справа №22-7181
головуючий у 1-й інстанції: Ганечко О.М.
доповідач: Наумчук М.  І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19
листопада 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду м.   Києва в складі:

головуючого:
Наумчука  М.   І. суддів: Карпенко C.O.,  Котули Л.Г.

при секретарі
Голуб К.І.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Торнадо»,  ОСОБА_2 про стягнення забо­ргованості по
заробітній платі,  компенсації за невикористану
відпустку,  середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди

за апеляційною
скаргою ТОВ «Торнадо»

на рішення
Шевченківського районного суду м.   Києва
від 07 червня 2007 року,  -

встановила:

У
листопаді 2006 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ТОВ «Торнадо»,  ОСОБА_2
про поновлення на роботі,  стягнення
заборгованості по заробітній платі,
компен­сації за невикористану відпустку,
середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної
шкоди,  в якому зазначала,  що вона перебувала в трудових відносинах з
від­повідачем і була звільнена 25.07.2006 року за прогули без поважних причин.
Підстав для про­ведення звільнення з ініціативи адміністрації не було. В період
роботи заробітна плата,  яка їй
нараховувалась,  виплачена не була. При
звільненні не було виплачено компенсації за невикори­стану відпустку.

Посилаючись
на викладені обставини,  ОСОБА_1 просила
поновити її на роботі,  стягнути
заборгованість по заробітній платі,
компенсацію за невикористану відпустку,
заробіт­ну плату за час вимушеного прогулу,  1500 грн. на відшкодування моральної шкоди та
судові витрати.

В
процесі розгляду справи позивач відмовилась від вимог про поновлення на роботі
і та­ка відмова прийнята судом,  а
провадження по справі в цій частині закрите (а. с.   45, 47).

Рішенням
Шевченківського районного суду м.   Києва
від 07.06.2007 року позов задово­лено частково. Із ТОВ «Торнадо» на користь
ОСОБА_1 стягнуто 5949 грн. заробітної плати,
435 грн. 98 коп. компенсації за невикористану відпустку,  1500 грн. витрат на правову допомогу,  а на користь держави 63 грн. 84 коп. судових
витрат.

В задоволенні
позову в іншій частині відмовлено.

В
апеляційній скарзі,  поданій ТОВ
«Торнадо»,  ставиться питання про
скасування поста­новленого по справі рішення і ухвалення нового про відмову в
задоволенні позову. Апелянт вказує,  що
на роботу в ТОВ «Торнадо» позивач була зарахована формально. Фактично вона
працювала продавцем у засновника товариства ОСОБА_3  ,  як
фізичної особи,  і він платив їй за це
гроші. Про те,  що ОСОБА_1 не має ніяких
фінансових претензій до підприємства свідчить її розписка. Однак,  суд не дав належної оцінки цьому доказу та
показам допитаних в суді свідків. Оскільки позивач не виконувала ніякої роботи
в ТОВ «Торнадо»,  то підстав для
задоволення позову не було.

В суді
апеляційної інстанції представник відповідача підтримав апеляційну скаргу з на­ведених
в ній підстав.

Розглянувши
справу в межах доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і об-

грунтованість
постановленого рішення в цій частині,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Як
встановив суд та вбачається з матеріалів справи,  позивач 01.12.2004 року була прийн­ята на
посаду офіс-менеджера в ТОВ «Торнадо»,  а
26.07.2006 року її звільнено з роботи за п. 4
ст.  40 КЗпП України. Вказані
обставини підтверджуються записами в трудовій книжці ОСОБА_1,  наказом про звільнення,  довідкою про роботу,  ви­даною відповідачем,  довідками про доходи (а. с.  6,  31,
61,  7-8, 62). Довідки про роботу та
розмір нарахованого доходу видавались позивачу самим ТОВ «Торнадо».

Вказаними
доказами спростовуються посилання апелянта на те,  що позивач фактично не перебувала в трудових
відносинах з товариством та не виконувала ніякої роботи.

Відповідно
до наказу Міністерства статистики України № 144 від 22.05.96 року «Про за­твердження
типових форм первинного обліку по розрахунках з робітниками і службовцями по
заробітній платі» виплата працівникові заробітної плати підтверджується
розпискою одержува­ча цих коштів у розрахунково-платіжній відомості.

У
платіжних відомостях про отримання заробітної плати розписувалась не
позивач,  а інша особа,  - Батюк О.М. ,  що відповідачем не оспорюються.

Доказів,  які б свідчили,  що останній мав повноваження від ОСОБА_1 на
отриман­ня заробітної плати,  не подано.

Позивач
заперечує,  що ОСОБА_3  передавав їй отриману за неї в ТОВ «Торнадо»
заро­бітну плату.

За таких
обставин суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про недо­веденість
відповідачем допустимими доказами виплати позивачу заробітної плати,  а тому об­грунтовано стягнув на її користь
заборгованість по заробітній платі та компенсацію за невико­ристану відпустку.

Доводи
апелянта про те,  що отримання ОСОБА_1
заробітної плати підтвердили допитані в суді свідки правильно відхилені
судом,  оскільки ця обставина не може
підтверджу­ватись такими доказами.

В
розписці ОСОБА_1 не вказано про те,  що
вона не має претензій до керівництва ТОВ «Торнадо» по виплаті їй заробітної
плати та компенсації за невикористану відпустку і роз­рахунки по цих платежах з
нею проведені (а. с.  52).

З
долученої до справи відомості зарплат (а. с.
66) неможливо зрозуміти ким,  кому
і за що виплачувались кошти в доларах США.

Тому,  вона не може підтверджувати виконання
відповідачем перед позивачем обов'язку по виплаті заробітної плати.

За таких
обставин підстави для скасування рішення в цій частині і задоволенні апеляцій­ної
скарги відсутні.

Що ж
стосується прийняття судом рішення про відшкодування на користь позивача ви­трат,  пов'язаних з наданням правової допомоги,  то погодитись з ним неможливо.

Відповідно
до  ст.
84 ЦПК України граничний розмір компенсації витрат на правову до­помогу
встановлюється законом.

Постановою
Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 року №590 «Про граничні розмі­ри
компенсації витрат,  пов'язаних з
розглядом цивільних та адміністративних справ,
і порядок їх компенсації за рахунок держави» встановлено,  що витрати,
пов'язані з правовою допомогою стороні,
на користь якої ухвалено судове рішення,
якщо компенсація сплачується іншою сторо­ною,  не перевищують суму,  що обчислюється виходячи з того,  що зазначеній особі виплачуєть­ся 40
відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи.

Згідно
протоколів судових засідань ОСОБА_4,
який надавав правову допомогу пози­вачу на підставі укладеного з
останньою договору (а. с.  76-78),  брав участь у розгляді справи в суді першої
інстанції протягом 4 год.
25 хв. (а. с.  52, -56, 67-69,
86-88,  90-92).

Виходячи
з викладеного та розміру мінімальної заробітної плати максимальний розмір
витрат,  пов'язаних з наданням правової
допомоги,  який підлягав відшкодуванню,  складає 706 грн. 67 коп. (4 год. 25 хв. х 160
(40% від 400 грн.).

Доказів,  які б свідчили,  що ОСОБА_4 витратив більшу кількість часу на
представ­лення інтересів позивача по цивільній справі не подано.

Таким чином стягненню на
користь позивача в
порядку компенсації за надану їй правову допомогу підлягало 706
грн. 67 коп.,  а не 1500 грн.,  як
про це вказано в рішенні суду першої ін­станції.

Тому рішення в
цій частині підлягає зміні.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307, 309,
316 ЦПК України,  колегія
суддів,  -

вирішила:

Апеляційну
скаргу ТОВ «Торнадо» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м.
Києва від 07.06.2007 року змінити,
змен­шити розмір коштів,  які
підлягають стягненню з ТОВ «Торнадо» на користь ОСОБА_1

на відшкодування витрат на правову допомогу з 150 706 грн. 67 коп.

В іншій частині
рішення залишити без змін.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення,
але може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього
суду касаційної скарги.