УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

16
серпня 2007 року                                                                                          м.  Донецьк

Колегія суддів
Судової палати у цивільних справах

Апеляційного
Суду Донецької області в складі:

головуючого           Краснощокової Н.С.

суддів:                      Висоцької B.C.,
Новосядлої В.М. , Шевченко В.Ю.,  Новодворської О.І.

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2,  ОСОБА_3 до ОСОБА_4,  3-я особа Оболонська районна у м.  Києві державна адміністрація про визнання
таким,  що втратив право користування
жилим приміщенням за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Оболонського
районного суду м.  Києва від 3 грудня
2003 року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 16 червня 2005 року

встановила:

В
листопаді 2003 року ОСОБА_1,  ОСОБА_2
,  ОСОБА_3  звернулися з позовом про визнання ОСОБА_4
таким,  що втратив право користування
житлом в квартирі АДРЕСА_1 з тих підстав,
що ОСОБА_4 без поважних причин не проживає у спірній квартирі понад
шість місяців,  тобто з підстав,  передбачених
ст.  71 ЖК України.

Рішенням
Оболонського районного суду м.  Києва від
3 грудня 2003 року,  залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду м.  Києва від
16 червня 2005 року,  позовні вимоги
задоволені.

У
касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалені у справі судові
рішення,  а справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції,
посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права
та порушення норм процесуального права.

Справа №
6-1559 кс 04                                     Категорія ЦП: 13

Головуючий у 1-й
інстанції Тищук М. Ф.

Касаційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи
позовні вимоги,  суд першої інстанції
виходив з того,  що ОСОБА_3 втратив право
користування жилим приміщенням у зв'язку з тим,
що не проживав на спірній жилій площі без поважних причин з червня 2002
року,  тобто більше шести місяців.

Проте з такими
висновками суду  погодитися не можна.

Відповідно
до  ст.
71 ЖК України за тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за
ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо
наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість
місяців,  цей строк,  за заявою відсутнього,  може бути продовжено наймодавцем,  в разі спору - судом.

Згідно з
роз'ясненнями,  даними Пленумом
Верховного Суду України у п. п. 10 постанови № 2 від 12 квітня 1985 року "Про
деякі питання,  що виникли у практиці
застосування судами Житлового кодексу України" з подальшими змінами та
доповненнями,  у справах про визнання
наймача або члена його сім'ї таким,  що
втратив право користування жилим приміщенням,
необхідно з'ясувати причини його відсутності понад встановлені строки.

З
обставин справи вбачається,  що спірна
квартира АДРЕСА_1,  яка складається із
трьох жилих кімнат,  була надана
відповідачу ОСОБА_4 на його сім'ю із чотирьох осіб - сторонам по справі.

У справі
про визнання ОСОБА_4 таким,  що втратив
право користування жилим приміщенням на підставі  ст.  71
ЖК,  підлягали з'ясуванню причини
відсутності відповідача в цьому приміщенні понад встановлені законом строки.

Усупереч
наведеним нормам закону,  суд першої
інстанції не встановив та не зазначив в рішенні,  з якого часу та з яких саме причин (які суд
вважав неповажними) відповідач ОСОБА_3 не проживав у спірному жилому
приміщенні.

Оскільки
суд першої інстанції не встановив обставин,
які могли бути підставою для задоволення позову,  рішення суду не може залишатися у силі.

Крім
того,  з матеріалів справи
вбачається,  що справа розглянута у
відсутності відповідача ОСОБА_4 Залишаючи рішення суду першої інстанції,  апеляційний суд вважав,  що судом першої інстанції були вжиті всі
заходи,  передбачені  ст.
ст.  94, 96 ЦПК України для його
повідомлення про день і час слухання справи. Проте з таким висновком погодитися
не можна,  оскільки він суперечить
вимогам процесуального закону.

Відповідно
до  ст.
90 ЦПК України 1963 року,  який
діяв під час виниклих правовідносин,
судові виклики і повідомлення провадяться повістками,  що надсилаються особам,  які беруть участь у справі,  експертам,

представникам
громадських організацій і трудових колективів за адресою,  вказаною стороною,  самими цими особами або іншими учасниками
справи.

Повістки     разом
із     зворотною розпискою     надсилаються рекомендованим листом або
через розсильних.

Відповідно
до  ст.
96 ЦПК України 1963 року якщо місце фактичного перебування відповідача
невідоме,  суд розглядає справу після
надходження повістки з підписом службової особи домоуправління останнього
відомого місця перебування відповідача про те,
що вручити повістку адресатові не можна через його відсутність.

З
матеріалів справи вбачається,  що судова
повістка про виклик відповідача ОСОБА_4 до суду на 3 грудня 2003 року у
встановленому законом порядку не надсилалася. В матеріалах справи міститься
лише лист на ім'я ОСОБА_4 (а.с. 26),
повістка із зворотною розпискою відсутня.

За таких
обставин не можна вважати,  що
повідомлення про виклик відповідача до судового засідання відповідав вимогам
процесуального закону.

Визнаючи
ОСОБА_4,  таким,  що втратив право користування жилим
приміщенням у його відсутності,  суд
порушив його права ,  оскільки останній
не мав можливості надати свої докази та заперечення.

Враховуючи
наведене,  ухвалені у справі судові
рішення підлягають скасуванню,  із
підстав,  передбачених ч. 2  ст.
338 ЦПК України,  із передачею
справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись
статтями 336,  338 ЦПК України,  колегія суддів Судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Донецької області,

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення
Оболонського районного суду м.  Києва від
З грудня 2003 року та ухвалу апеляційного суду м.  Києва від 16 червня 2005 року скасувати,  передати справу на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала
оскарженню не підлягає.