Справа-22ц-6133-2007 р.                                             Головуючий
у 1 інстанції : Завгородній Є.П.
Доповідач: Кіянова С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2007
року  Судова палата у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області в складі : головуючого - судді                         Новодворської О.І.

суддів
Кіянової С.В., Сукманової
Н.В.

при секретарі                                    Бєжині В.Ю.

за участю
позивачів                     ОСОБА_1,
ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2на рішення Гірницького районного суду м.Макіївки від 26
квітня 2007 року за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2до ОСОБА_3про розподіл спадкового
майна і визнання права власності на квартиру та зустрічний позовОСОБА_3, яка
діє в інтересах неповнолітньої дитини до ОСОБА_1, ОСОБА_2про розподіл
спадкового майна і визнання права власності на квартиру, за позовом
ОСОБА_2доОСОБА_3, третя особа Гірницький відділ реєстрації актів цивільного
стану Макіївського міського управління юстиції про оспорювання батьківства та
виключення із актового запису про народження відомостей про батька дитини, про
встановлення неправильності запису в акті цивільного стану,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Гірницького районного суду м.Макіївки від 26 квітня 2007 року задоволено
частково позов ОСОБА_1. та ОСОБА_2 до ОСОБА_3про розподіл спадкового майна і
визнання права власності на квартиру та відмовлено ОСОБА_2 до ОСОБА_3про
оспорювання батьківства та виключення із актового запису про народження
відомостей про батька дитини, про встановлення неправильності запису в акті
цивільного стану, зустрічний позовОСОБА_3., яка діє в інтересах неповнолітньої
дитини до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про розподіл спадкового майна і визнання права
власності на квартиру задоволено повністю.

В апеляційній
скарзі позивачіОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять рішення суду скасувати і ухвалити
нове рішення, оскільки судом першої інстанції були порушені норми матеріального
та процесуального права, не враховано, що ОСОБА_1 з 1995 року знаходилася у
фактичних шлюбних відносинах з померлим ОСОБА_5, вони вели спільне господарство
і виховували ОСОБА_2 - сина померлого ОСОБА_5, квартиру у 2000 році придбали за
спільні кошти, тому її слід вважати спільним майном, не враховано, що шлюб між
померлим ОСОБА_5 та відповідачкою ОСОБА_3було розірвано у 1993 році, а донька ОСОБА_4 народилася
ІНФОРМАЦІЯ_1, тому актовий запис про її народження щодо батька не відповідає
дійсності, необгрунтовано відмовлено у призначенні почеркознавчої експертизи,
не враховано, що заява спадкодавця про визнання свого батьківства відносно
ОСОБА_4 взагалі відсутня.

В судовому
засіданні апеляційного суду позивачі підтримали доводи апеляційної скарги і
просили її задовольнити.

Представник
відповідачкиОСОБА_3., відповідачка та третя особа, в судове засідання не
з'явилися, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Заслухавши
доповідача, пояснення позивачів, перевіривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу позивачів слід задовольнити
частково, рішення суду скасувати і направити справу на новий розгляд до суду
першої інстанції з наступних підстав.

При розгляді
справи суд першої інстанції встановив, що померлий ОСОБА_5 є батьком позивача
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між померлим ОСОБА_5 та
відповідачкою ОСОБА_3було розірвано в 1993 році. Згідно договору купівлі-продажу
померлий ОСОБА_5 09.08.2000 року придбав у власність квартиру в АДРЕСА_1. 07
березня 2001 року він»склав заповіт на ім."я позивачів ОСОБА_1та ОСОБА_2
на все своє майно. Мати померлого - ОСОБА_6 відмовилася від своєї частки
спадкового майна на користь онука ОСОБА_2, але неповнолітня ОСОБА_5 ОСОБА_4 має право на
обов'язкову частку відповідно до закону і позивач ОСОБА_2 не має права
оспорювати батьківство померлого батька відносно своєї сестри, тобто на час
відкриття спадщини позивачі мають право на 13 частину спадкового майна, а
неповнолітня ОСОБА_5 ОСОБА_4
на 16 частину як обов'язкову частку. Мати спадкодавця також має право на
обов'язкову частку, але вона відмовилася від неї на користь онука ОСОБА_2, тому
за ОСОБА_2 визнано право власності на 12 частину спадкового майна, заОСОБА_1
на 13 частину спадкового майна за заповітом, за ОСОБА_4 - на 16 частину
як обов'язкову частку спадкового майна, вимоги ОСОБА_1 щодо визнання спірної
квартири спільною сумісною власністю з померлим необгрунтовані.

Але, при
розгляді справи, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що відповідно до
ч.3 ст.1235 ЦК України
заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на
обов'язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на
обов'язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини.

Так, з
матеріалів справи вбачається, що спадкодавець ОСОБА_5 помер 21 жовтня 2003 року
і після його смерті відкрилася спадщина. 7 березня 2001 року він уклав заповіт
на все своє майно, яке заповідав ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Відповідно до
ч.1 ст.1222 ЦК України
спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими
на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця
і народженні живими після відкриття спадщини.

Відповідно до
п.5 Прикінцевих та перехідних положень УК
України в редакції 2003 року правила книги шостої Цивільного кодексу
України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята
ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

При таких
обставинах на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 спадкоємцями за
заповітом були ОСОБА_2- його син та ОСОБА_1 Крім того за законом мають право на
спадщину на обов'язкову частку мати померлого ОСОБА_6та його донька ОСОБА_5 ОСОБА_4. Але, суд першої
інстанції не звернув увагу на вказані обставина і не залучив до участі у справі
ОСОБА_6, не з'Ясував її думку щодо спадкового майна, чим порушив норми
процесуального права і це призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до
ч.3 ст.1235 ЦК України
заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на
обов'язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на
обов'язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини.

Відповідно до
п.4 ст.311 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи
на новий розгляд, якщо суд вирішив питання про права та обов'язки осіб, які не
брали участь у справі.

При новому
розгляді справи суду першої інстанції слід з'Ясувати коло спадкоємців і
визначитися у відповідності з заявленими вимогами щодо спадкового майна, а
також з законом, якій підлягає застосуванню, звернути увагу на прізвища сторін.

Керуючись
ст.ст.307 ч.1 п.5, 311 п.4, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2задовольнити частково.

Рішенням
Гірницького районного суду м.Макіївки від 26 квітня 2007 року скасувати і
направити справу на новий розгляд до того ж суду в іншому складі суду.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.