Справа№2-831/07
РІШЕННЯ

іменем України

13 липня
2007 року                                                                      м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Ковальової Т.Г.,

при секретарі - Кравцовій О.В.,

з участю сторін,

представника органу опіки та піклування - Ярмак О.Ф.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1та ОСОБА_2 до
ОСОБА_3про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі
звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3про усунення перешкод у спілкуванні з
дитиною, їх внучкою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, та у її вихованні і
просять зобов*язати відповідачку надавати їм можливість забирати внучку для
спілкування за місцем їх проживання по АДРЕСА_1 у вихідні, святкові дні та дні
зимових, весняних, літніх та осінніх канікул за попередньою телефонною
домовленістю. В обгрунтування позовних вимог вони посилаються на те, що їх син
та дочка відповідачки перебували у шлюбі і є батьками дитини. 1 травня 2004
року вони трагічно загинули і відповідачка за рішенням органу опіки та
піклування призначена опікуном дитини, яка постійно проживає з нею в АДРЕСА_2.
Між ними та відповідачкою була укладена усна домовленість щодо спільної участі
у вихованні дитини, але з початку 2007 року ОСОБА_3. створює перешкоди у
спілкуванні з дитиною та участі у її вихованні. Рішенням Ніжинського
міськвиконкому від 24 травня 2007 року їх прохання про спілкування з внучкою за
місцем їх проживання задоволено не було, а було вирішено встановити час
побачень з дитиною за місцем її проживання в зручний для обох сторін час.

В
судовому засіданні позивачі підтримали позов за вищевикладених обставин і
просили зобов*язати відповідачку надавати їм можливість спілкуватись з дитиною
за місцем їх проживання в м.Ічня, яке розташовано на відстані 45 км від Ніжина,
у вихідні, святкові та канікулярні дні, так як вони мають таке право відповідно
до Сімейного

кодексу України і у відповідачки відсутні підстави, щоб
заборонити їм повноцінно спілкуватись з дитиною, а спілкування у м.Ніжині за
місцем проживання дитини є неповноцінним. Останній раз внучка перебувала за
місцем їх проживання з 02 по 17 січня 2007 року і в першій же день ввечері у
неї піднялась висока температура. Після цього ОСОБА_3. забороняє їм забирати
дитину до м.Ічня, мотивуючи це тим, що вона влаштувала її до дитячого садка, а
також, що вона лікується у логопеда. З відповідачкою у них постійно виникають
непорозуміння із-за різних поглядів на виховання і розвиток дитини. Вони
пропонували ОСОБА_3. надати допомогу лікаря - логопеда дитині в м.Ічня. Хоча в
дитячому садку немає канікулярних днів, але вони бажають мати таку можливість
спілкування з нею на майбутнє, коли через два роки дитина піде до школи, щоб
знову не звертатись з позовом до суду.

Відповідачка
в судовому засіданні не визнала позов і пояснила, що вона не чинила перешкод
позивачам у спілкуванні з внучкою, відповідачі провідували її за місцем
проживання в м.Ніжині, забирали дитину до себе додому в м.Ічня, але це
негативно впливає на фізичний і психічний стан дитини, викликає в неї агресію,
приводить її до нервових потрясінь, так як після поїздок до мічня дитина не
спить ночами, кричить. Дитина часто хворіє і коли після проходження курса лікування 02
січня 2007 року позивачі забрали її до м.Ічня, вона в першій же день по приїзду
туди знову захворіла. З 23 квітня по 07 травня 2007 року вона знаходилась на
стаціонарному лікуванні з приводу бронхопневмонії і продовжувала амбулаторне
лікування. 04 червня 2006 року вона влаштувала внучку до дитячого садка №7, а
крім цього після проходження медичної комісії в березні 2007 року вона відвідує
логопедичну групу в дитячому садку №21 один-два рази на тиждень, так як має
дефекти мови. Вона має намір восени 2007 року постійно перевести дитину до садика №21 для
подальшого лікування і підготовки до школи на протязі 2-х років. Між нею і
позивачами постійно виникають конфлікти із-за різних поглядів на виховання
дитини. Позивачі безпідставно звинувачують її у неправильному вихованні дитини.
Вона не заперечує проти спілкування позивачів з внучкою за місцем її проживання
згідно рішення Ніжинського міськвиконкому, і вважає, що з урахуванням
малолітнього віку та стану здоров*я дитини, спілкування з дитиною за місцем їх
проживання в м.Ічня перешкоджає нормальному розвитку дитини і позов ОСОБА_1. та
ОСОБА_2. про надання їм можливості забирати дитину в м.Ічня є передчасним.
Заявляючи позов, позивачі не враховують інтереси дитини, а посилаються тільки
на своє бажання брати участь у її вихованні.

Третя
особа -представник органу опіки та піклування Ярмак О.Ф. в судовому засіданні
підтримав висновок органу опіки і піклування -рішення виконкому Ніжинської
міської ради №236 від 24 травня 2007 року про встановлення часу побачень
малолітньої ОСОБА_4 з ОСОБА_1. та ОСОБА_2. за місцем проживання дитини у
зручний для обох сторін час.

Свідки
зі сторони позивачів ОСОБА_5, ОСОБА_6., ОСОБА_7., ОСОБА_8. в судовому засіданні
пояснили, що під час перебування дитини у ОСОБА_1. і ОСОБА_2. за місцем їх
проживання в м.Ічня вони приділяли належну увагу вихованню і розвитку внучки,
враховуючи, що вони є педагогами за освітою, і немає ніяких підстав для відмови
їм з боку ОСОБА_3. і в подальшому забирати внучку до себе додому для
спілкування і виховання.

Свідок з
боку відповідачки ОСОБА_9. пояснила в судовому засіданні, що малолітня
ОСОБА_4народилась в м.Ніжині, з народження проживає у будинку разом з ОСОБА_3.,
де їй створені всі належні побутові і психологічні умови для розвитку, і дитина
повинна виховуватись в одній сім*ї, а коли підросте, то сама вибере місце свого
проживання. ОСОБА_3. приділяє дитині належну увагу, турбується про її здоров*я
і виховання, постійно водить її до лікаря- логопеда.

Заслухавши
осіб, що з*явились в судове засідання, та дослідивши усі докази по справі
відповідно до вимог ст.212 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному, об*єктивному та безпосередньому дослідженню
наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1. та
ОСОБА_2. про усунення перешкод у спілкуванні та участі у вихованні внучки шляхом
зобов*язання відповідачки надавати їм можливість забирати внучку до їх
помешкання в м.Ічню у вихідні, святкові та канікулярні дні необрунтований, не
доведений в судовому засіданні і не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно
до ст.257 Сімейного кодексу України, на яку посилаються позивачі, баба, дід
мають право спілкуватися зі своїми внуками, брати участь у їх вихованні і
батьки та інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у
здійсненні бабою, дідом своїх прав щодо виховання внуків. Якщо таки перешкоди
чиняться, баба, дід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

В
судовому засіданні встановлено, що рішенням виконавчого комітету Ніжинської
міської ради №321 від 10 червня 2004 року ОСОБА_3. призначена опікуном над
неповнолітньою ОСОБА_4,  ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, батьки якої загинули.(а.с.20). Відповідно до ст.249 Сімейного
кодексу України ОСОБА_3. як опікун зобов*язана виховувати дитину, піклуватися
про її здоров*я, фізичний, психічний, духовний розвиток і має право самостійно
визначати способи виховання дитини з урахуванням думки дитини та рекомендацій
органу опіки та піклування. Виконуючи свої обов*язки опікуна, ОСОБА_3., не
перешкоджаючи спілкуванню дитини з її дідом та бабою, позивачами по справі,
вирішила, що в інтересах дитини таке

спілкування
повинно відбуватись не за місцем проживання позивачів в м.Ічня, а за місцем
проживання дитини. Це її рішення співпадає з рішенням органу опіки і піклування
про встановлення побачень малолітньої дитини з дідом і бабою за місцем
проживання дитини. Зважаючи на те, що між сторонами існують суперечки з приводу
виховання дитини, такий спосіб спілкування позивачів не влаштовує і вони
бажають забирати чотирічну внучку за місцем свого проживання у м.Ічня для повноцінного
спілкування з нею.

Згідно
ст.263 Сімейного кодексу України спір щодо участі баби у вихованні дитини
вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу, яка передбачає, що
суд визначає способи участі батьків у вихованні дитини, місце та час їхнього
спілкування з урахуванням віку, стану здоров*я дитини, поведінки батьків, а
також інших обставин, що мають істотне значення.

Суд
вважає, що в інтересах повноцінного психічного і духовного розвитку дитини
необхідно,щоб виховна спрямованість позивачів узгоджувалась або хоча би не
суперечила тому вихованню, яке дитині дає відповідачка, з якою проживає дитина
і яка, як опікун, відповідальна за її виховання, але в судовому засіданні
встановлено, що виховна спрямованість позивачів не узгоджується з тим вихованням,
яке надає їй відповідачка. Цього не заперечують і самі сторони, пояснюючи, що з
приводу виховання дитини між нами відсутнє порозуміння.

Згідно
медичним довідкам і поясненням сторін ОСОБА_4часто і тривало хворіє на бронхіт,
пневмонію, аденоіди. Також, вона страждає дефектами мови, у зв*язку з чим
постійно проходить лікування у лікаря-логопеда. Враховуючи малолітній вік
дитини, стан її здоров*я, а також інші обставини, які мають істотне значення,
зокрема, наявність суперечливої виховної спрямованості між сторонами, переважне
врахування позивачами своїх інтересів, а не інтересів дитини, суд вважає, що
такий спосіб участі позивачів у вихованні дитини є недоцільним і таким, що
суперечить інтересам дитини. Вимог щодо розгляду інших способів участі у вихованні
і спілкуванні з внучкою позивачі не заявляли і в судовому засіданні не
доведено, що відповідачка чинить їм перешкоди у здійснення їх права на
спілкування з дитиною іншими способами, ніж тим, що ними заявлено в позові.

Керуючись
ст.ст.7, 151, 159, 249, 257, 263 Сімейного кодексу України, ст.ст.60, 212-215
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові
ОСОБА_1та ОСОБА_2 до ОСОБА_3про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у
її   вихованні та зобов*язанні
відповідачки

надавати їм
можливість забирати внучку ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, у вихідні, святкові та канікулярні дні для
спілкування за місцем їх проживання по АДРЕСА_1 відмовити.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано апеляційному суду
Чернігівської області через Ніжинський міськрайонний суд протягом десяти днів з
дня проголошення рішення. На рішення суду може бути подана апеляційна скарга
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо заяву було подано, але апеляційна
скарга не була подана протягом двадцяти днів після подання заяви, рішення суду
набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі
подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним судом.