УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада
2007 року.

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області в
складі:

головуючого
судді Демковича Ю.Й.,

суддів Дикун С.
І.,   Гурзеля І.В.,

при секретарі
СтецьІ.В.,

з участю
представника апелянта ОСОБА_1 та позивачки

ОСОБА_2,   розглянувши у відкритому судовому засіданні
в залі суду м.  Тернополя цивільну справу
за апеляційною скаргою відкритого акціонерного товариства
«Тернопільагроспецмонтаж» на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 25
вересня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_2

до відкритого
акціонерного товариства «Тернопільагроспецмонтаж» /надалі «товариство»/ про
стягнення розрахункових та середнього заробітку за час затримки
розрахункових,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Тернопільського міськрайонного суду від 25.09.07 позовні вимоги задоволено
частково,   стягнуто з відповідача в
користь ОСОБА_2 заборгованість по розрахункових в розмірі 2518,  70 грн. та середній заробіток за час затримки
розрахункових в розмірі 1818,  00 грн.

В
апеляційній скарзі товариство просить частково скасувати рішення,   а саме щодо стягнення середнього заробітку
за час затримки розрахункових,
оскільки,   на його думку,   воно постановлене з порушенням норм
матеріального права,   а справу направити
на новий судовий розгляд.

Порушення
вбачає в тому,   що суд невірно
застосував положення  ст. 117 КЗпП
України щодо відшкодування товариством середнього заробітку,   оскільки позивачка після звільнення з
товариства перебуває на обліку в Козівському районному центрі зайнятості й
отримує допомогу по безробіттю,   а тому
компенсацію необхідно було зменшити на суму отриманої допомоги,   чого суд не зробив.

У судів
апеляційної інстанції представник апелянта підтримав вимоги скарги,   пославшись на мотиви,   викладені в ній.

Позивачка
заперечила щодо задоволення скарги.

Перевіривши
юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та її
повноту,   колегія суддів вважає,   що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

У
силу  ст.
308 ЦПК України,   суд апеляційної
інстанції відхиляє апеляційну скаргу,
якщо встановлює,   що суд першої
інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального
права.

Справа № 22а -
1110                    Головуючий у 1 -й інстанції -
Галіян Л.Є.

Категорія - 41                                Доповідач - Демкович
Ю.Й.

2

Судом першої інстанції
вірно визначені правовідносини,   які
виникли між сторонами спору та вірно оцінено докази,   язі подані ними та досліджені в судовому
засіданні.

Приймаючи
рішення,   суд виходив із того,   що при звільненні товариство не виплатило
позивачці розрахункових,   що є
порушенням її трудових прав,   й крім
цього суд поклав на товариство відповідальність за затримку розрахункових.

У суді
представник відповідача визнав позов,
погодившись із сумами заборгованості.

У силу
ч. 1  ст.
117 КЗпП України,   у разі
невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому
працівникові сум у строки,   зазначені в
статті 116 цього Кодексу,   при
відсутності спору про їх розмір підприємство,
установа,   організація повинні
виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день
фактичного розрахунку.

Оскільки
сторонами спору узгоджено розмір розрахункових і їх невиплата сталася з вини
відповідача,   тому суд першої інстанції
правомірно поклав відповідальність на товариство у вигляді стягнення в користь
позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Колегія
суддів не приймає до уваги доводів апелянта щодо необхідності зменшення
відшкодування на суму заробітної плати,
одержаної за новим місцем роботи позивачки (допомоги по
безробіттю),   оскільки вони є
безпідставними й не ґрунтуються на законі. При цьому судом враховувалося,   що ч. 3
ст.  117 КЗпП України,   якою було передбачено зменшення компенсації
на суму заробітної плати,   одержаної за
новим місцем роботи,   виключено Законом
України від 20.12.05 № 3248-IV.

Тому,   апеляційна інстанція приходить до
висновку,   що судом першої інстанції
вірно застосовані норми матеріального та процесуального право й підстав для
скасування рішення,   з мотивів,   наведених у скарзі,   не вбачає.

Керуючись  ст.
ст.  218,  303,
304,  307,  308,
315 ЦПК України,   колегія
суддів,   -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ВАТ «Тернопільагроспецмонтаж» - відхилити.

Рішення
Тернопільського міськрайонного суду від 25 вересня 2007 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення,   може бути оскаржена безпосередньо до
Верховного Суду України в касаційному порядку протягом двох місяців.