Справа № 22-6687/2007
рік                      Головуючий у 1
інстанції Павленко В.Д.
Категорія    23                                             Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2007
року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого  Алексєєва А.В. суддів
Маширо О.П., Лісового
О.О. при секретарі Арутюнян Г.В. розглянувши
у  відкритому  судовому
засіданні  в  м.Донецьку
цивільну справу по апеляціях ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Добропільського міськрайонного суду від 27
червня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4
про відшкодування шкоди; за зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди,

установив:

До
апеляційного суду звернулись сторони з апеляційними скаргами на рішення суду,
яким було частково задоволено зустрічний позов, а ОСОБА_1 у задоволенні
позовних вимог було відмовлено.

Суд
першої інстанції виходив з того, що 30 серпня 2005 року у м.Білицьке
Добропільського району за участю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 сталась
дорожньо-транспортна подія, внаслідок якої було пошкоджено автомобілі сторін.

Оскільки
висновком судової авто-технічної і транспортно-трасологічної експертизи було
встановлено, що вказана ДТП
сталась з вини позивача ОСОБА_1, суд відхилив його позов та частково
задовольнив позовні вимоги ОСОБА_3, стягнувши на користь ОСОБА_2 як власниці
пошкодженого автомобіля ВАЗ-21061 матеріальну шкоду у сумі 3 355 грн. 88 коп.,
моральну у сумі 1 000 грн. та судові витрати, а на користь ОСОБА_3 - моральну
шкоду у сумі 300 грн.

Суд
залишив без розгляду позовні вимоги позивачів ОСОБА_3 в частині відшкодування
понесених витрат на оплату правової допомоги у загальній сумі 3 500 грн.,
оскільки надана раніше довідка та укладена угода про правову допомогу не
узгоджуються між собою.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове,
яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, оскільки вважає, що суд
безпідставно поклав в основу свого рішення висновок авто-технічної і
транспортно-трасологічної експертизи,  а
не прийняв до уваги  інші  докази,
зокрема,

пояснення
свідків, не усунув суперечності у поясненнях свідків з його боку та з боку
відповідачів тощо.

ОСОБА_3
у своїх апеляційних скаргах просять скасувати рішення суду в частині
відшкодованої моральної шкоди та збільшити таке відшкодування до розміру, вказаного
ними у позовній заяві, а також стягнути сплачені ними суми на правову допомогу
у відповідності з наданими довідками.

Вважають,
що суд не у повній мірі врахував ступінь їхніх моральних страждань, тяжкість
спричиненої ним моральної шкоди. Крім того, суд безпідставно не врахував, що
витрати на надання правової допомоги у сумі 2 000 грн. та 1 500 грн. вони
фактично понесли, про що надали відповідні довідки.

Заслухавши
пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що
апеляційні скарги слід відхилити, рішення суду частково змінити, з таких
підстав.

Ухвалюючи
рішення, суд першої інстанції всебічно, повно і об"єктивно дослідив надані
сторонами докази, правильно встановив фактичні обставини справи по суті спору
та зробив правильні правові висновки про те, що вимоги ОСОБА_1 не грунтуються
на законі.

Судом
було встановлено, що 30 серпня 2005 року близько 13 год. 30 хв. у
м.Білицьке Добропільського району сталась дорожньо-транспортна подія за участю
позивача ОСОБА_1, який керував належним йому автомобілем ЗАЗ-110307, та
відповідача ОСОБА_3, що керував автомобілем ВАЗ-21061, власницею якого є
ОСОБА_2

Обидва
автомобіля були пошкоджені, вартість ремонтно-відновлювальних робіт визначена
висновками судової авто-товарознавчої експертизи.

Однак
призначена судом авто-технічна та транспортно-трасологічна експертиза
встановила, що дорожньо-транспортна подія сталась з вини водія ОСОБА_1, який
порушив Правила дорожнього руху, коли керував своїм автомобілем. Експертизою
також було встановлено, що Ященко мав технічну можливість запобігти ДТП та що вказана подія
знаходиться у причинному зв"язку саме з його неправомірною поведінкою на
дорозі (а.с.116-119).

За таких
обставин на думку апеляційного суду висновок суду першої інстанції про
наявність вини позивача ОСОБА_1 у події відповідає матеріалам справи та
узгоджується з наданими до суду доказами, тому суд першої інстанції підставно
відмовив ОСОБА_1 у задоволенні його позову.

На думку
апеляційного суду не підлягають задоволенню і апеляційні скарги ОСОБА_2,
оскільки розмір відшкодованої на користь вказаних позивачів моральної шкоди
відповідає принципам розумності та справедливості, встановленим ст.23 ЦК України, а також
ступеню моральних страждань позивачів, є найбільш оптимальним та прийнятним.

Що
стосується витрат вказаних позивачів на правову допомогу, то. як вбачається з
договору на надання правової допомоги, який був укладений 24 листопада 2005
року між адвокатом та позивачами ОСОБА_3,
ОСОБА_2, позивачі
мають сплатити адвокату за надану правову допомогу 500 грн. протягом 3-х днів
після одержання сум, стягнутих за рішенням суду.

У
відповідності до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Передбачені
договором 500 грн. адвокату ще не сплачені, тому немає підстав для
відшкодування цієї суми.

Позивачі
ОСОБА_3 надали до суду першої інстанції дві довідки про сплату ними адвокату 2
000 грн. і 1 500 грн. за надання правової допомоги (а.с. 141, 142), однак щодо
цих сум не внесені відповідні зміни до укладеного та діючого договору між
ОСОБА_2,3 та адвокатом про надання правової допомоги, не наданий повний
розрахунок

вказаних сум,
тому апеляційний суд вважає, що рішення суду в частині залишення вимог
позивачів ОСОБА_3 про стягнення витрат на правову допомогу слід скасувати та в
цій частині позову відмовити ОСОБА_2,3.

Таким
чином, апеляційні скарги сторін слід відхилити як безпідставні, а рішення суду
у вказаній частині змінити.

Крім
того, апеляційний суд вважає, що з рішення суду слід виключити посилання на
правову норму статті 1187 ЦК
України та вважати правильним посилання на ст.1188 ЦК України,
оскільки у даному спорі йдеться про спричинення сторонам шкоди внаслідок
взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки.

Керуючись ст.ст.
309, 313, 316 ЦПК України, апеляційний суд

вирішив:

Апеляційні
скарги ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Добропільського міськрайонного суду від 27 червня 2007 року в частині залишення
без розгляду позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про відшкодування витрат на
правову допомогу скасувати та в цій частині позову відмовити ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Виключити
з рішення посилання на ст.1187 ЦК
України та вважати правильним посилання на ст.1188 ЦК України.

В іншій
частині рішення Добропільського міськрайонного суду від 27 червня 2007 року
залишити без змін.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене у
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання ним законної сили.