Справа № 2 - 2460/07 2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

31 липня
2007 року Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

Головуючого
- судді        Малиновського О.М. ,

при
секретарі -          СтояновоїІ.О.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні,  в залі
суду № 20,  в м.  Одесі,
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  третя особа: перший відділ державної
виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції м.  Одеси - про стягнення заборгованості по
аліментам,  стягнення пені,  за зустрічним позовом ОСОБА_2 - про
звільнення від сплати заборгованості по аліментам,  -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1звернулась
до суду з позовними вимогами в яких просила стягнути з відповідача
заборгованість по аліментам за період з 17.10.2002 року по 11.10.2006 року в розмірі
25752, 48 гривень,  а також просила
стягнути з відповідача пеню за затримку виплати заборгованості по аліментам за
період з вересня 2004 року по 11.10.2006року в розмірі 328812, 68 гривень.
Просила стягувати з відповідача за затримку виплати заборгованості по аліментам
по день постановления рішення
суду в розмірі 257, 53 гривень за кожний день прострочення.

Під час
розгляду справи позивач уточнила позовні вимоги в частині стягнення пені за
період з 01.03.2007року по день постановления
рішення суду та просила стягнути з відповідача 39908, 40 гривень за
вказаний період.

Свої
вимоги позивач обґрунтовувала тим,  що у
відповідача постійно з дня постановления
рішення суду щодо стягнення з нього аліментів існує заборгованість по
аліментам.  Станом на 14.11.2006
року,  на день повноліття сина,  заборгованість по аліментам у відповідача
склала 25752, 48 гривень. Позивача посилалась на те,  що відповідач поводиться цинічно і
вважає,  що ніхто не змусить його
сплатити борг по аліментам.  Позивач
пославшись на винні дії відповідача у виникненні заборгованості по аліментам та
на  ст.
196 СК України просила стягнути з відповідача пеню за прострочення
виплати аліментів,  надавши відповідний
розрахунок.

У
судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала просила
задовольнити позов.

Відповідач
у попередньому судовому засіданні позові вимоги визнав частково,  пред'явивши зустрічні позовні вимоги в яких
просив звільнити частково його від сплати заборгованості по аліментах за період
з 08.02.2005 року по 14.11.2006 року,
посилаючись на те,  що його син ОСОБА_3 з 08.02.2005
року знаходиться в місцях позбавлення волі за вироком суду,  на державному забезпечені. Крім того, ОСОБА_2 зазначивши,  що він на протязі 1, 4 року на працює,  погіршився його стан здоров'я,  то в силу ч.2
ст.  197 СК України його необхідно
звільнити від сплати заборгованості по аліментам за період зазначений вище.

У
судовому засіданні представник відповідача первісні позовні вимоги визнала
частково,  підтримавши зустрічний
позов,  то пояснила,  що вона визнає позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача заборгованості по аліментам в розмірі 3036 гривень.
Таку позицію представник обгрунтувала представленим розрахунком,  відповідно до якого,  відповідач виходячи з розміру прожиткового мінімуму
за 2002-2004 роки,  вважав,  що розмір аліментів повинен складати %
частину від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Представник
третьої особи державної виконавчої служби у судовому засіданні підтвердив,  що у відповідача перед позивачем є
заборгованість по аліментам відповідно до проведеного розрахунку від
11.10.2006року в розмірі 25752, 48 гривень. Розрахунок заборгованості по
аліментам був проведений відповідно до документів які були представлені
стягувачем та її представником щодо роботи ОСОБА_2 за контрактом в іноземної
компанії,  а також відповідно до
представлених ОСОБА_2квитанції щодо сплати аліментів.   При цьому державний виконавець пояснила,  що

боржник
постійно ухилявся від сплати аліментів,
що підтверджується документами у виконавчому провадженні. ОСОБА_2 не являвся на
виклики державного виконавця. Знаходився у розшуку. Відносно нього неодноразово
до Суворовського РВ направлялися матеріали щодо порушення кримінальної справи
за злісне ухилення від сплати аліментів. В зв'язку з постійною заборгованістю
по аліментам,  державним виконавцем було
накладено арешт на майно ОСОБА_2

Представник
позивача зустрічні позовні вимоги не визнала,
вважала,  що вони задоволенню не
підлягають в повному обсязі.

Суд,  заслухавши представників сторін,  представника третьої особи,  вивчивши матеріали цивільної справи,  матеріали виконавчого провадження № В-6/63,  встановивши факти та відповідні до них
правовідносини,  прийшов до наступного.

Судом
встановлено,  що в першій державній
виконавчій службі Суворовського району м.
Одеси на виконанні знаходиться виконавчий лист № 2-3304р. щодо стягнення
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1,
щомісячно починаючи з 17.10.2002 року в розмірі по 1А частині від всіх доходів
ОСОБА_2,  до повноліття сина,  а саме до 14.11.2006року. З представленого
для огляду виконавчого провадження вбачається,
що нарахування заборгованості по аліментам державним виконавцем проводилась
до 14.11.2007р.,  тобто до повноліття
ОСОБА_3.

Згідно
представленого державним виконавцем розрахунку від 11.10.2006р. за період з
17.10.2002 року по 11.10.2006 року,
заборгованість у ОСОБА_2 перед позивачкою склала 25752 гривень 48
копійок. При цьому держаним виконавцем була врахована сума сплачених аліментів
відповідачем за зазначений вище період та за представленими ОСОБА_2 державному
виконавцю квитанціями в розмірі 2782 гривень. Державний виконавець при
нарахуванні суми заборгованості виходив з представлених стягувачем відомостей
щодо заробітку ОСОБА_2,  а також з середньомісячного заробітку на час створення
заборгованості,  відповідно до довідок
Одеського обласного управління статистики. Тобто,  розрахунок по аліментам був проведений
державним виконавцем у відповідність до
ст.  195 СК України. Згідно копії
супровідного листу від 17.10.2006р. № В-6/78 розрахунок було вручено сторонам
виконавчого провадження 25.10.2006р.

На час
розгляду справи зазначений розрахунок по аліментам сторонами не
оскаржений,  будь-які вимоги до суду не
пред'являлися. При цьому у відповідність до ч.4
ст. Ю ЦПК України,  суд,  під час розгляду справи сприяючи всебічному і
повному з'ясуванню обставин справи,  на
які посилалися сторони,  роз'яснював
сторонам їх права та обов'язки,  наслідки
вчинення або невчинення процесуальних дії.

На
підставі викладеного суд приходить до висновку,
що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості по аліментам з
ОСОБА_2 за період з 17.10.2002р. по 11.10.2006р. в розмірі 25752, 48 гривень,  обгрунтовані та підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Задовольняючи
первісні позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по аліментах суд
вважає,  що зустрічні позовні вимоги
задоволенню не підлягають за наступних підстав.

Відповідно
до ч.3  ст.  10 ЦПК України,  кожна сторона повинна довести ті обставини,  на які вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень,  крім
випадків,  встановлених ЦПК України. А у
відповідність до ч.1  ст.  11 ЦПК України,  суд розглядає цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до ЦПК України,
в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін.

Відповідно
до ч.2  ст. 197 СК України,  суд може звільнити повністю або частково
боржника від сплати заборгованості за аліментами,  якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою
хворобою або іншою обставиною,  що має
істотне значення.

Відповідно
до вироку Суворовського районного суду м.
Одеси від 30.11.2005р. ОСОБА_3 був
позбавлений волі строком на чотири року. Строк відбуття покарання ОСОБА_3  відраховується з 08.02.2005 року.

ОСОБА_2 просить
звільнити його від сплати заборгованості по аліментам за період з 08.02.2005
року по 14.11.2006 року. Будь-яких доказів яки б підтверджували тяжку хворобу
ОСОБА_2,  яка вплинула на його неможливість сплачувати аліменти у
зазначений період,  суду представлено не
було. Медична довідка,  яка була
представлена у судовому засіданні ОСОБА_2 судом відхиляється,  оскільки з неї не вбачається,  щоОСОБА_2 страждає на тяжку хворобу,  що унеможливлює його працевлаштування,  та стосується його хвороби у травні 2007
року. Крім того,  з початку,  зазначена довідка була представлена суду з
боку ОСОБА_2 21.05.2007 року не як доказ,
а як підстава для відкладання розгляду справи.

Відповідно
до ч.1  ст.  193 СК
України,  влаштування дитини до закладу
охорони здоров'я,  навчального або іншого
закладу не припиняє стягнення аліментів на користь того з батьків,  з ким до цього проживала дитина,  якщо вони витрачаються за цільовим
призначенням.  Під час розгляду справи
судом було з'ясовано,  що ОСОБА_2 у відповідність
до ч.1  ст.  186 СК України,  до органу опіки та піклування з заявою щодо
перевірки цільового витрачання аліментів,
під час знаходження його сина в місцях позбавлення волі,  не звертався.

За таких
обставин знаходження ОСОБА_3 у місцях позбавлення волі не може бути прийнята
судом як обставина яка має істотне значення для часткового звільнення ОСОБА_2
від сплати заборгованості по аліментам за період з 08.02.2005 року по
14.11.29006 року.

Відповідно
до ч.1  ст.  196 СК України,  при виникненні заборгованості з вини
особи,  яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду,  одержувач
аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від
суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Вина позивача у
виникненні заборгованості по аліментам перед позивачем підтверджується
розрахунками державного виконавця,
відповідно до якихОСОБА_2
постійно мав заборгованість по аліментам на протязі всього часу виконання
рішення суду. Постійними попередженнями державного виконавця щодо наявності
заборгованості,  та відсутністю належного
реагування з боку ОСОБА_2 щодо погашення боргів по аліментам.  Знаходження ОСОБА_2 у розшуку згідно
ухвали Суворовського районного суду м.
Одеси від 11.06.2005 року. Заборони ОСОБА_2 перетинати державний кордон
України відповідно до ухвали Суворовського районного суду від 29.04.2005
року,  в зв'язку з боргами по аліментах.
Накладанням арешту на майно ОСОБА_2
в зв'язку з наявної заборгованістю по аліментам.  Ненадання державному виконавцю відомостей про
його роботу та приховування своїх доходів отриманих у період роботи по
контракту з 10.09.2004р. по 26.08.2005р. та з 27.08.2005р. по 28.03.2006р. Всі
зазначені обставини при їх сукупної оцінки,
дають підстави вважати,  що
доведеним той факт,  що заборгованість по
аліментах,  в розмірі зазначеному
вище,  виникла з вини ОСОБА_2 При
визначені наявності вини відповідача у заборгованості по аліментам,  суд виходить із презумпції вини особи,  яка прострочила виконання. Відповідач в цьому
випадку не довів та не надав доказів суду про відсутність в його діях вини у
виникненні заборгованості по аліментам.
Щомісячна сплата ОСОБА_2 аліментів в розмірі від 50 до 100 гривень,  не може розцінюватися як обставина яка
виключає винну,  оскількиОСОБА_2 сплачував
зазначені грошові кошти за своїм міркуванням,
а не за розрахунками представленим державним виконавцем,  хоча знаходячись на роботі за контрактом з
10.09.2004 року,  мав можливість
сплачувати аліменти у повному обсязі. Судом не приймається до уваги
представлений ОСОБА_2 розрахунок заборгованості по аліментам за період з
11.2002 року по 02.2005 року,  в якому
він проводив розрахунок по аліментам виходячи з сум встановлених Законами
України "Про прожитковий мінімум" на 2002-2004 років,  для дітей віком від 6 до 18 років,  оскільки вони не відповідають вимогам
ч.2  ст.
74 Закону України "Про виконавче провадження",  відповідно до якої розмір заборгованості по
аліментах визначається виходячи з фактичного заробітку (доходів),  отриманих боржником,  а при відсутності роботи виходячи з середньої
заробітної плати для даної місцевості,  а
не з прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивачем по справі
представлений розрахунок неустойки за прострочення уплати аліментів за
період з 01 вересня 2004 року по 11 жовтеня 2006р. в розмірі 328812, 68
гривень. З таким розрахунком суд погодитися не може за наступних підстав. При
проведені розрахунку позивач визначала розмір пені в розмірі 1% з сукупної суми
заборгованості по аліментам за певний період. Суд не погоджується з таким
розрахунком,  оскільки стягнення
аліментів з відповідача відповідно до виконавчого листу проводилась
щомісячно,  а тому і розрахунок пені
обмежується однім місяцем заборгованості по аліментам,  а саме за слідуючим прикладом.

Виходячи
з розрахунку заборгованості по аліментам від 11.10.2006р.ОСОБА_2 за вересень
2004 року повинен був сплачувати щомісячно аліменти в грошовій сумі в розмірі
703, 98 гривень,  виходячи з розміру його
заробітної плати. Один відсоток пені в цьому випадку дорівнює 7, 03 гривни за
один день прострочення від суми несплачених аліментів. Таким чином сума пені за
вересень 2004 року дорівнює 7, 03гр. х 30 днів = 210, 90гривень. При цьому сума
боргу по пені та по аліментам за вересень 2004 року не додається до
заборгованості за жовтень,  відповідно і
неустойка буде нараховуватися не із суми сукупної заборгованості,  а лише із суми заборгованості за жовтень.
Виходячи з зазначеного порядку розрахунку,
з урахуванням розрахунку державного виконавця від

11.10.2006
року,  сума пені за прострочення сплати
аліментів за період з 01.09.2004року по 11.10.2006р. ОСОБА_2 склала 7447, 55
гривень,  яка підлягає стягненню з
відповідача.

Відносно
проведеного розрахунку пені за період з 01.03.2007 року по 31.07.2007 року (по
день постановления рішення суду),  то суд виходить з наступного.
Враховуючи,  що станом на 14.11.2007 року
заборгованості по аліментам у ОСОБА_2 перед позивачкою склала 25752, 48
гривень,  а періодичні щомісячні
стягнення були припиненні в зв'язку з досягненням сином ОСОБА_3 повноліття,  то 1 % пені повинен бути розрахований з
одноразової суми заборгованості по аліментах,
а саме 1% пені від суми 25752, 78 гривень за кожен день прострочення.
Таким чином сума пені за прострочення сплати аліментів за період з 01.03.2007
року по 31.07.2007 року склала 25752, 78 х 1% х на 153 доби = 39400, 56
гривень.

Таким
чином,  враховуючи вину ОСОБА_2 у виникненні
заборгованості по аліментам,  враховуючи
зазначені вище розрахунки пені,
відповідач зобов'язаний сплатити на користь ОСОБА_1 суму пені за прострочення
сплати аліментів за період з 01.09.2004р. по 11.10.2006р. в розмірі 7447, 55
гривень,  та за період з 01.03.2007 року
по 31.07.2007 року в розмірі 39400, 56 гривень.

Будь-яких
доказів з боку відповідача та його представника,  яки б могли стати підставою для зменшення
розміру аліментів у відповідність до ч.2
ст.  196 СК України,  суду під час розгляду справи представлено не
було.

У
відповідність із  ст.  84 ЦПК України з відповідача на користь
позивача слідує стягнути понесені витрати на правову допомогу в розмірі 900
гривень.

Відповідно
до  ст.
81,  88 ЦПК України,  з відповідача на користь держави підлягає
стягнення державне мито в розмірі 726 гривень,
а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в
розмірі 7 гривень 50 копійок.

Керуючись  ст.
ст. 193, 195, 196 СК України;
ст.  74 Закону України "Про
виконавче провадження";  ст.  ст.
10, 11, 57, 64, 81, 84,  88, 209,
212-215, 218 ЦПК України,  -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Стягнути
з ОСОБА_2,  1962 року народження,  уродженця м.
Новокузнецька,  Кемеровської
області,  Росія,  на користь ОСОБА_1 на утримання сина
ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1,  заборгованість по аліментам за період з
17.10.2002 року по 17.10.2006 року в розмірі 25752 гривень 48 копійок.

Стягнути
з ОСОБА_2,  1962 року народження,  уродженця м.
Новокузнецька,  Кемеровської
області,  Росія,  на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення
сплати аліментів за період з 01.09.2004 року по 01.10.2006 року в розмірі 7447
гривни 55 копійок та за період з 01.03.2007року по 31.07.2007 року в розмірі
39400 гривень 56 копійок,  а всього
стягнути 46848, 11 гривень.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати понесені позивачем на правову допомогу в
розмірі 1900 гривень.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь держави несплачене державне мито в розмірі 726 гривень.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь територіального управління державної судової адміністрації
в Одеській області; р/р 0123; фінансова установа-Управління
державного казначейства в Одеській області; МФО 828011; Код для Суворовського районного
суду м.  Одеси витрати з
інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в розмірі 7 гривень 50
копійок.

Відмовити
в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 - про звільнення від сплати
заборгованості по аліментам.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційний суд Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення заяви
про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів_адедяційної
скарги або в порядку ч.4  ст.  295 ЦПК України.