УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28
листопада 2007 року                                                                                            м.
Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого                               Ткачук О.О.

суддів                                Косогор Г.О. Ісаєвої Н.В.

при
секретарі                              Ісаєвої
Ю.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою Державного казначейства України,  Прокуратури Одеської області на рішення
Приморського районного суду м. Одеси від 31 січня 2007 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до Державного казначейства України,  Прокуратури Одеської області про стягнення
шкоди,  заподіяної незаконними діями
органів прокуратури,

встановила:

У листопаді 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного
казначейства України,  Прокуратури
Одеської області про стягнення на його користь матеріальної шкоди в сумі 100
000 гривень та моральної шкоди в сумі 1 000 000 гривень,  завданої незаконними діями Прокуратури
Приморського району м. Одеси.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_1 посилався на те,  що 16 травня 2003 року він був викликаний до
Прокуратури Приморського району м. Одеси для надання пояснень причин невиплати
заробітної плати на підприємстві. У той же день йому було вручено припис про
усунення порушень Закону стосовно погашення заробітної плати працівникам
підприємства.

19 травня 2003 року прокурором Приморського району м.
Одеси була винесена постанова про порушення кримінальної справи за ст.. 175 п.2 КК
України. Дана постанова була оскаржена ОСОБА_1 в суд,  і 27 липня 2003 року постановою Приморського
районного суду м. Одеси було скасовано оскаржувану постанову. Ухвалою
апеляційного суду Одеської області від 07 жовтня 2003 року апеляція прокурора
на вищевказану постанову була залишена без розгляду,  а постанова суду першої інстанції - без змін.

Внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_1
був позбавлений можливості продовжувати свою професійну діяльність у
нормальному режимі,  через зазначені
обставини позивач мусив залишити м. Одесу та переїхати у м. Київ,  обриваючи тим самим усі родинні та подружні
зв'язки.

Такими діями прокуратури позивачу ОСОБА_1,
на його думку,  було заподіяно
матеріальну шкоду в сумі 100 000 гривень та моральну шкоду в сумі 1 000 000
гривень.

Справа
№22ц-3365/2007 р.           Головуючий 1-
ої інстанції

ЗагороднюкВ.І.

Категорія: 22   Доповідач: Ткачук О.О.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 31
січня 2007 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного казначейства України,  Прокуратури Одеської області про стягнення
шкоди,  заподіяної незаконними діями органів
прокуратури були частково задоволені,
стягнуто з Державного бюджету України через Державне Казначейство
України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду,
заподіяну Прокуратурою Приморського району м. Одеси в розмірі 70 000
гривень.

На дане рішення принесена апеляційна скарга Державним Казначейством
України,  в якій ставиться питання про
зміну рішення суду першої інстанції та зменшення суми відшкодування моральної
шкоди. Також апеляційна скарга на рішення Приморського районного суду м. Одеси
від 31 січня 2007 року принесена Прокуратурою Одеської області,  в якій ставить питання про скасування рішення
суду першої інстанції та направлення справи до суду першої інстанції на новий
розгляд.

Заслухавши доповідача,  яка доповіла
зміст оскаржуваного рішення,  доводи апеляційної
скарги,  вивчивши матеріали справи,  перевіривши законність та обґрунтованість
рішення суду,  судова колегія вважає,  що апеляційна скарга Державного казначейства
України підлягає частковому задоволенню,
а Прокуратури Одеської області підлягає задоволенню у повному обсязі з
наступних підстав.

Згідно ст.. 311 п.3 ЦПК
України,  рішення суду підлягає
скасуванню з направленням справи на новий розгляд,  якщо справу розглянуто за відсутності будь
-ког7о з осіб,  які беруть участь у
справі,  належним чином не повідомлених
про час і місце судового засідання.

Згідно ст.. 74 ЦПК
України,  судовий виклик здійснюються
судовими повісткам про виклик,  яка разом
з розпискою надсилається стороні. Зміст судової повістки визначається ст.. 75
ЦПК України. Згідно ч.1,  та 2 ст. 76 ЦПК
України,  судові повістки,  адресовані юридичним особам вручаються під
розписку відповідній службовій особі,
яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової
повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами,  які її вручали,  повертається до суду.

У матеріалах справи відсутні дані про те,
що відповідачі - Державне казначейство України,  та Прокуратура Одеської області,  які були відсутні у попередньому судовому
засіданні 5 грудня 2006 року,  та у судовому
засіданні 31 січня 2007 року,  були
сповіщені у передбаченому законом порядку про виклик у судових засідань.

Наявність повідомлень на а. с. 15 та 16 не береться судовою колегією до
уваги,  оскільки зі змісту цих
повідомлень не ясно які поштові відправлення вручалися відповідачам. Також у
графі про вручення є підпис невідомо якої особи,  а також стоїть печатка не юридичної
особи,  а пошти. Також,  якщо це повідомлення про виклик до суду,  то відсутня на ньому відмітка на яке число
сповіщається представник юридичної особи.

Крім того,  судом при розгляді справи
були допущені і деякі інші порушення норм процесуального права.

Згідно ст.. 33 ЦПК
України,  заміна неналежного
відповідача,  та залучення
співвідповідача до участі у справі допускається за клопотанням позивача,  тому тільки він у першу чергу зобов'язаний
подбати про те,  що б відповідач був
належним,  інакше він не зможе одержати
необхідний правовий результат.

Як вбачається з матеріалів справи (а. с. 1) позов спочатку було заявлено до
Прокуратури Приморського району м. Одеси.

Суддя постановляючи 23 листопада 2006 року ухвалу про
відкриття провадження по цивільній справі (а.с. 11),  та призначення попереднього судового
засідання у якості відповідача вказав прокуратуру Приморського району м. Одеси.

4 грудня 2006 року до суду першої інстанції надійшло клопотання позивача
про уточнення позовних вимог. Але у цьому уточнені він поставив питання тільки
про зміну резолютивної частини позовної заяви. Клопотання про заміну
відповідача не заявлялося. Суддя також не постановляв ухвал про заміну
відповідача,  та залучення до участі у
справі інших відповідачів,  ніж ті,  що були вказані у позовній заяві,  та в ухвалі про відкриття провадження по
цивільній справі.

В ухвалі попереднього судового засідання від 5 грудня
2006 року в якості відповідача вже вказано Прокуратуру Одеської області,  та Державне казначейство України. Прокуратуру
Приморського району м. Одеси ухвали не вказано.

Але як вбачається з наданої у судовому засіданні в
апеляційній інстанції копії судової повістки - повідомлення про слухання справи
у попередньому засіданні 5 грудня 2006 року повідомлялася прокуратура
Приморського району м. Одеси,  а не
прокуратура Одеської області.

Таким чином,  суд
першої інстанції не виконав вимоги закону при заміні,  та залучені до участі у справі,  відповідачів.

Крім того,  в порушення ст.. 12 Закону
України «Про порядок відшкодування шкоди,
завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання,  досудового слідства,  прокуратури і суду» від 1 грудня 1994 року,  по справі було постановлено рішення,  а не ухвала.

Керуючись ст.
ст. 311 п.3,  313 - 315 ЦПК України,  судова колегія,  -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Державного казначейства України задовольнити
частково,  а Прокуратури Одеської області
задовольнити повністю.

Рішення
Приморського районного суду м. Одеси від 31 січня 2007 року скасувати.

Справу направити
на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення,  та може бути оскаржена на протязі двох
місяців до Верховного Суду України.