Справа № 22ц-1734/2007                           Головуючий у першій інстанції КОРЗЮК Т.П.
- цивільна                                                                   Доповідач
УХВАЛА

МЕНЕМ УКРАЇНИ

23
листопада 2007 року                                                                                            м.  Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді:    ІВАНЕНКО Л.В.

суддів:                ШАРАПОВОЇ О.Л.,  СТРАШНОГО М. М.

при
секретарі:   СЕТЧЕНКО Н.М.

за
участю:          ОСОБА_1,  ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 27 вересня 2007 р.
у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1,
Корейської районної газети „Нові горизонти",  мисливсько-рибальського підприємства
„Коропське" Чернігівської обласної організації українського товариства
мисливців і рибалок про захист честі,
гідності ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,  -

ВСТАНОВИВ:

В серпні
2007 року ОСОБА_4 3вернувся до з позовом до ОСОБА_1,  Коропської районної газети „Нові
горизонти",  мисливсько-рибальського
підприємства „Коропське" Чернігівської обласної організації українського
товариства мисливців і рибалок про захист честі,  гідності ділової репутації та відшкодування
моральної шкоди посилаючись на те,  що 21
липня 2007 року на шпальтах Коропської районної газети „Нові горизонти" за
НОМЕР_1 було опубліковано статтю депутата Коропської районної ради ОСОБА_1 під
назвою „Хто покриває природоохоронців-браконьєрів?",  в якій без належних підстав його звинувачено
у причетності до приховування злочину у вигляді незаконного полювання та в
співучасті у скоєнні цього злочину,  чим
публічно принижено його честь,
гідність,  підірвано його
авторитет та ділову репутацію,  як
законослухняного громадянина,  та
посадової особи природоохоронного відділення Мезинського національного
природного парку. Позивач посилався на те,
що зазначена газетна публікація була розповсюджена по всьому Коропському
району,  а в подальшому указана стаття
була оприлюднена іншими засобами масової інформації,  що завдало йому моральних страждань.

2

потім її
підхопили та оприлюднили інші засоби масової інформації у обласних та
республіканських видавництвах.

У
зв'язку з наведеними обставинами позивач просив визнати такими,   що не відповідають дійсності відомості,   викладені у статті „Хто покриває
природоохоронців-браконьєрів?" опублікованій у Коропській районній газеті
„Нові горизонти" за НОМЕР_1 від 21 липня 2007 року про те,   що він як начальник природоохоронного
відділення Мезинського національного природного парку є співучасником браконьєрства
та покриває учасників незаконного полювання,
що мало місце в період 7-8 лютого 2007 року у Коропоському районі,   зобов'язати Коропську районну газету „Нові
горизонти" та ОСОБА_1 спростувати неправдиві відомості,   викладені у статті „Хто покриває
природоохоронців-браконьєрів?",
шляхом опублікування протягом місяця публічного вибачення перед
позивачем та читачами газети,   а також
позовної заяви та судового рішення по даній справ у повному обсязі та стягнути
з Коропської районної газети „Нові горизонти" та ОСОБА_1 солідарно в
рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 грн.,   судовий збір та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 530 грн.,   витрати на правову допомогу в сумі 500 грн..

Рішенням
Коропського районного суду Чернігівської області від 27 вересня 2007 р. в задоволені
позову відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_4 просив вказане рішення скасувати і задовольнити його
позовні вимоги,   посилаючись на те,   що рішення прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права. Вказував,   що судом помилково застосовані норми
матеріального права,   які в даному
випадку застосуванню не підлягали,   а
саме  ст.
ст.  1,   26 Закону України „Про
інформацію",    ст.  34 Конституції України,   п. 1
ст.  10 Конвенції про захист прав
людини та основоположних свобод,   та
навпаки не застосовані норми матеріального права,   які підлягали застосуванню в даному
випадку,   а саме  ст.
ст.  3,   62 Конституції України,    ст.
3,   п. 2 ч. 30,   ч. 4
ст.  26,   37,
41 Закону України "Про друковані засоби масової інформації (пресу)
в Україні",    ст.  ст.
47,  49 Закону України „Про
інформацію",    ст.  ст.
23,   201,   276,
280,   297 та 1167 Цивільного
кодексу України. Апелянт зазначав,   що
суд не дав належної правової оцінки тій обставині,   що Коропська районна газета фактично визнала
факт публікації відомостей,   які не
відповідають дійсності,   оскільки в
подальшому була опублікована його стаття із спростуванням поширеної інформації.

В
запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу
відхилити,   посилаючись на те,   що рішення суду є законним і
обґрунтованим,   а доводи апеляційної
скарги ОСОБА_4 безпідставними.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду,
пояснення. ОСОБА_1,   ОСОБА_2
,   ОСОБА_3,   перевіривши матеріали справи та доводи
скарги апеляційний суд знаходить,   що
апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Конституція
України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю. Кожен
громадянин має право на повагу до його гідності ( ст.   ст.
3,   28).

Конституцією
України гарантується право на свободу думки і слова,   на вільне вираження своїх поглядів і
переконань. Кожен має право вільно збирати,
зберігати,   використовувати і
поширювати інформацію усно,   письмово
або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене
законом в інтересах   національної   безпеки,
територіальної   цілісності   або
громадського

3

порядку з метою запобігання
заворушенням чи злочинам,   для охорони
здоров'я населення,   для захисту
репутації або прав інших людей,   для
запобігання розголошенню інформації,
одержаної конфіденційно,   або для
підтримання авторитету і неупередженості правосуддя ( ст.  34 Конституції України).

Право
висловлювати судження,   оцінку,   думки закріплено у  ст.  10
Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод,   яка відповідно до  ст.  8
ЦПК України є частиною національного законодавства.

Згідно
зі  ст.
471  Закону України "Про
інформацію" ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за
висловлення оціночних суджень.

Як
встановлено по справі стаття ОСОБА_1 „Хто покриває
природоохоронців-браконьєрів?" 29 червня 2007 року була вперше
опублікована ним на сайті Інтернет-видання „Високий Вал".

21.07.2007
року редакція Коропської районної газети „Нові горизонти" опублікувала
статтю ОСОБА_1 під назвою „Хто покриває природоохоронців-браконьєрів?" на
підставі звернення до неї з такою вимогою голови Коропської районної ради
ОСОБА_5 ,   як одного із співзасновників
газети та на підставі угоди про висвітлення діяльності від 23 січня 2007 р.
(а.с.  71-72,   77). Дані обставини підтверджуються по
справі резолюцією голови Коропської районної ради ОСОБА_5  на примірнику статті ОСОБА_1 (а.с. 77).

Як
слідує з позовної заяви,   позивач просив
визнати такою,   що не відповідає
дійсності та спростувати інформацію,
подану редакцією газети „Нові горизонти" у статті „Хто покриває
природоохоронців-браконьєрів?" слідучого змісту : „На думку працівників
правоохоронних органів та єгерів мисливсько-рибальського підприємства
„Коропське",   справу хочуть
спустити на гальмах,   тому що п'ятеро
затриманих учасників браконьєрської вилазки вказали на начальника
природоохоронного відділення Мезенського парку як на співучасника" та
„Жоден з браконьєрів не заперечував своєї вини,   і всі вказували на ще одного
співучасника,   колишнього голову ТОВ
„Хотинь",   а тепер начальника
природоохоронного відділення Мезинського національного парку пана
ОСОБА_4".

З
пояснень автора статті ОСОБА_1,
допитаних свідків та з матеріалів справи встановлено,   що отримавши інформацію про порушення правил
полювання в урочищі „Оболонське" від виконуючого обов'язки
мисливсько-рибальського підприємства „Коропське" Чернігівської обласної
організації українського товариства мисливців і рибалок ОСОБА_3,   звіривши її з протоколами про
адміністративні правопорушення №№ 000700,
000125,   000126,   000127,
000699,   та обговоривши ці
резонансні події з працівниками правоохоронних органів,   єгерями,
ОСОБА_1 написав статтю „Хто покриває природоохоронців-браконьєрів?",   посилаючись в ній на те,   що на думку останніх досудове розслідування
кримінальної справи гальмується,
оскільки п'ятеро затриманих вказали на ОСОБА_4,
як на співучасника. В даній тезі автор послався на думку
представників правоохоронних органів та єгерів і не висловлював власного
судження ,   враховуючи,   що розслідування справи дійсно проводилось з
порушенням строків,   встановлених КПК
України.

Під час
розгляду справи з власноручних пояснень ОСОБА_6,   ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ,   ОСОБА_9  та ОСОБА_10 у протоколах про адміністративні
правопорушення від 8 лютого 2007 року №№ 000700,   000125,
000126,   000127,   000699 було встановлено,   що 8 лютого 2007 р. вони разом з ОСОБА_4
були на полюванні в угіддях МРП „Коропське" і під час полювання добули

4

дикого кабана. Про ту обставину,   що в цей час полювання на диких кабанів закрите
та без спеціального дозволу заборонено,   як вони вказували,   знали
(а.с.  31-35).

За таких обставин,   посилання автора статті на те,   що
розслідування кримінальної справи гальмується,
а затримані браконьєри вказували на ОСОБА_4,   як на
співучасника незаконного полювання ,
відповідає дійсності та фактичним обставинам справи.

Безперечно,   що вказана інформація є неприємною для ОСОБА_4,   але враховуючи,   що опублікована інформація відповідає
дійсності,   відсутні підстави для
захисту та поновлення особистого немайнового права на повагу до гідності та
честі   в порядку,   передбаченому  ст.
ст. 3,   16,   275,
276 ЦК України.

Посилання
автора статті на те,   що „своєю „палкою
любов'ю" до природи пан Рябко відомий ще за часів свого головування"
під час розгляду справи в суді були перевірені та підтверджені показаннями
свідка ОСОБА_11,   який станом на 8
лютого 2007 року працював директором МРП „Коропське",   та засвідчив,   що 25 грудня 2005 року вони з разом з
ОСОБА_3 під час рейду виявили факт порушення правил полювання групою осіб,   серед яких був і ОСОБА_4 (а.с.  119-120).

Наприкінці
статті її автор зауважує „Завдяки якому „даху" така людина працює на
державній посаді у природоохоронному парку,
котрий було створено з метою збереження,   відтворення і раціонального використання
типових та унікальних природних комплексів Полісся" та „Хто,   вже 4 місяці,   ховає браконьєрів від відповідальності перед
Законом?". Оскільки ці риторичні запитання за змістом статті спрямовані на
привернення уваги громадськості Коропського району до висвітлених подій,   що мають суспільний інтерес,   являються критичним поглядом журналіста на
певні події,   суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку про те,
що наведені судження автора не підлягають спростуванню та доведенню їх
правдивості виходячи з положень  ст. 34
Конституції України,    ст. 47-1 Закону
України „ Про інформацію „ ,    ст. 2
Закону України „ Про друковані засоби масової інформації ( пресу) в
Україні".

Доводи
ОСОБА_4 про порушення судом  ст.  З Конституції України щодо визначення честі
та гідності людини найвищими соціальними цінностями,   ст. 62 Конституції України ,   якою проголошено,   що особа вважається невинуватою у вчиненні
злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню доки її вину не буде
доведено в законному прядку і встановлено обвинувальним вироком суду,   не ґрунтуються на матеріалах справи ,   а тому не можуть бути взятими до уваги
апеляційним судом.

Посилання
апелянта на ігнорування судом норм матеріального права у вигляді  ст.
ст.  23,   201,
276,   280,   297,
1167 ЦК України
не заслуговують на увагу,   оскільки
правова оцінка обставинам справи дана судом на підставі наведених правових
норм.

ОСОБА_4
стверджував в апеляційній скарзі про те,
що суд не дав належної правової оцінки тому,   що редакція газети фактично визнала
позов,   оскільки опублікувала його
спростування в номері газети 4 серпня 2007 року. Проте,   апеляційний суд знаходить,   що даний довід не відповідає доказам,   оскільки з матеріалів справи видно,   що стаття ОСОБА_4 дійсно була опублікована
на шпальтах газети 4 серпня 2007 року,
але в рубриці „ Резонанс „ та не містить ознак спростування інформації
редакцією газети   з огляду на
положення  ст.  37

5

Закону України „ Про
друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні „.

Враховуючи,   що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права,   апеляційний суд знаходить,   що апеляційна скарга підлягає
відхиленню,   а рішення суду залишенню
без зміни.

Керуючись  ст.
ст.  209,   218,
307,   308,   313-315,
317,   319 ЦПК України,   апеляційний суд,   -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення
Коропського районного суду Чернігівської області від 27 вересня 2007 р. -
залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,   і може бути оскаржена до Верховного Суду
України в касаційному порядку протягом двох місяців з дня її проголошення.