Справа
№ 2-1507/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

04
вересня 2007 року                                                                                            м.  Запоріжжя

Заводський
районний суд м.  Запоріжжя у складі:
головуючого судді Забіяко Ю.Г.,  при
секретарі Вінник Л.І.,  розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Запоріжжі цивільну справу за позовом ВАТ „Запоріжвогнетрив" до
ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2,  ОСОБА_3,
ОСОБА_4,  ОСОБА_5 про розірвання
договору найму та виселення із гуртожитку без надання іншого житлового
приміщення -

ВСТАНОВИВ:

Відкрите
акціонерне товариство „Запоріжвогнетрив" у червні 2007 року звернулося до
суду з позовом до ОСОБА_1.  в своїх
інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей,
ОСОБА_2.,  ІНФОРМАЦІЯ_1,  ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_2,  ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3,  ОСОБА_5.,
ІНФОРМАЦІЯ_4,  про розірвання договору
найму,  виселення із гуртожитку без
надання іншого житлового приміщення. В обґрунтування позовних вимог посилалися
на те,  що на підставі заяви їх
працівника ОСОБА_6. ,  матері
відповідача,  від 10.01.1995р.
ОСОБА_1.  разом з неповнолітнім сином
ОСОБА_2 біла тимчасово вселена в гуртожиток за адресою м. Запоріжжя,  АДРЕСА_1. На даний момент відповідач проживає
разом з чотирма дітьми. За весь час проживання відповідач майже не сплачує
комунальні послуги та квартирну плату. 20.07.2006р. між сторонами був укладений
договір найму житлового приміщення,
згідно якого відповідач брала на себе зобов'язання щомісячно здійснювати
платежі за проживання в гуртожитку та погасити існуючий борг до 01.07.2011р.,  однак відповідач не виконує своїх зобов'язань
та станом на 01.07.2007р. її заборгованість становить більше 8000 грн.
Власником гуртожитку є ВАТ „Запоріжвогнетрив",  а тому на підставі  ст.
ст. 4,  48 ЗУ „Про власність"
та не виконання вимог договору найму просили розірвати його та виселити
відповідача разом з неповнолітніми дітьми.

Представники
позивача в судовому засіданні позов підтримали на підставах,  які викладені в позовній заяві та
пояснили,  що Рішенням виконавчого
комітету Запорізької міської ради №465 від 16.11.1990р. будинок АДРЕСА_1 в
м.  Запоріжжі визнано таким,  що належить ВАТ „Запоріжвогнетрив",  а саме таким,
що належить їм на праві власності,
тому невиконання відповідачем зобов'язань згідно договору найму порушує
законні права власника майна щодо володіння,
користування та його розпорядження. Згідно договору найму,  укладеного сторонами 20.07.2006р. власник має
право вимагати в судовому порядку виселення наймача та членів його сім'ї без
надання іншого житла у разі невнесення наймачем плати за житло і комунальні
послуги за два місяці.

Відповідач
з позовом не погодилася та в обґрунтування своїх заперечень пояснила,  що вона проживає в наданому приміщенні з 1995
року,  вона є одинокою матір'ю,  у шлюбі не перебуває та на її вихованні
перебуває четверо неповнолітніх дітей,  молодшому
всього два роки,  тому вона не
працює,  іншого житла вона не має,  за житло та комунальні послуги частково
оплачує,  з моменту укладення договору
найму 20.07.2006р. вона оплатила в загальній сумі 1030 грн. з урахуванням,  що у неї складне матеріальне становище. Також
пояснила,  що нею була здійснена оплата
за проживання у сумі 200 грн.,  на
підтвердження чого надала суду квитанцію про сплату за житло та комунальні
послуги та повідомила,  що її матір'ю
ОСОБА_6 подана заява про відрахування із її заробітної плати за проживання
сім'ї ОСОБА_1.  у сумі 184 грн.
щомісячно.

Представник
відповідача також з позовом не був згоден на підстав того,  що правові відносини повинні регулюватися не
нормами ЦК України
та ЗУ „Про власність",  а нормами ЖК України та Положенням про
гуртожитки.

Суд,  вислухавши пояснення представників
позивача,  відповідача та її
представника,  вивчивши і дослідивши
письмові матеріали справи,  аналізуючи і
оцінюючи всі надані сторонами докази,
приходить до висновку,  що позов
не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно
до вимог ч.3  ст. 132 ЖК України
осіб,  перелічених у  ст. 125 цього кодексу може бути виселено лише
з наданням іншого жилого приміщення.

Згідно  ст. 125 ЖК України без надання іншого жилого
приміщення не може виселено одиноких осіб з неповнолітніми дітьми,  які проживають разом з ними.

Сім'я
відповідача згідно ч.1 Закону України „Про охорону дитинства" віднесена до
категорії багатодітних. Згідно до статті 47 Конституції України та  ст. 9 ЖК України   кожний має право на

житло і не може бути обмежений у праві користування інакше ніж з підстав і
в порядку визначених законом та примусово позбавлений цього права. Право на
повагу до житла гарантує і  ст. 8
Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Відповідно до  ст. 18 Закону України „Про охорону
дитинства" держава забезпечує право дитини на проживання в таких
умовах,  що не завдають шкоди її
фізичному та розумовому розвитку,  а
також діти - члени сім'ї наймача жилого приміщення мають право користуватися
займаним приміщенням нарівні з наймачем.

Рішенням
виконавчого комітету Запорізької міської ради №465 від 16.11.1990р. будинок
АДРЕСА_1 в м.  Запоріжжі визнано
таким,  що належить ВАТ
„Запоріжвогнетрив" (а.с.  16-19). Як
пояснив представник позивача,  цей будинок
має статус гуртожитку. На підставі заяви їх працівника ОСОБА_6. ,  матері відповідача,  від 10.01.1995р. ОСОБА_1.  разом з неповнолітнім сином ОСОБА_2. біла
тимчасово вселена в гуртожиток за адресою М. Запоріжжя,  АДРЕСА_1. На даний момент відповідач зареєстрована
та проживає за цією адресою разом з чотирма неповнолітніми дітьми
ОСОБА_2.,  ІНФОРМАЦІЯ_1,  ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_2,  ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3,  ОСОБА_5.,
ІНФОРМАЦІЯ_4,  що підтверджується
довідкою ЖЄД ВАТ „Запоріжвогнетрив" від 23.05.2007р. (а.с. 6).

20.07.2006р.
між сторонами був укладений договір найму спірного житлового приміщення,  згідно якого відповідач брала на себе
зобов'язання щомісячно здійснювати платежі за проживання в гуртожитку та
погасити існуючий борг до 01.07.2011р.,
згідно п.5.2 якого власник має право вимагати в судовому порядку
виселення наймача,  членів його сім'ї та
інших осіб,  які проживають разом з
ним,  без надання іншого житла в разі
невнесення наймачем плати за житло і комунальні послуги за два місяці (а.с.
12-13). Як видно із копії особистого рахунку за період з липня 2006 року по
день пред'явлення позову відповідачем було сплачено: у липні 2006р. - 30
грн.,  у серпні 2006р. - 50 грн.,  у вересні 2006р. - 350 грн.,  у жовтні 2006р. 200 грн.,  у січні 2007р. - 200 грн.,  у квітні 2007р. - 200р. (а.с. 9-11). Крім
цього відповідач надала суду докази про подальшу оплату за ці послуги та надала
суду копію заяви її матері ОСОБА_6. від 23.08.2007р. про відрахування із її
заробітної плати за проживання сім'ї ОСОБА_1.
у сумі 184 грн. щомісячно.

Тобто в
судовому засіданні позивачем не підтверджено того факту,  що відповідачка не виконує своїх зобов'язань
за договором найму,  крім цього судом
враховується її сімейний стан,  те що
вона сама утримує чотирьох неповнолітніх дітей,
та іншого житла не має,  а
наявність заборгованості по комунальним послугам та квартплаті не може бути
підставою для виселення відповідача та дітей і надання їм статусу
безпритульних.

На
підставі вищевикладеного,  керуючись  ст. .47 Конституції України,   ст.
ст. 9,  125,  132 ЖК України,  ЗУ
„Про охорону дитинства",
ст.  ст. 61,  88,
209,  212,  214-215,
224-226 ЦПК України,  суд -

ВИРІШИВ:

В
задоволенні позовних вимог ВАТ „Запоріжвогнетрив" до ОСОБА_1 в своїх
інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2,
ОСОБА_3,  ОСОБА_4,  ОСОБА_5 про розірвання договору найму та
виселення із гуртожитку без надання іншого житлового приміщення відмовити.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Заводський
районний суд м.  Запоріжжя шляхом подачі
в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги,  або в порядку ч. 4  ст.
295 ЦПК України.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження,  але апеляційна скарга не
була подана у строк,  встановлений  ст. 294 ЦПК України,  рішення набирає законної сили після
закінчення цього строку.