Справа №2- 11/07p.
РІШЕННЯ

ИМЕНЕМ   УКРАЇНИ

17 квітня
2007року Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого:
судді - Григор»єва Б.П.

при
секретарі       - Коломієць В.В., Горгуль
О.Э.

за участю
адвокатів ОСОБА_3,  ОСОБА_4

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за
позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2,  про
поновлення порушеного права,  виселення
та вселення та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,  ОСОБА_5,
третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_6,  приватний нотаріус
Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7,  про визнання договору купівлі-продажу
квартири недійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1. звернувся до
суду з позовом,  в якому просить поновити
його порушене право та виселити ОСОБА_2 з АДРЕСА_1,  а його
вселити у квартиру.

В
обгрунтування своїх позовних вимог він посилається на те,  що,
згідно договору купівлі -продажу квартири від 12 листопада 2003
року,  укладеного між: ним та
ОСОБА_5,  що діяв за дорученням
ОСОБА_2,  посвідченого приватним
нотаріусом ХМНО ОСОБА_6 ,  він є
власником АДРЕСА_1,  відповідач
перешкоджає йому в здійснені його права власності на придбану квартиру,  в якої він має потребу,  бо іншого власного житла не має.

ОСОБА_2 проти позову
заперечував та подав зустрічний позов до ОСОБА_1,  ОСОБА_5
про визнання договору купівлі-продажу АДРЕСА_1від 12 листопада 2003 року
недійсним,  посилаючись на те,  що 29 квітня 2003 року уклав з ОСОБА_5
договір позики на суму 5512 грн. зі строком повернення боргу до 22 жовтня
2003року. В забезпечення виконання зобов"язання
за договором позики він,  згідно договору
застави від 22 липня 2003 року,  передав
ОСОБА_5 під заставу належну йому на праві власності АДРЕСА_1. На вимогу ОСОБА_5
в якості гаранта повернення боргу він також видав на його ім "я
довіреність на продаж: вказаної квартири. 22 листопада 2003 року борг ОСОБА_5 з
урахуванням процентів було повернуто,
однак як йому стало відомо ОСОБА_512 листопада 2003 року вже продав
квартиру ОСОБА_1 Спірну квартиру ОСОБА_5. продав без його згоди та відома,  порушив його права як власника квартири та
вимоги закону. ОСОБА_2також вказав,  що
доручення на ім"я ОСОБА_5 на продаж квартири він оформив під впливом
помилки.

В
судовому засіданні ОСОБА_1.
підтримав свої позовні вимоги,  проти
зустрічного позову заперечував та пояснив,
що його сім"ї було потрібно житло і ОСОБА_5.3апропонував йому
купити квартиру ОСОБА_2,  якому він позичив гроші під заставу його квартири.
ОСОБА_2 підтвердив,  що бажає продати належну
йому квартиру для повернення боргу ОСОБА_5. У зв"язку з чим,  12 листопада 2003 року були укладені угода
про переведення боргу (реєстровий №1847) між ним та ОСОБА_2 та договір купівлі-
продажу АДРЕСА_1 (реєстровий № 1848) між ним та ОСОБА_5  що діяв за дорученням ОСОБА_2 Договір
купівлі-

продажу квартири
укладався в присутності ОСОБА_2  Борг
ОСОБА_2 в сумі 5512 гри. він передав ОСОБА_5.,
а різницю між вартістю квартири та сумою боргу в розмірі 2664 грн.
ОСОБА_2,  про що свідчить розписка
ОСОБА_2

Відповідач
ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечував та пояснив,  що 22 червня 2003 року у зв"язку з
збігом тяжких обставин він уклав з ОСОБА_5 договір позики на суму 5512 грн. зі
строком повернення боргу до 22 жовтня 2003 року (даний договір датований 29
квітня 2003 року),  але фактично цей
договір був укладений 22 червня 2003 року,
ОСОБА_2 отримав суму еквівалентну 600 доларів СІЛА. Сума,  вказана в договорі позики - це сума боргу з
урахуванням процентів. В забезпечення виконання зобов"язання за договором позики він передав ОСОБА_5 під
заставу належну йому на праві власності АДРЕСА_1. На вимогу ОСОБА_5 він також
видав доручення на продаж; вказаної квартири. 12 листопада 2003 року за
ініціативою ОСОБА_1
та ОСОБА_5 між; ним та ОСОБА_1
була укладена угода про переведення боргу. З даною угодою він
знайомився,  але зміст її не зрозумів. До
22 листопада 2003 року його колишня дружина ОСОБА_6 повернула ОСОБА_5. гроші в
сумі 1200 долларов США в
рахунок погашення боргу за договором позики,  однак ОСОБА_5всупереч домовленості та без
його відома 12 листопада 2003 року вже продав належну йому квартиру ОСОБА_1 Чому ОСОБА_5.3а
договором позики була повернута сума в розмірі 1200 долларів США він пояснити не
може. Крім того,  ОСОБА_2 вказав,  що заяву від 18 листопада 2003 року про
одержання від ОСОБА_1 2664 грн. він не підписував,  ці гроші не отримав,  зміст документів,  що підписував у нотаріуса,  розумів.

Відповідач
ОСОБА_5. в судовомуц засіданні позов не визнав та пояснив,  що він позичив ОСОБА_2 гроші в сумі 5512 грн.
на строк до 22 жовтня 2003 року. В забезпечення виконання зобов "язання за
договором позики ОСОБА_2передав йому під заставу належну йому на праві
власності квартиру. У вказаний строк ОСОБА_2 борг не повернув. У зв"язку з
чим,  зі згоди позивача,  12 листопада 2003 року між ОСОБА_1. та
ОСОБА_2 була укладена угода про переведення боргу,  а між: ним та ОСОБА_1 договір купівлі-продажу
квартири. В той же день ОСОБА_1.
повернув йому борг ОСОБА_2
в розмірі 5512 грн. А 1200 доларів США,  які повернула йому ОСОБА_6 22 листопада 2003 року - це
гроші,  які її син ОСОБА_7 йому заборгував.
ОСОБА_5. вказав,  що взимку 2003 року
передав ОСОБА_7 для реалізації дублянки (вони займалися підприємництвом) на
суму 1750 доларів США. Оскільки ОСОБА_7
ні гроші,  ні дублянки не
повернув,  його мати - ОСОБА_6 увзяла на
себе зобов "язання
повернути борг,  про що надала розписку
на сумму 1750
долларів США. 22
листопада 2003 року вона повернула йому 1200 долларів. Ці гроші ніякого
відношення до боргу ОСОБА_2 не мають. Зважаючи на те,  що ОСОБА_7 не повернув раніше взяті
дублянки,  він,  ОСОБА_5,
при позичення грошей 22 червня 2003 року ОСОБА_2,  вирішив „перестрахуватися" і уклав
договір застави,  отримав доручення від
ОСОБА_2 за згодою останнього.

Третя
особа - приватний нотаріус ОСОБА_6  в
судове засідання не з "явилася,  про
час та місце судового засідання повідомлялася належним чином.  Третя особа надала суду письмові пояснення^ в
яких вказала,  що при укладанні договору
купівлі-продажу спірної квартири всі вимоги чинного законодавства були
виконані. Крім того,  12 листопада 2003
року була укладена угода про переведення боргу,
згідно якої ОСОБА_1.
взяв на себе зобов "язання
по возврату позики.
Сума,  що складає різницю між; залоговою
оцінкою та продажною вартістю повина була бути передана власнику квартири
ОСОБА_2,  що ї було зроблено 18 листопада
2003 року,  згідно заяви ОСОБА_2 Таким
чином,  не має підстав вважати,  що ОСОБА_2 помилявся у відношенні продажу
квартири,  оскільки їм були підписані
попередньо угода про переведення боргу та заява про придбання квартири поза
шлюбом,  а також 18 листопада 2003 року
про отримання грошей.

Свідки
ОСОБА_6,  ОСОБА_8 підтвердили,  що між ОСОБА_9. ОСОБА_5 було укладено договір
позики на суму 5512 грн. зі строком повернення боргу до 22 жовтня 2003 року. В
забезпечення виконання зобов"язання
за договором позики було укладено договір застави від 22 липня 2003 року,
згідно якого ОСОБА_9. передав ОСОБА_5під заставу належну йому на праві
власності АДРЕСА_1. 22 листопада 2003 року ОСОБА_6 повернула ОСОБА_5. борг за
договором позики в сумі 1200 доларів США,
про що свідчить розписка ОСОБА_5,
однак ОСОБА_5. 12 листопада 20003 року вже продав квартиру ОСОБА_1
Розписку про отримання від ОСОБА_5 в борг грошей у сумі 1750 долларів США
ОСОБА_6 написала на прохання останього. За договором позики ОСОБА_6 повернула
1200 долларів СІЛА,  оскільки таку суму
вказав ОСОБА_5. Крім того ОСОБА_6 вказала,
що фактично за договором позики вона з чоловіком отримала 650 долларів США.

Свідок ОСОБА_7 пояснив,  що зі слів матері ОСОБА_6 він знає,  що вони отримали під заставу квартири у
ОСОБА_5 позику розмірі 600 долларів США.
Ніяки дублянки він у ОСОБА_5 на реалізацію не брав.

Свідок
ОСОБА_10.  пояснив,  що в його присутності ОСОБА_8 повернула
ОСОБА_5. 600 долларів США,  а він пообіцяв повернути документи на квартиру.

Суд,  заслухавши пояснення сторін,  показання свідків,  дослідивши матеріали справи,  вважає,
що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню,
а у задоволенні зустрічного позову суд вважає за необхідне відмовити.

Судом
встановлено,  що,  згідно договору позики,  який датований 29 квітня 2003 року,  ОСОБА_5. позичив ОСОБА_2 5512 грн. зі
строком повернення боргу до 22 жовтня 2003 року. Фактично він бувхукладений 22
червня 2003 року,  що підтвердили ОСОБА_2 та ОСОБА_5.

В
забезпечення виконання зобов
"язання за договором позики,
між: ОСОБА_5 та ОСОБА_2  було
укладено договір застави від 22 липня 2003 року, який засвідчений приватним
нотаріусом ХМНО ОСОБА_7,  згідно
якого,  ОСОБА_9 передав ОСОБА_5 під
заставу належну йому на праві власності АДРЕСА_1.

Дорученням
від 22 липня 2003 року ОСОБА_2 уповноважте ОСОБА_5 продати від його імені
належну йому на праві власності АДРЕСА_1

12 листопада 2003 року між; ОСОБА_2 та ОСОБА_1 була укладена угода

про переведення боргу,  згідно якого
ОСОБА_11. взяв на себе зобов "язання з повернення

позики у розмірі 5512 грн.,  а
ОСОБА_2 зобов"язався під час продажу належної йому на

праві власності АДРЕСА_1 на суму 8176 грн.

відшкодувати ОСОБА_11
витрати з повернення позики,  а
різницю в сумі 2664 грн.

залишати для себе..                          у

Як
вбачається з заяви ОСОБА_2
від 12 листопада 2003 року спірна квартира придбана ОСОБА_2 поза шлюбом.

ОСОБА_5,  що є застоводержателем за договором
застави,  дав згоду заставодавцю ОСОБА_2 на відчудження
АДРЕСА_1

12
листопада 2003 року між ОСОБА_5,  що діяв
за дорученнямОСОБА_5 та ОСОБА_1
було укладено договір купівлі-продажу АДРЕСА_1. Вказаний договір було
посвідчено приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_6

18
листопада 2003 року ОСОБА_2
одержав від ОСОБА_1 гроші в сумі 2664 грн.,
що підтверджується його заявою.

Як
вбачається з розписки від 22.11.2003 року,
ОСОБА_6 отримала від ОСОБА_5 позику в сумі 1750 долларів США.

Згідно
розписки від 22.11.2003 року,   ОСОБА_6
повернула ОСОБА_5.  1200 долларів США.

Суд при
ухваленні рішення,  керується нормами ЦК
України,  що набрав чинності 01 січня
2004 року,  оскільки спірні
правовідносини хоча і виникли до 01 січня 2004 року,  але права і обов "язки сторін
продовжують існувати після набрання чинності кодексом.

Відповідно
до cm. 321 ЦК України,  право власності є непорушним.  Ніхто не може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно cm.
328 ЦК України,  право власності набувається на
підставах,  що не

заборонені законом,  зокрема із
правочинів. Право власності вважається набутим

правомірно,  якщо інше не випливає із
закону або незаконність набуття права власності не

встановлена судом.                         *

Згідно cm. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування
та розпорядження своїм майном.

Згідно cm. 48 Закону
України „Про власність",  власник
може вимагати усунення будь-яких порушень його права,  хоча б ці порушення і не були пов "язані
з позбавленням права володіння,  та
стягнення завданих цим збитків.

Як
встановлено судом,  договір
купівлі-продажу АДРЕСА_1 повністю відповідає вимогам ЦК України щодо договорів
купівлі-продажу.

На
підставі викладеного суд вважає,  що
позов ОСОБА_1 про поновлення порушенного права,
його вселення та виседення ОСОБА_2 підлягає задоволенню,  оскільки ОСОБА_1. є власником АДРЕСА_1. При
укладанні договору купівлі-продажу спірної квартири всі вимоги чинного
законодавства були виконані. Небажання відповідача звільнити спірну квартиру
порушує права позивача як власника квартири.

Суд не
приймає до уваги показання свідків ОСОБА_6,
ОСОБА_8,  ОСОБА_7,  ОСОБА_10
,  так як виходячи із
суті спору,  обставини,  на які посилається ОСОБА_2 на підтвердження
своїх вимог і на заперечення проти позову ОСОБА_1,  у
відповідності до cm.
59 ЦПК України,  не можуть бути
доведені показаннями свідків. ОСОБА_2 не довів в чому саме полягала помилка при оформленні
доручення на ім.  "я ОСОБА_5
Доручення не оспорював.

В
задоволенні зустрічного позову про визнання договору купівлі-продажу спірної
квартири суд вважає за необхідне відмовити,
оскільки в судовому засіданні ОСОБА_2 не надані докази,  що підтверджують його позовні вимоги. В
судовому засіданні ОСОБА_2 підтвердив,
що знайомився з документами,  які
підписував у нотаріусов,  зміст вказаних
угод згідно з вимогами закону йому роз'яснювався нотаріусом.  Крім того,
в ході судового засідання ОСОБА_2,
ОСОБА_6,  ОСОБА_8 давали
непослідовні показання,  не могли
пояснити суду чому повернули ОСОБА_5.3начно більшу суму ніж: вказана в договорі
позики,  вказували,  що про це їх попросив ОСОБА_5. Крім
того,  ОСОБА_2 підтвердив,  що гроші ОСОБА_5 віддавала його дружина.
Посилку на те,  що 1200 долларів США його дружина
віддавала в рахунок погашення боргу за договором позики,  суд не приймає до уваги,  оскільки,
як вбачається з розписки ОСОБА_6 вона запозичила у ОСОБА_5 1750 долларів
США. Вказані
гроші поверталися в рахунок погашення її боргу. Суд вважає,  що в даному випадку мають місце інші
цивільно-правові відношення,  що виникли
між ОСОБА_5 та ОСОБА_7,  ОСОБА_6,  і які не мають відношення до договору позики
від 29 квітня 2003 року. Суд також не приймає до уваги пояснення ОСОБА_2 про
те,  що він не підписував заяву від 18
листопада 2003 року та не одержував гроші в сумі 2664 грн. від ОСОБА_1,  оскільки це не впливає на сутність спірних
відносин. На

підтвердження
цього доказів також не надав. ОСОБА_2 не позбавлений права звернутися до суду з позовом про
стягнення вказаної суми.

На
підставі викладеного і керуючись  ст.
ст.  10,  11,
77,  209,  212,
214-215    ЦПК України,   ст.   ст.  321,  328,
391 ЦК України,   ст.  48
Закону України „Про власність",  суд
-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
ОСОБА_1задовольнити.

Попоновити
порушене право ОСОБА_1та вселити його в АДРЕСА_1

Виселити
ОСОБА_2 з АДРЕСА_1.

Відмовити
ОСОБА_2в задоволенні позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу
АДРЕСА_1 від 12 листопада 2003 року,
укладеного між ОСОБА_1та ОСОБА_5,
що діяв за дорученням ОСОБА_2,
посвідченного приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_6        k

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги,  або
в порядку ч. 4 cm. 295 ЦПК України.