Справа №22-7136
головуючий у 1-й інстанції: Колдіна О.О.
доповідач: Наумчук М.  І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19
листопада 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду м.   Києва в складі:

головуючого:
Наумчука М.  І. суддів: Карпенко C.O.,
Котули Л.Г.

при секретарі
Голуб К.І.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління юстиції
в м.   Києві,  ОСОБА_2,
ОСОБА_3,  ОСОБА_4,  ОСОБА_5,
ОСОБА_6,  треті особи: Київське
міське бюро технічної інвен­таризації та реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна,  Перша Київська
державна нотаріальна контора,  Друга
Київська державна нотаріальна контора,
приватний нотаріус ОСОБА_7,
приватний нотаріус ОСОБА_8,
приватний нотаріус ОСОБА_9,
приватний нотаріус ОСОБА_10,
ВПРФО Голосіївського РУ ГУ МВС України в м.   Києві,
Служба у справах неповнолітніх Голосіївської районної у м.   Києві державної адміністрації,  про визнання недійсними свідоцтва про право
на спадщину,  до­говорів
купівлі-продажу,  визнання права на
спадкування за заповітом,  усунення
перешкод у ко­ристуванні власністю,
виселення та зняття з реєстрації та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_1,  третя особа: ОСОБА_3,  про визнання ОСОБА_4   добросовісним
набувачем та визнання права власності,
зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1,
тре­тя особа: ОСОБА_5,  про
визнання ОСОБА_6 добросовісним на­бувачем квартири АДРЕСА_1 та визнання права
власності

за апеляційною
скаргою ОСОБА_1

на рішення
Голосіївського районного суду м.   Києва
від 14 червня 2007 року,  -

встановила:

Рішенням
Голосіївського районного суду м.   Києва
від 14.06.2007 року в задоволенні по­зову ОСОБА_1 відмовлено. Позов ОСОБА_6
задоволено,  її визнано добросовісним набувачем
квартири АДРЕСА_1 та визнано за нею право власності на цю квартиру.

Зустрічний позов
ОСОБА_4   залишений без розгляду.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати і ухвалити нове,  яким задовольнити заявлений ним позов та
відмовити в задоволенні позову ОСОБА_6 Апелянт вказує на те,  що суд не дав правильної оцінки зібраним по
справі доказам,  не врахував,  що спа­дкові права на належну його колишній
дружині квартиру на ім'я ОСОБА_2 оформлені неза­конно,  свідоцтво про право на спадщину за законом у
встановленому порядку їй не видавалось і є підробленим.   По цьому факту порушена кримінальна справа.
Оскільки ОСОБА_2 на підставі підробленого свідоцтва не мала повноважень на
розпорядження квартирою,  то всі договори
ку­півлі-продажу цієї квартири є недійсними в зв'язку з тим,  що вони не відповідали вимогам за­кону. Він
своєчасно подав заяву в нотаріальну контору про прийняття спадщини. При
укладенні вказаних договорів його права,
як спадкоємця,  були порушені. В
рішенні суду неправильно вка­заний зміст вимог з якими він звертався до суду і
тим самим змінено підставу і предмет позову.

В суді
апеляційної інстанції Яроцький ВВ.,  його представник підтримали апеляційну

скаргу з
наведених в ній підстав.

Представник
ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення скарги,
вважала,  що спір судом вирішений
правильно.

Розглянувши
справу в межах доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і обгрунтованість постановленого по справі
рішення в цих межах,  колегія суддів
приходить до ви­сновку,  що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Як
встановлено судом та вбачається з матеріалів справи,  ОСОБА_1 перебував в шлюбі з ОСОБА_11,  яка 12.05.1995 року склала заповіт на його
ім'я (т. 1 а. с.  4). ОСОБА_11,  згідно свідоцтва про смерть,  померла приблизно ІНФОРМАЦІЯ_1 року (т. 1 а.
с.  5). До складу спадкового майна
входила належна померлій квартира АДРЕСА_1 (т. 1 а. с.  6).

17.02.2003
року ОСОБА_1 подав в нотконтору заяву про іірийняття спадщини (т. 1 а. с.  79).

Квартира
АДРЕСА_1 11.06.2004 року була продана ОСОБА_2 - ОСОБА_3,  14.07.2004 року ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ,  22.03.2006 року ОСОБА_4  - ОСОБА_5,
20.12.2006 року ОСОБА_5 - ОСОБА_6 (т. 1 а. с.  23,
223,  т. 2 а. с.
130, 112).

Судом
встановлено,  що ОСОБА_2 розпорядилась
спірною квартирою як спадкоємець померлої ОСОБА_11 на підставі свідоцтва про
право на спадщину за законом,  яке
нотаріаль­ною конторою не видавалось.

Вказані
обставини ніким не оспорюються.

Разом з
тим,  доказів,  які б свідчили,  що при набутті права здатності на квартиру за
від-платними договорами покупцям було відомо про те,  що ОСОБА_2 не мала права на її відчу­ження,  та які б спростовували,  що покупці є добросовісними набувачами,  позивачем не подано.

Квартира
АДРЕСА_1 була відчужена ОСОБА_4  ОСОБА_5
в період,  коли право власності на неї
було визнане за ним на підставі рішення суду,
яке вступило в законну силу,  про
що вказано в договорі. Тобто,  на момент
укладення цієї угоди він мав право на продаж квартири (т. 2 а. с.  130).

Відповідно
до  ст.
388 ЦК України,  якщо майно за виплатним договором придбане в
осо­би,  яка не мала права його
відчужувати,  про що набувач не знав і не
міг знати (добросовісний набувач),
власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі,  якщо майно:

1)
було загублене власником або особою,  якій він передав майно у володіння;

2)
було викрадене у власника або особи,  якій він передав майно у володіння;

3)
вибуло з володіння власника або особи,  якій він передав майно у володіння,  не з їхньої волі іншим шляхом.

Після
смерті спадкодавця і до проведення відчуження квартири 11.06.2004 року ОСОБА_2
пройшло більше 1 року 8 місяців,  а з
моменту подачі ОСОБА_1 заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини 1 рік
4 місяці.

Однак,  за цей період позивач належним чином не
оформив своїх спадкових прав,  свідоц­тва
про право власності на квартиру не отримав та не вжив заходів по охороні цього
спадкового майна.

За таких
обставин,  суд прийшов до обгрунтованого
висновку,  що квартира на даний час не
може бути витребувана від ОСОБА_6,  яка
також є добросовісним набувачем.

При
неможливості витребування квартири від ОСОБА_6 договір купівлі-продажу,  який посвідчує її право власності на це
майно,  а також попередні правоустановчі
документи на квартиру,  не можуть бути
визнані недійсними.

Доводи
апелянта про неправильну оцінку судом поданих доказів та неправильне засто­сування
норм матеріального права безпідставні.

Виходячи
із встановленого судом та наведеного вище те,
що ОСОБА_2 не мала права на відчуження квартири,  не може бути безумовною підставою для
визнання недійсними оспорю­ваних договорів.

Необгрунтованими
є посилання в скарзі на зміну судом підстав і предмету заявленого ОСОБА_1
позову.

Суд першої
інстанції вирішував вимоги в т. ч. про визнання недійсним виданого Токар

Д.Й.
свідоцтва про право на спадщину
за законом та перевіряв
обставини,  на які позивач поси­лався в
їх обгрунтування. Неточності в рішенні,
про які зазначає апелянт,  є
описками. Ці описки не впливають на його законність і можуть бути виправлені у
визначеному цивільним процесуа­льним законодавством порядку.

З
врахуванням викладеного колегія суддів не знаходить підстав для задоволення
апеля­ційної скарги і скасування рішення.

Колегія
суддів вважає за необхідне виключити із резолютивної частини рішення вказівку
про визнання ОСОБА_6 добросовісним набувачем квартири АДРЕСА_1 та визнання за
нею права власності на цю квартиру.

Право
власності на спірну квартиру ОСОБА_6 набула на підставі договору
купівлі-продажу від 20.12.2006 року,
який не визнаний недійсним,  і її
право власності посвідчується цією угодою.

Особа не
може мати право власності на об'єкт одночасно за двома різними правоустановчими
документами.

Що ж
стосується визнання ОСОБА_6 добросовісним набувачем,  то захист її прав,  як добросовісного набувача,  проведено відмовою у визнанні недійсним
укладеного нею догово­ру купівлі-продажу та відмовою у витребуванні від неї з
цих підстав квартири АДРЕСА_1.

По своїй
суті викладене ОСОБА_6 прохання в позовній заяві є запереченням проти позову
ОСОБА_1,  а не самостійними
вимогами,  що підлягають розгляду у
визначеному ЦПК України порядку.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307, 308, 313,  314, 315 ЦПК України,  колегія суддів,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Голосіївського районного суду м.  Києва
від 14.06.2007 року залишити без змін,
виключивши із його резолютивної частини вказівку про визнання ОСОБА_6
добросовіс­ним набувачем квартири АДРЕСА_1 та визнання за нею права власності
на цю квартиру.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього
суду касаційної скаргу.