Справа № 22ц-7523/2007                                          Головуючий
у І інстанції Мороз В.П.
Категорія 12                                                               Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2007 року
колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого        Петренко І.О.

суддів                     Приходченко
А.П., Михайлівської С.Ю.

при
секретарі        Шило С.Ю.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2007
року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, КП „ДМБТІ", треті особи -
приватний нотаріус Мишекін Валерій Вікторович, ОСОБА_4, про визнання недійсним
договору купівлі-продажу житлового будинку та звільнення земельної ділянки,

встановила:

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 06.07.2007 р. та ухвалити нове рішення, яким задовольнити
його позов, посилаючись на те, що суд необгрунтовано посилався в рішенні на
рішення АНД районного суду м. Дніпропетровська від 12.04.2006 р. та постанову
слідчого від 08.06.2007 р..', які скасовано; судом порушено права можливих
спадкоємців померлої ОСОБА_4, оскільки не зупинено провадження у справі; судом
безпідставно не застосовано до спірних правовідносин норми ст.ст. 203, 215 ЦК
України.

Перевіривши
законність та обґрунтованість оскарженого рішення суду, колегія суддів не
вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом першої
інстанції встановлено, що 27.06.2006 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено
договір купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1. Договір посвідчено приватним
нотаріусом Мішекіним В.В. та зареєстровано в реєстрі за № 3666. Право власності
на зазначене домоволодіння за ОСОБА_2 зареєстровано 19.07.2006 р. в комунальному
підприємстві „Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації / а.с.
22, 47, 51, 53/.

Із наданих суду
ксерокопій паспорту, домової книги, абонентських книжок вбачається, що ОСОБА_5
разом зі своєю сім"єю зареєстрований у придбаному домоволодінні, фактично
проживає, сплатив борги за користування комунальними послугами /а.с. 54-63/.

За таких
обставин суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, що
оспорюваний позивачем договір купівлі-продажу від 27.06.2006 р. укладений з
додержанням необхідних для його чинності вимогами передбаченими ст. 203 ЦК України,
відповідач ОСОБА_2 відповідно до положень ст. 330 ЦК України є до
того ж добросовісним набувачем, отже, за таких обставин суд правомірно відмовив
ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог в повному об'ємі.

Доводи позивача
в апеляційній скарзі про те, що суд необгрунтовано в рішенні посилався на
скасовані рішення суду та постанову слідчого, не впливають на правильність

2

постановленого рішення в цілому, оскільки зазначені
процесуальні документи на час укладення договору купівлі-продажу були чинними,
за ОСОБА_3 право власності на спірне домоволодіння було зареєстроване в бюро
технічної інвентаризації, вона вправі була на свій розсуд розпорядитись своєю власністю.

Не можуть бути
підставою для скасування рішення суду посилання на те, що судом не зупинено
провадження у справі у зв'язку зі смертю Халіпіної М.І., оскільки в матеріалах
справи відсутні належні підтвердження щодо її смерті.

Рішення суду
відповідає дійсним обставинам справи, постановлено на підставі норм
матеріального права, що регулюють дані правовідносини, є законним та
обгрунтованим, тому не має підстав вважати його таким, що суперечить вимогам
ст.ст. 203, 215 ЦК України, оскільки дотримання сторонами саме цих вимог
перевірено судом при вирішення спору.

Підстав для скасування рішення суду не має.

Керуючись ст.ст.
303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду
України протягом двох місяців.