АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД    ВІННИЦЬКОЇ
УХВАЛА

Іменем України

11
грудня 2007р. колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області у складі : головуючого - судді Іванюка М. В,    суддів Камзалова В.В,    Колодійчука В.М,    Матківської М. В. та Чуприни В.О,    розглянувши в судовому засіданні в м.  Вінниці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про усунення перешкод в користуванні жилим будинком шляхом виселення і визнання
заповіту недійсним та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права
власності на спадкове майно за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Малинського районного суду Житомирської області від 01.07.2005р,

встановила :

В травні
2005р. ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2  про усунення перешкод в користуванні жилим
будинком АДРЕСА_1. Зазначив,    що раніше
будинок належав його матері ОСОБА_4,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 Позивач як спадкоємець,    став власником 1 / 2 частини вказаного
будинку про що 23.12.2004р. в Малинській державній нотаріальній конторі отримав
відповідне свідоцтво. Іншим спадкоємцем за законом був брат позивача
ОСОБА_5,    який помер ІНФОРМАЦІЯ_2,    так і не отримавши спадщини.

Відповідачка
ОСОБА_2  є вдовою його покійного брата. В
2003р. вона самовільно,    без згоди
позивача і без будь-яких правових підстав вселилася у зазначений будинок і
використовує його як дачу. Вона прописана і проживає у м.  Києві. На його вимоги звільнити будинок не
реагує.

В ході
розгляду справи ОСОБА_3 доповнив позов вимогою про визнання недійсним заповіту,    складеного 12.10.1971р. від Імені його
матері на користь брата ОСОБА_5,
відповідно до якого в разі її смерті право власності на будинок
переходить до останнього.

31.05.2005р.
ОСОБА_2  звернулася в суд з позовом до
ОСОБА_1 про

визнання
за нею права власності на вказаний будинок. Зазначила,    що її чоловік ОСОБА_5 був єдиним
спадкоємцем за заповітом,    складеним
його матір'ю,    і фактично вступив у

володіння
будинком після її смерті в 1982 р. Після смерті чоловіка в 2003р. позивачка

подала до
нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини,    користується будинком,

займається
його ремонтом,    обробляє присадибну
земельну ділянку,    оплачує користування

електроенергією,    тощо.

Рішенням
Малинського районного суду від 01.07.2005р,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Житомирської області від 18.10.2005р,    позови ОСОБА_1 і ОСОБА_2  були задоволені частково. Визнано недійсним
заповіт,    складений 12.10.1971р. від
імені ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5. В решті позову ОСОБА_1 було відмовлено за
безпідставністю. Визнано за ОСОБА_2
право власності на 1/2 частину спірного будинку,    а в решті позову їй відмовлено за
безпідставністю.

Справа -№ 33 ц-
635 кс/ 07р.    Головуючий у першій
інстанції Міхненко С. Д.

Категорія : 19      Доповідач: Іванюк М. В.

2

В
касаційній скарзі ОСОБА_2  ставить
питання про скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення
про задоволення її позовних вимог щодо визнання за нею права власності на весь
спірний будинок і про повну відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 Вважає,    що при вирішенні справи суди не з'ясували
обставин,    які для неї мають
значення,    не взяли до уваги її доводи
на підтвердження позовних вимог,    не
дали належної оцінки доказам,    порушили
норми матеріального права,    у зв'язку з чим дійшли до помилкового
висновку.

Колегія
суддів вважає,    що касаційна скарга
задоволенню не підлягає з таких підстав:

При
вирішенні справи суди правильно виходили з того,    що ОСОБА_6 заповіт від 12.10.1971 р. не
підписувала ( будь-який підпис в графі спадкодавця на оригіналі заповіту
відсутній ),    отже вона його не
складала. Суди правильно встановили,
що сторони мають правові підстави для того,    щоб вважатися співвласниками будинку в
рівних частках.

У
касаційній скарзі ОСОБА_2  зазначає,    що суди невірно встановили обставини
справи,    невірно оцінили докази,    тощо. Однак згідно  ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції
не може встановлювати або вважати доведеними обставини,    що не були встановлені в рішенні суду,    чи відкинуті ним,    вирішувати питання про достовірність того
чи іншого доказу,    про перевагу одних
доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи,
що судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та
процесуального права,    а також відсутні
передбачені ч.1  ст.  338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

На
підставі наведеного і керуючись  ст.  ст.
332,    335,    336,
337 ЦПК України,    Законом
України « Про внесення змін до Закону України « Про судоустрій України» щодо
забезпечення касаційного розгляду цивільних справ» від 22.02.2007року №
697-5,    колегія суддів,    -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Малинського районного суду від 01.07.2005р. та ухвалу апеляційного суду
Житомирської області від 18.10.2005р. у даній справі залишити без змін. Ухвала
оскарженню не підлягає.