АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22ц-2292/07 р.                                                     Головуючий
статзвіт рядок 13                                                  Токова
апеляційній інстанції Демченко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"
25   " грудня 2007 року.                                                                               м.
Черкаси

Колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Черкаської області в складі:

Головуючого
:                  Захарової А.Ф.

Суддів :                             Демченка В.А.,  Скіця М. І.

при
секретарі:                   Петренко С.
П.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 6 вересня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
,  ОСОБА_3 про
визнання недійсними договорів дарування квартири,  -

встановила:

У червні
2006 року ОСОБА_1 пред'явила позов до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договорів дарування квартири АДРЕСА_1
недійсними .

При
цьому ,  зазначала ,  що вона є людиною похилого віку ,  хворіє ,
не володіє українською мовою та має недостатній рівень освіти ,  а відповідач ОСОБА_2 без її згоди запросила
додому нотаріуса ,  неправильно
роз'яснила суть підписаних документів і тому вона підписала договір дарування
квартири ,  який не мала наміру
підписувати ,  а мала намір заповідати
квартиру своїм онукам ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . На підставі даних обставин і того ,  що вона хоче повернути квартиру у свою
власність ,  позивач просила визнати
договір дарування квартири АДРЕСА_1 від 3 серпня 2004 року ,  укладений між нею та ОСОБА_2 ,  договір дарування даної квартири між ОСОБА_2
та ОСОБА_3 від 27 червня 2006 року .

Рішенням
Соснівського районного суду м.  Черкаси
від 6 вересня 2007 року позивачу ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог
відмовлено .

В
апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 не погодившись з рішенням суду першої
інстанції ,  просила його скасувати та
ухвалити нове рішення ,  яким визнати
договори

дарування
квартири недійсними ,  оскільки рішення
суду не відповідає нормам матеріального права,
суперечить обставинам справи ,  а
суд прийшов до помилкового висновку .

Заслухавши
суддю-доповідача ,  сторони по справі
,  перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції ,  судова колегія приходить до висновку про
відхилення скарги по наступних підставах .

Розглядаючи
спірні правовідносини між сторонами ,
суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по
справі ,  надані сторонами докази ,  правильно визначив юридичну природу
правовідносин і закон ,  який їх регулює
,  та ухвалив правильне по суті рішення з
дотриманням вимог матеріального і процесуального права.

Судом з
врахуванням встановлених обставин ухвалено рішення ,  яке відповідає положенням глави 16 ЦК України та п.11
постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року №3 «Про судову
практику в справах про визнання угод недійсними » .

Також
,  суд прийшов до обґрунтованого висновку
про те ,  що доводи позивачки про погане
знання української мови ,  недостатній
рівень освіти та неправильне сприйняття укладеної угоди є не переконливими
,  і спростовуються наявними доказами у
справі.

Відповідно до  ст.  308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає,  що суд першої
інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального
права ,  і не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань
.

Відповідно
до ч.3  ст.  10 ЦПК Українки кожна сторона повинна довести
ті обставини,  на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

А
позивачка під час судового розгляду ,
ставлячи питання про визнання договорів дарування недійсними ,  не надала суду переконливих доказів про
помилку при укладенні угоди дарування ,
а тому судом вірно було застосовано положення норм матеріального права і
відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Посилання
апелянта у апеляційній скарзі на те,  що
рішення суду не відповідає нормам матеріального права ,  нічим не підтверджено та не наведено підстави
,  визначені у  ст.
309 ЦПК України ,  які б давали
підстави скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове.

Таким
чином,  судова колегія вважає,  що доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального чи процесуального права ,  які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Враховуючи
викладене та керуючись  ст.   ст.
303 ,  307 ,  308 ,
313 ,  314,  315 ,
319 ЦПК України,  судова колегія ,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити .

Рішення
Соснівського районного суду м. Черкаси від 6 вересня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути
оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня проголошення .