Справа №2-451/07
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про визнання права власності на спадщину

20 лютого 2007
року Фастівський міськрайонний суд в складі головуючого судді: Березовенко
Р.В., при секретарі Омельчук С.А., розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадщину, -

встановив:

Позивач
звернувся до суду з позовною заявою посилаючись на те, що після смерті.
ІНФОРМАЦІЯ_1, його тітки(рідної сестри батька) ОСОБА_3 відкрилася спадщина на
1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1та на
грошові вклади в Ощадному банку. В 1987 році тітка ОСОБА_3 склала
заповіт, яким заповіла належну їй частину
будинку та грошовий вклад батькові позивача(своєму рідному брату) - ОСОБА_4,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто ще раніше за тітку. Відповідач ОСОБА_2 являється
рідним братом позивача і племінником спадкодавиці. В передбачений законом строк
позивач подав до нотконтори заяву про прийняття спадщини, а його брат -
відповідач ОСОБА_2 подав заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті
тітки. Таким чином, та частка спадщини, яку брат позивача мав право прийняти
перейшла до нього. Але видавати свідоцтво про право власності на спадщину за
законом нотконтора позивачу відмовилась і порадила звернутись до суду, оскільки
відсутні документи, що підтверджують родинні стосунки між спадкодавицею і
батьком позивача. Факт, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 являються рідними братом і сестрою підтверджується: 1)
копією заповіту, що був складений тіткою, в якому ОСОБА_4 записаний
як брат; 2) частково копіями договорів дарування частин будинку, згідно яких
бабуся позивача ОСОБА_5 подарувала належний їй будинок своїм дітям: сину
ОСОБА_4 - 2/3 частини будинку, а дочці ОСОБА_3- 1/3 частину цього
будинку. Просить суд визнати за ним право власності на спадщину після смерті
тітки ОСОБА_3

Відповідач -
ОСОБА_2 - позовну заяву визнав, від своєї частини спадщини відмовився на
користь позивача, і не заперечує проти прийняття ним спадщини, що підтверджується його заявою та просить розглядати
справу без його участі.

Виходячи з
наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні
попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.1, 4 ст.130 ЦПК
України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому
ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення
позову.

Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає його
вимоги обгрунтованими і підлягаючими задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 78 років померла тітка позивача
(рідна сестра батька) ОСОБА_3. Після смерті тітки відкрилася
спадщина на 1/3 частину житлового будинку
АДРЕСА_1 та на грошові вклади в Ощадному банку. За життя тітка ОСОБА_3
була одинокою, чоловіка та дітей у неї не було, тому спадкоємців першої черги спадкування після її смерті немає. Ще в
1987 році тітка ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповіла належну їй частину
будинку та грошовий вклад своєму рідному брату, а батькові позивача - ОСОБА_4.
Проте, батько позивача ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Таким чином, на
момент смерті тітки, батька позивача ОСОБА_4 не було
в живих і відповідно до ст.1266 ЦК
України, позивач, як племінник, має

2

право на спадщину після її смерті. Відповідач ОСОБА_2 являється
рідним братом позивача, а також племінником спадкодавиці. В передбачений законом
строк позивач подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а
його брат - відповідач ОСОБА_2 подав заяву про відмову від прийняття спадщини
після смерті тітки. Таким чином, відповідно до ст. 1275 ЦК України та
частка, яку брат позивача мав право прийняти перейшла до нього. Проте нотаріальною конторою у видачі свідоцтва
про право власності на спадщину за законом після смерті тітки йому відмовлено і рекомендовано звернутись до суду,
оскільки не збереглося документів,
що підтверджують родинні стосунки між спадкодавицею і батьком позивача. Той факт,
що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 являються
рідними братом і сестрою, підтверджується копією заповіту, що був складений
тіткою, в якому ОСОБА_4 записаний як брат. Також, частково даний факт підтверджується копіями договорів дарування частин
будинку, відповідно до яких бабуся позивача ОСОБА_5 подарувала належний їй
будинок своїм дітям: сину ОСОБА_4 - 2/3 частини
будинку АДРЕСА_1, а дочці ОСОБА_3- 1/3 частину цього будинку. Таким чином,
оскільки відповідно до вимог ст. 1268 ЦК
України, позивач прийняв спадщину через подання
заяви до нотаріуса, а відповідач відмовився від неї, і тому
тільки за ним повинно бути визнане право власності на спадщину після смерті
тітки ОСОБА_3.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215,
130, 174 ЦПК України ст.ст. 1225, 1228, 1266, 1269, 1275 ЦК України та ст.
235 ЦПК України, -

ВИРІШИВ: Позовну заяву
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину житлового будинку з
надвірними будівлями АДРЕСА_1, як спадщину за законом після смерті тітки
ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за
ОСОБА_1 право власності на грошові вклади з відповідними відсотками,
компенсаційними виплатами та нарахуваннями, що знаходяться в Фастівському
відділенні № 2877 Ощадного банку України філії № 043 в м.Фастові на рахунку
НОМЕР_1, та в філії № 016 в м.Фастові на рахунку НОМЕР_2, відкритих на ім'я спадкодавиці,
як спадщину за законом після смерті тітки ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Звільнити сторони по справі від сплати державного мита як громадян, які
постійно проживають на території посиленого радіоекологічного контролю
(категорія 4).

Рішення може
бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10 денний строк, з дня його проголошення, заяви про апеляційне оскарження і подання після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копій до апеляційної
інстанції або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.