Справа № 2-648/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

26 липня 2007 року                                               Краснодонський
міськрайонний суд Луганської області

у складі головуючого судді Смирнова В. В.,  при секретарі Рамусь М.  В.,  розглянувши у
відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ВАТ „Краснодонвугілля",  третя особа
на стороні відповідача - ОСОБА_2. - про поновлення строку для звернення до суду,  поновлення на роботі,  зміну формулювання та дати звільнення в
трудовій книжці,  оплату вимушеного прогулу
у розмірі 85 150 грн.,  відшкодування
моральної шкоди у розмірі 50 000 грн.,
сплати страхових внесків до ВВД Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України м.  Краснодоні Луганської області за час
вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

13.11.2006 р. позивач ОСОБА_1. 1937 р.н.,
звернувся до суду з позовом і в обгрунтування своїх позовних вимог,  вказав,
що з 29.03.2001р. він працював на ВП „шахта „ Самсонівська - Західна
" ВАТ „Краснодонвугілля". Гірничо робочим підземним 3 розряду,  07.11.2001 р. був переведений гірничо робочим
очисного забою 5 розряду. 02.08. 2002 р. по 15. 10.2002 після професійного
огляду МСЕК ЦМЛ м.  Краснодону Луганської
області позивачу встановлено у зв'язку з професійним захворюванням 25 % втрати
професійної працездатності - безстроково. У протязі 2002 року позивач тривалий
час лікувався. У зв'язку з чим позивач 08.11.2002 р. надав до керівництва ВП
шахта « Самсонівська - Західна » ВАТ « Краснодонвугілля » заяву про звільнення
за власним бажанням за станом здоров»я у зв'язку з виходом на пенсію за
страховим стажем з 08.11.2002 р. Директор шахти прийняв заяву до підпису,  наказ про звільнення своєчасно на видав.
Трудова книжка,  оформлена належним чинам
позивачеві на руки не була видана. Таким чином,
позивач вважає,  що керівництвом
шахта « Самсонівська - Західна » було грубо проігноровано Трудове законодавство
України: а саме :  ст. .
ст. . 38,  74 КЗпП
України,  а також норми,  закріплені у Постанові Кабінету Міністрів
України № 301 від 27.04.1993 р.,  та у Постанові Міністерства Праці України від 29.07.1993 р. « Про порядок
ведення трудових книжок робітників »,
крім,  цього були проігноровані
норми Колективного договору та Тарифної угоди ВАТ « Краснодонвугілля».

20.11.2002 р. керівництвом ВП «шахта » Самсонівська - Західна »ВАТ «
Краснодонвугілля » були здійснені дії,
щодо звільнення позивача ОСОБА_1 .3 займаної посади на підставі п.
2  ст.
40 КЗпП України,  тобто у зв'язку
зі станом здоров'я. У свою чергу первинний профспілковий комітет шахти «
Самсонівська - Західна» відхилив проект цього наказу. 25.11.2002 року був
виданий наказ за № 635 про звільнення ОСОБА_1.3а власним бажанням з займаної
посади - гірничо робочого підземного,
згідно зі  ст. . 38 КЗпП України.
Не враховуючи те,  що наказ був
виданий,  у трудову книжку була внесена
запис звільнення від 08.11.2002 р. Запис до трудової книжки була внесена
відповідно до записки про звільнення від 06.12.2002 року. У зв'язку з тим,  що позивачеві був не вірно внесен запис у трудову книжку,  у позивача
виникла проблема,  що до нарахування
пенсії. Позивач ОСОБА_1. не одноразово звертався до керівництва шахта «
Самсонівська - Західна » з проханням внести відповідні зміни до формулювання
звільнення. У зв'язку з тим,  що позивач
на протязі трьох років не отримав позитивного результату,  його стан здоров'я погіршився,  він став страджати безсонням,  став більш нервованим.  Він вважає,
що має право на відшкодування моральної шкоди,  спричиненою керівництвом шахти « Самсонівська
- Західна ».

На підставі викладеного позивач вважає звільнення незаконним,  тому просить суд поновити його на роботі у
якості гірничо робочого очисного забою 5-го розряду ВП « шахта Самсонівська -
Західна » ВАТ « Краснодонвугілля »,
внести зміни формулювання звільнення у трудовій книжці,  та стягнути з відповідача на його користь
середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 85150 грн. Також просить
суд стягнути з відповідача на його користь спричинену моральну шкоду у сумі 50
тисяч гривень.

У попередньому судовому засіданні позивач доповнив позовні вимоги,  просить суд зобов'язати відповідача сплатити
на його користь страхові внески ВВД Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України м.  Краснодоні Луганської за час вимушеного
прогулу,  з суми 85 150 грн.

Позивач ОСОБА_1. у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав,  дав пояснення,  аналогічні викладеним у позові. Просить суд
поновити його на роботі у якості гірничо робочого очисного забою 5-го розряду
на ВП шахта « Самсонівська - Західна » ВАТ « Краснодонвугілля » та стягнути з
відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з
розрахунку середньоденної зарплати 85, 15 грн. у сумі 85150 грн.,  просить суд стягнути з відповідача на його
користь спричинену моральну шкоду у сумі 50 тисяч гривен.

Представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав,  просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача Мальцева О. М.  (довіреність № 54 від 23.03.2007р.) у судовому засіданні позовні вимоги
ОСОБА_1. не визнала . Суду пояснила,  що
позивач за останній рік роботи більшу

частину   знаходився   на
лікарняному.   Висновком МСЕК   позивачу
було   рекомендовано   робота
на поверхні. Звільнення позивача відбулось за його власним бажанням.

Третя особа ОСОБА_2.
у судове засідання не з'явився,  причину неявки суду не повідомив,  про час та місце розгляду справи був
повідомлений. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без
участі третьої особи та постановити рішення.

Вислухавши пояснення сторін,
представників сторін,  свідків:
ОСОБА_4 ,  ОСОБА_5,  дослідивши матеріали
справи,  суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1  ст.  232 Кодексу законів про працю (далі - КЗпП)
України безпосередньо у судах розглядаються трудові спори працівників про
поновлення на роботі.

Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору у справах
про звільнення (тобто про поновлення на роботі) у місячний строк з дня вручення
копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

У судовому засідання встановлено,  що
позивач ОСОБА_1 працював гірничо робочим підземного 3-го розряду на ВП шахта «
Самсонівська - Західна » ВАТ « Краснодонвугілля »,  що підтверджується копією трудової книжки
(Т.1 а. с.  4-5). Дані факти ніким із
сторін не оспорюється та згідно із ч. 1
ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Особова картка позивача №
5207 (Т. 1 а.с.  180, 231, 258).

З 02.08.- 15.10.2002 ОСОБА_1. проходив професійний огляд профпатологічною
комісією та МСЕК Краснодонської ЦМЛ Луганської області,  позивачу було встановлено 25 % втрати
професійної працездатності у зв'язку з професійним захворюванням.  Позивач у зв'язку з тривалим лікуванням на
протязі 2002 році був не допущеним до робіт під землею. Відповідно до заяви від
28.10.2002 р.
( а. с 97 ) . ОСОБА_1.3вернувся до керівництва ВП шахта «
Самсонівська - Західна » ВАТ « Краснодонвугілля » про звільнення за власним
бажанням за станом здоров»я та виходом на пенсію за страховим стажем.  Адміністрація шахти ВП шахта « Самсонівська -
Західна » ВАТ « Краснодонвугілля »,
задовольняючи бажання позивача ОСОБА_1.,
звільнило його за власним бажанням . Відповідно до виписки з протоколу №
14 від 20.11.2002 р,  засідання профкому
адміністрації шахти ВП « Самсонівська - Західна » ВАТ « Краснодонвугілля » було
запропоновано звільнити ГРП з ділянки №1 ОСОБА_1.3а  ст. . 38 КЗпП України за його заявою за
власним бажанням.  На засідання профкому
представника адміністрації ВП шахта « Самсонівська -Західна » ВАТ «
Краснодонвугілля » запропонували позивачеві працю на поверхні шахти за
рекомендацією МСЕК,  від чого позивач
ОСОБА_1. відмовився. Після засідання профкому та рекомендацій профкому був
виданий наказ від 25 листопада 2002 року,
(Т.1 а.с.  6,  Т.2 а.с.
31),  яким був звільнений 08.11.2002
р. на підставі  ст. . 38 КЗпП України
- за власним бажанням (Т.1 а. с.  6).
Тривалий час,  після засідання
профкому,  позивач на підприємство не
з'являвся,  у зв'язку з чим виникли
труднощі,  щодо оформлення та отримання
трудової книжки та додержання необхідних процедур передбачених при звільненні
робітників. Звільнення проходило за бажанням самого працівника,  а не роботодавця ВП шахта « Самсонівська -
Західна » ВАТ « Краснодонвугілля ». Розпорядження № 457 про звільнення позивача
датовано 06.12.2002р. (Т.1 а.с.  51, 92,
95, 187, 297).

Заяви позивача,  щодо фальшивості
укладеного 29.03.2001р. контракту,  суд
не бере до уваги,  так як дія контракту
зазначена з 29.03.2001р по 29.09.2001р та не зачіпає моменту звільнення (Т.1
а.с.  109, 179, 184, 185, 238, 241).

06.12.2002 р. позивач ОСОБА_1.3'явився на підприємство та відмовився від
належного оформлення трудової книжки. Адміністрація ВП шахти « Самсонівська -
Західна » ВАТ « Краснодонвугілля » неодноразово запрошувала ОСОБА_1. отримати у
відділі кадрів копію наказу « Про звільнення » та забрати трудову книжку. Всі
прохання адміністрації шахти остались без уваги самого позивача.

Відносно до дати звільнення ( 08.11.2002 р.) то вона встановлена самим
ОСОБА_1. Існує його єдина заява у адміністрації ВП шахти « Самсонівська -
Західна » ВАТ « Краснодонвугілля » з прохання звільнити його за власним
бажанням,  що підтверджується копією
заяви,  яка знаходиться у матеріалах
справи. Дата звільнення підтверджена рішення апеляційного суду Луганської
області від 25.09.2003р. (Т.1 а.с.
57,  203). Після 08.11.2002 року
ОСОБА_1. на шахті на з'являвся,  своїх
трудових обов'язків не виконував. Доводи позивача,  щодо стягнення компенсації за вимушений
прогул у сумі 85150 грн. з розрахунку 1 тисяча робочих днів х 85.15 грн. є
необгрунтованими,  тому що розірвання
трудового договору пройшло за власним бажанням позивача,  а не за бажанням керівництва шахта ВП «
Самсонівська - Західна » ВАТ « Краснодонуголь ».

При оформлені трудової книжки робітниками відділу кадрів ВП шахти « Самсонівська
- Західна » ВАТ « Краснодонвугілля » була допущена неточність,  а саме у графі « Основания » помилково вказаний № записки про звільнення. Виконуючи вказівки
профспілкового комітету,  членом якого є
позивач,  роботодавець видав наказ « Про
звільнення » на підставі власного бажання ОСОБА_1.,
а не за бажанням роботодавця.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач 13.02.2003 р. звертався з позовом до суду про стягнення з
відповідача (шахта ВП « Самсонівська - Західна ») середнього заробітку за затримку
розрахунків при звільненні. (Т.1 а.с. 57, 203). Тобто,  позивач вже тоді мав реальну змогу звернутись
до суду з вимогами цієї позовної заяви. У своїх виступах,  мотивуючи моральну шкоду,  позивач посилався на те,  що за 4 роки прослухав з цим відповідачем 4
справи,  навів,  що за 4 роки був у суді більш ніж 217 разів
(у судових дебатах знизив кількість викликів до суду до 53-54 разів),  поважних причин пропуску строку позовної
давності суду не навів.

Відповідно  ст. .237-1 КЗпП
України,  до юридичного складу,  що є підставою правовідносин по відшкодуванню
моральної шкоди,  входять моральні
страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв'язків,  або необхідність для працівника додаткових
зусиль для організації свого життя. Ці обставини позивачем не доведені.
Посилання позивача на дуже велику кількість участі у судових засіданнях
стосуються розгляду інших трудових спорів.

Пункт 4 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.92р. (із змін,  та доповн.) вказує,  що встановлені статтями 228,  223 КЗпП України строки звернення до суду
застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний
перевірити і обговорити причини пропуску цих строків,  а також навести у рішенні мотиви,  чому він поновлює або вважає неможливим
поновити порушений строк. Передбачений
ст. 233 КЗпП місячний строк поширюється на всі випадки звільнення
незалежно від підстав припинення трудового договору.

Відповідно до  ст. . 233 КЗпП України
працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до
районного,  районного в місті,  міського та міськрайонного суду в тримісячний
строк з дня,  коли від дізнався або
повинен був дізнатися про порушення свого права,  а у справах про звільнення -в місячний строк
з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
Відповідно до  ст. . 228 КЗпП України
визнавши причини пропуску поважним,  суд
може поновити цей строк і розглянути спір по суті,  але позивач не довів до суду поважні причини,  щодо 4 річного пропуску строку для звернення до
суду.

Посилання позивача на продовження пропущеного 4 річного строку для
звернення до суду з позовною заявою є необгрунтованими. Судом не встановлено
поважних причин пропущення строків встановлених
ст. .233КЗпП.

Керуючись  ст.  ст. 5-11,
60,  61,  208,
209,  214,  215,
218,  ЦПК України,  на підставі
ст.  ст.  38,
233 КЗпП України,  суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1
до ВАТ „Краснодонвугілля" про поновлення на роботі,  зміну формулювання звільнення в трудовій
книжці,  оплату вимушеного прогулу,  сплати страхових внесків  - відмовити у зв'язку з пропуском строку
позовної давності встановленого законом для звернення за захистом трудових прав
працівників.

Повний текст рішення складено та підписано 27 липня 2007р.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Луганської області.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом
десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному
суду через Краснодонський міськрайонний суд Луганської області.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження,  якщо скарга
подається у строк,  встановлений для
подання заяви про апеляційне оскарження.