справа №2-689/2007
РІШЕННЯ

іменем  України

26 липня
2007 року                                                                                м.
Городня

Городнянський
районний суд Чернігівської області у складі:

·
головуючого - судді Криворученко Д.П.,

·
при секретарі Дударенко Ю.П.,

за участю
представника позивачів ОСОБА_1, представника відповідача Піцуренко І.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Городня цивільну
справу за заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до відділу освіти
Городянської районної державної адміністрації, третьої особи на боці відповідача
Головного управління державного казначейства України у Чернігівській області
про зобов'язання виплатити компенсацію втрати частини заробітної плати у
зв'язку з порушенням термінів її виплати, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом до відділу освіти Городянської
районної державної адміністрації, третьої особи на боці відповідача Головного
управління державного казначейства України у Чернігівській області про
зобов'язання виплатити компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з
порушенням термінів її виплати за період з 01.01.1997 року по 31.08.2002 року.

З позову виходить, що позивачі працюють вчителями Городнянської ЗОШ І-ІІІ
ст. №2 і згідно рішення суду отримали заборговану частину заробітної плати за
період з 01.01.1997 р. по 31.08.2002 р. Подібне порушення термінів виплати
призвело до втрати частини заробітної плати. Відповідно до ПКМУ від 21.02.2001
року №159, підприємства, організації та установи усіх форм власності та
господарювання, які своєчасно не виплатили своїм працівникам зарплату за
1997-2002 роки, повинні в обов'язковому порядку при виплаті цієї заборгованості
нараховувати та виплачувати працівникам компенсацію втрати частини заробітної
плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати в порядку встановленому ПКМУ
№1427 від 20.12.1997 року. Просять стягнути з відділу освіти компенсацію втрати
частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати.

У судовому засіданні представник позивачів заявлений позов підтримала,
просить стягнути з відділу освіти на користь ОСОБА_2 - 640,89 грн., ОСОБА_3 -
534,11 грн., ОСОБА_4 -
305,40 грн., ОСОБА_5 - 453,62 грн. компенсації втрати частини заробітної плати
у зв'язку з порушенням термінів її виплати.

Представник відповідача по справі у судовому засіданні
заявлений позов не визнала і пояснила, що у зв'язку з не фінансуванням з
бюджету виплат передбачених ст.57 Закону України „Про освіту", відсутністю
відповідних бюджетних асигнувань протягом 1997-2000 років працівникам районного
відділу освіти не проводилось нарахування надбавки за вислугу років та допомоги
на оздоровлення при наданні щорічної відпустки педагогічним працівникам. Ці
виплати не були нараховані, не вівся їх облік, вони не відносились до
кредиторської заборгованості. Згідно Закону України „Про реструктуризацію заборгованості
з виплат, передбачених статтею 57 Закону України "Про освіту"
педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних
закладів" від 09.09.2004 року №1994-IV
врегульовано правовідносини з цього питання і цим Законом не передбачено
виплати компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх
виплати. Крім того, спільним листом Міністерства освіти і науки України,
Мінфіну України за погодженням з Мінпраці та соціальної політики України,
Державним казначейством України від 30.11.2005 року №1/9-681 роз'яснено, що
виплата згідно Закону України „Про реструктуризацію заборгованості з виплат,
передбачених статтею 57 Закону України "Про освіту" педагогічним,
науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів"
від 09.09.2004 року №1994-IV є разовою виплатою державного бюджету, яка
здійснюватиметься протягом

п'яти років. Таким чином, вимоги позивачів є такими, що суперечать
бюджетному законодавству і компенсація нарахуванню та виплаті не підлягає.

Представник третьої особи на боці відповідача у судове засідання не
з'явився, згідно листа №14-13/593/5206 від 06.07.2007 року ГУ ДКУ в Чернігівській
області просить справу розглянути без участі їх представника і у задоволенні
позову відмовити в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали
справи та дослідивши надані сторонами докази до і під час попереднього судового
засідання, встановив наступні обставини і визначені відповідно до них
правовідносини.

З довідок №97 від 07.06.2007 p., №70 від 23.04.2007 p., №195 від
17.05.2007 p.,
№83 від 25.05.2007 р. директора Городнянської ЗОШ 1-І 11 ст. №2
встановлено, що ОСОБА_3 працює на посаді вчителя історії з 12.10.1994 року,
ОСОБА_2 працювала на посаді вчителя української мови та літератури з 29.08.1980
р. по 27.08.1999 p., ОСОБА_5 працює на посаді вчителя української мови та
літератури з 1993 року, ОСОБА_4 працює на посаді вчителя зарубіжної літератури
та російської мови з 1984 року.

З довідок ДВС у Городнянському районі №01-29/1/3965 від 06.06.2007 p.,
№01-29/1/2833 від 25.04.2007 p., №01-29/1/5590 від 02.11.2006 p.,
№01-29/1/5589 від 02.11.2006 p., встановлено, що ОСОБА_3 отримала грошові кошти згідно
рішень Городнянського районного суду №2-845 від 20.12.2003 p., а
саме 20.06.2006 року в сумі 134,89 грн., 13.10.2006 року в сумі 101,76 грн.,
№2-580 від 22.09.2003 p., а саме 20.06.2006 року в сумі 871,67 грн., 13.10.2006
року в сумі 657,58 грн.; ОСОБА_2 отримала грошові кошти згідно рішення
Городнянського районного суду №2-441 від 28.07.2003 p., а
саме 26.06.2006 року в сумі 254,69 грн., 26.10.2006 року в сумі 186,88 грн.;
ОСОБА_5 отримала грошові кошти згідно рішень Городнянського районного суду
№2-549 від 22.09.2003 p., а саме 20.06.2006 року в сумі 737,11 грн., 13.10.2006
року в сумі 556,07 грн., №2-856 від 20.12.2003 p., а
саме 20.06.2006 року в сумі 161,35 грн., 13.10.2006 року в сумі 121,73 грн.;
ОСОБА_4 отримала грошові кошти згідно рішення Городнянського районного суду
№2-601 від 22.09.2003 p., а саме 20.06.2006 року в сумі 594,42 грн., 13.10.2006
року в сумі 448,42 грн.

З довідок відділу освіти Городнянської районної державної адміністрації,
встановлено, що компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з
порушенням строків її виплати становить позивачу ОСОБА_3 534,11 грн. за період
з 01.07.1998 року по 31.08.2002 року, ОСОБА_2 640,89 грн. за період з
01.01.1998 року по 31.08.1999 року, ОСОБА_5 453,62 грн. за період з 01.07.1998
року по 31.08.2002 року, ОСОБА_4 305,40 грн. за період з 01.07.1998 року по
31.08.2002 року.

Відповідно положень ст. 233 КЗПП України в редакції статті до 11.07.2001
року, працівник мав право звернутися з заявою про вирішення трудового спору до
суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про
порушення свого права. 11.07.2001 року з прйняттям Закону України №2620-ІІІ,
згідно якого ст.233 КЗПП доповнено частиною другою, у разі порушення
законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом
про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Суд, з'ясувавши причини пропущення позивачами тримісячного строку звернення до
суду, що того вимагала стаття 233 КЗПП України в редакції до 11.07.2001 року,
прийшов до висновку, що він не пропущений оскільки тільки у 2006 році, позивачі
отримали заборгованість по заробітній платі, і за таких обставин, суд вважає,
що позивачами недопущено порушення строків зверення до суду за захистиом свого
трудового права.

Статтею 55 Конституції України зазначено, що кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Стаття 22 Конституції
України наголошує, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Стаття 43 Конституції України проголошує, що кожен має право на належні,
безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної
законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

В статті 57 Закону України „Про освіту", якою
визначені гарантії держави педагогічним, науково-педагогічним працівникам та
іншим категоріям працівників навчальних закладів, визначено, що держава
забезпечує вказаній категорії працівників виплату надбавок за вислугу років
щомісячно у відсотках до посадового окладу ( ставки заробітної плати)
залежно  від стажу педагогічної роботи
та  виплату допомоги  на

оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу
(ставки заробітної плати ) при наданні щорічної відпустки. Відповідно до ст.94
КЗПП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові
за виконану ним роботу. Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України „Про
оплату праці", додаткова заробітна плата, це- винагорода за працю понад
установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивачам неправомірно своєчасно
не виплачувалась надбавка за вислугу років, яка є частиною їх заробітної плати,
чим порушено їх конституційне право на своєчасне одержання винагороди за працю.

Згідно положень ст. 34 Закону України „Про оплату праці", компенсація
працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її
виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і
тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Цей порядок
врегульовано законодавством, зокрема Законом України „Про компенсацію
громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх
виплати" від 19 жовтня 2000 року N 2050-ІМ, Постановою КМУ від 20 грудня
1997 p.
N 1427 „Про затвердження Положення про порядок компенсації
працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її
виплати", Постановою КМУ від 21 лютого 2001 p. N 159 „Про
затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових
доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати".

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню у повному обсязі та підлягає стягненню з відділу освіти
Городнянської районної державної адміністрації нарахована позивачам компенсація
втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відділу освіти Городнянської
райдержадміністрації слід стягнути судові витрати по справі.

На підставі викладеного й у відповідності до положень ст.ст. 22, 43, 55, 58
Конституції України, ст. 57 Закону України „Про освіту", ст.2, ст. 34
Закону України „Про оплату праці", ст. 233 КЗПП України, Закону України
„Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням
строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року N 2050-ІИ, Постанови КМУ від
20 грудня 1997 p.
N 1427 „Про затвердження Положення про порядок компенсації
працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її
виплати", Постанови КМУ від 21 лютого 2001 p. N 159 „Про
затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових
доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати", керуючись ст.ст. 10,
11, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
задовольнити повністю.

Стягнути з відділу освіти Городнянської районної державної адміністрації
Чернігівської області на користь ОСОБА_3 534,11 грн. за період з 01.07.1998
року по 31.08.2002 року, ОСОБА_2 640,89 грн. за період з 01.01.1998 року по
31.08.1999 року, ОСОБА_5 453,62 грн. за період з 01.07.1998 року по 31.08.2002
року, ОСОБА_4 305,40
грн. за період з 01.07.1998 року по 31.08.2002 року, компенсації втрати частини
заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати.

Стягнути з відділу освіти Городнянської районної державної
адміністрації 51 грн. 00 коп. державного мита (судового збору) на користь
держави та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
цивільної справи на користь державного бюджету Городнянського району
Чернігівської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
Апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в
порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.