
вбачається,  що працівником ДІМ
Ковельського МРВ УМВС України у Волинській області в присутності понятих було
проведено вилучення у громадянина ОСОБА_3. наступних речей: джинсової куртки
синього кольору,  теніски синього кольору
та гольфа сірого кольору.

Судом встановлено,  що при розгляді
адміністративного матеріалу про притягнення до відповідальності громадянина
ОСОБА_4. по факту порушення правил тримання собак,  що заподіяли шкоди здоров"ю людей,  зокрема неповнолітньому ОСОБА_3. (справа №
3-3866/2004) доля речових доказів судом не вирішувалась. Крім того,  в супровідному листі Ковельського МРВ та в
постанові за справою про адміністративне правопорушення від 01.06.2004 року про
направлення до суду вищезазначеного адміністративного матеріалу для вирішення
по суті вилучені речові докази не вказані.

Так,  з відповіді Ковельського міськрайонного суду
на звернення громадянина ОСОБА_3. слідує,
що адміністративна справа про притягнення до відповідальності
громадянина ОСОБА_4. за ч.2  ст. 154 КпАП
України після доопрацювання надійшла до суду 14.06.2004 року та розглянута
судом 21.06.2004 року. Речові докази (джинсова куртка,  гольф та футболка) до суду з адміністративною
справою не надходити та їх доля судом не вирішувалась взагалі.

Відповідно
до  ст. 1166 ЦК України майнова
шкода,  завдана неправомірними
рішеннями,  діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи,  а також шкода,  завдана майну фізичної або юридичної
особи,  відшкодовується в повному обсязі
особою,  яка її завдала.

В
судовому засіданні достовірно встановлено,
що вилучені у неповнолітнього ОСОБА_3. речі йому не повернуті та для вирішення
їх долі судом разом з матеріалом про адміністративне правопорушення до суду не
направлялись.

З
поданих квитанцій вбачається,  що
вартість джинсової куртки складає 81, 87 гривень,  вартість гольфа становить 40 гривень та
вартість футболки - 21 гривню.

Таким
чином з відповідача в користь позивача слід стягнути вартість речей в сумі 142
гривні.

Позовні
вимоги в частині стягнення з відповідача в користь позивачів 100 гривень витрат
на оформлення позовної заяви,  11, 25
гривень витрат на виготовлення копій матеріалів по пред"явленню позову до
суду до задоволення не підлягають,
оскільки позивачами не подано жодних доказів на підтвердження позовних
вимог в цій частині. Крім того,  вимоги
позивачів в частині стягнення з відповідача витрат на харчування неповнолітнього
ОСОБА_3. в сумі 23, 84 гривні суд рахує безпідставними та такими,  що не підлягають до задоволення.

Відповідно
до  ст. 1167 ЦК України моральна
шкода,  завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями,  діями чи
бездіяльністю,  відшкодовується
особою,  яка її завдала,  за наявності її вини. Вказане положення
передбачено й Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995
року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди".

Враховуючи
наведене позов в частині стягнення з відповідача в користь позивачів моральної
шкоди підлягає до часткового задоволення та з відповідача в користь позивачів
слід стягнути моральну шкоду в розмірі 200 гривень.

Відповідно
до  ст.
88 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати
присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних
вимог,  а

з

відповідачеві
- пропорційно до тієї частини позовних вимог,
у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Отже
сума сплаченого позивачем при подачі позову судового збору в розмірі 51 гривню
та ЗО гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи
підлягають стягненню з відповідача на користь позивача ОСОБА_3.

Керуючись  ст.
ст.  10,  60,
88,  212-215 ЦПК України,   ст. 1166,
1167 ЦК України,  -

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити частково.

Стягнути
з Ковельського МРВ УМВС України у Волинській області в користь ОСОБА_1,  ОСОБА_2 завдану матеріальну шкоду в сумі 142
(сто сорок дві) гривні.

Стягнути
з Ковельського МРВ УМВС України у Волинській області в користь ОСОБА_1 100
(сто) гривень моральної шкоди,  в користь
ОСОБА_2 100 (сто) гривень моральної шкоди.

Стягнути з Ковельського МРВ УМВС України у Волинській області в користь
ОСОБА_1 витрати,  пов»язані з розглядом
справи в сумі 81 (вісімдесят одну) гривню.

В решті позову -
відмовити.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Ковельський
міськрайонний суд в наступному порядку: заяву про апеляційне оскарження рішення
суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення;
апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження,
або в порядку,  передбаченому
ч.4  ст. 295 ЦПК України.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано.