Справа №22-1586 2007 р.                     Головуючий
у 1 інстанції Циганаш І.А.
36                                           Доповідач
УХВАЛА

Іменем України

9  жовтня
2007  р.   Судова
палата  в  цивільних
справах  Апеляційного  суду Кіровоградської області в складі:

Головуючого -
Полежая В.Д.

Суддів -
Спірідонової Л.С. ,  Белінської І.М.

при секретарі -
Задубняк В.В. розглянула у відкритому судовому засіданні в м.  Кіровограді цивільну справу за
апеляційною   скаргою   ОСОБА_1
на  рішення   Ленінського районного суду м.  Кіровограда від 6 червня 2007 року,  -

ВСТАНОВИЛА:

В
листопаді 2006 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про внесення частини
аліментів на особистий рахунок дитини.

В
обгрунтування своїх вимог зазначав,  що
рішенням Кіровоградського районного суду від 17.10.2006 р. з нього на користь
бувшої дружини ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 стягнуто аліменти в розмірі
1/4 всіх видів заробітку (доходу),  але не менше ніж 30%
прожиткового мінімуму,  починаючи з
30.10.2006 р. по 5.07.2021р.

З цього
моменту у нього виникла підозра,  що
відповідачка не за цільовим призначенням витрачає сплачені ним кошти,  що підтверджується поганим станом здоров'я і
свідчить про недостатнє харчування дитини.

Виходячи
з цього вважає,  що аліменти
використовуються не для задоволення потреб доньки та її інтересів,  а витрачаються для іншої мети.

Просив
вирішити питання про перерахунок десяти відсотків від суми стягнутих аліментів
на особистий рахунок доньки у відділенні державного Ощадного банку України.

Рішенням
Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 6 червня 2007 року в задоволенні позову відмовлено.

Суд
прийшов до висновку,  що позивачем не
надано доказів не цільового витрачення аліментів з боку ОСОБА_2,  а також встановив,  що відповідачка витрачає гроші на
забезпечення потреб дитини у харчуванні,
одязі,  здобутті освіти,  створення гідних умов життя.

В
апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду у зв'язку з
порушенням норм матеріального та процесуального права,  ухвалення нового рішення про задоволення
позовних вимог.

Зазначається,  що відповідачка не надала доказів цільового
витрачення коштів з її боку,  а суд не
прийняв до уваги,  що інвалідність дитини
була встановлена після розлучення.

Перевіривши
законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та
вимог,  заявлених у суді першої інстанції
колегія суддів вважає,  що підстав для
задоволення скарги немає.

З
матеріалів справи вбачається,  що сторони
з лютого 2003 р. до вересня 2006 року перебували в зареєстрованому шлюбі,  в період якого у них народилась донька
5.07.2003 року народження.

Після
розірвання шлюбу сторони спільно не проживають. Дитина проживає разом з матір'ю
та знаходиться на її утриманні.

Рішенням
Кіровоградського районного суду від 17 жовтня 2006 року з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дочки Юліани,  5.07.2003 року народження в розмірі 1/4 всіх
видів заробітку (доходу),  але не менше
30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Заявляючи
позов про зміну порядку сплати аліментів шляхом внесення 10 відсотків на
особистий рахунок доньки у відділенні державного Ощадного банку України позивач
стверджує,  що має підозру про
використання цих коштів не за цільовим призначенням,  оскільки дитина хворіє що,  на його думку,  викликане недостатнім харчуванням.

Судом
повно і об'єктивно перевірено всі обставини справи,  дано належну оцінку наданим сторонами
доказам.

Колегія
суддів зазначає,  що відповідно до  ст.
186 Сімейного кодексу України за заявою платника аліментів або за власною
ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів.

У разі
нецільового витрачання аліментів платник має право звернутись до суду з позовом
про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий
рахунок дитини у відділенні Державного ошадбанку України.

За
заявою ОСОБА_1 перевірка використання сплачених ним аліментів органом опіки і
піклування проведена,  фактів нецільового
використання коштів виявлено не було,
про що представником цього органу,
було заявлено і в судовому засіданні.

Згідно
посвідчення НОМЕР_1,  виданого
Кіровоградським управлінням праці та соціального захисту населення дівчинка є
інвалідом дитинства,  по 31.05.2009 р. їй
призначена соціальна допомога в розмірі 284 грн. (а. с.  79). ОСОБА_2 отримує заробітну плату в межах
півтори тисячі гривень,  що
підтверджується розрахунковими листами з місця роботи.

Відповідно
до  ст.
60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини,  на які вона посилається як на підставу своїх
вимог та заперечень.

Колегія
суддів вважає,  що відповідачка на
підтвердження своїх заперечень надала достатньо доказів щодо витрачання
коштів,  основний розмір яких іде на
лікування дитини.

Стверджуючи
про свої підозри щодо нецільового використання сплачених ним аліментів позивач
посилається лише на свої підозри.

У
відповідності з ч.4  ст.  60 ЦПК України доказування не може
грунтуватись на припущеннях.

Доводи
апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування
судом норм матеріального чи процесуального права,  яке призвело або могло б привести до
неправильного вирішення справи.

Рішення
суду є законним і обґрунтованим,  підстав
для його скасування немає.

Керуючись  ст.
ст.  307 ч.1 п.1,  308,
313-315 ЦПК України,  колегія
суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу - відхилити.

Рішення
Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 6 червня 2007 р. залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до
Верховного Суду України протягом двох місяців.