Справа № 22-ц-1442                                           Головуючий
- 54                                                       Суддя-доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

11
грудня 2007 року колегія Суддів судової палати у цивільних справах апеляційного
суду Сумської області в складі:

головуючого -
Рибалки В.Г.,

суддів                              - Хвостика С.
Г.,  Криворотенка В.І.

з участю
секретаря судового засідання - Чуприни В.І. розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою
управління Пенсійного фонду України в м.
Конотоп на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області
від 27 вересня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Конотопського
державного вагонно-ремонтного заводу,
відкритого акціонерного товариства «Конотопський завод по ремонту
дизель-потягів»,  треті особи: Управління
Пенсійного фонду України,  Управління
праці та соціального захисту населення про встановлення факту роботи в важких і
шкідливих умовах праці,

встановила:

Рішенням
Конотопського районного суду Сумської області від 27 вересня 2007 року позов
ОСОБА_1 задоволено.

Встановлено
факт,  що ОСОБА_1,  1958 року народження,  працювала на Конотопському державному
вагонно-ремонтному заводі з 01 серпня 1992 року по 31 січня 2000 року на посаді
стрижневика ручного формування та на ВАТ «Конотопський завод по ремонту
дизель-потягів» з 1 лютого 2000 року по 25 червня 2002 року на посаді
стрижневика ручного формування у шкідливих та важких умовах праці.

Вказане
рішення управління Пенсійного фонду України в м.  Конотоп оскаржило в апеляційному порядку.

В
апеляційній скарзі апелянт посилаючись на порушення судом норм матеріального та
процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апелянт
вказує,  що згідно  ст.  13
Закону України «Про пенсійне забезпечення»,
право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах мають працівники,  зайняті повний робочий день на роботах зі
шкідливими і важкими умовами праці,  за
списком №2,  затвердженим КМУ,  і за результатами атестацій робочого місця.
Пунктом 2 Постанови КМУ №442 від 1 серпня 1992 року також встановлено,  що пенсії за віком на пільгових умовах
призначаються лише за результатами атестації робочих місць.

Оскільки
в трудові книжці ОСОБА_1 відсутні запис,  що визначає право на пенсію на пільгових
умовах за Списком №2 з посиланням на відповідний наказ про затвердження
результатів атестації,  а сам факт
проведення атестації не підтверджується ніякими первинними документами,  наданими підприємством,  то на думку апелянта,  суд неправомірно встановив факт роботи в
шкідливих та важких умовах праці лише на підставі висновку експерта з умов
праці.

Апелянт
вважає це порушенням норми ч.2  ст.  256 ЦПК України,  якою передбачено встановлення в судовому
порядку фактів,  що мають юридичне
значення,  якщо діючим законодавством не
передбачено іншого порядку їх встановлення. При цьому зазначає,  що факт роботи в шкідливих та важких умовах
праці встановлюється в порядку,
передбаченому

ст.  13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення»,  тобто
обов'язково за результатами атестації робочих місць.

Заслухавши
суддю-доповідача,  дослідивши матеріали
справи,  перевіривши законність і
обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог,  заявлених у суді першої інстанції,  колегія суддів вважає,  що апеляційну скаргу потрібно залишити без
задоволення,  а рішення суду - без зміни,  з таких підстав.

Відповідно
до  ст. 308 ЦПК України апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального
і процесуального права.

Судом
першої інстанції вірно встановлено,  що
ОСОБА_1 працювала на Конотопському державному вагонно-ремонтному заводі з 19
березня 1991 року по 1 листопада 1996 року на посаді стрижневика ручного
формування ливарного цеху,  з 1 листопада
1996 року по 31 січня 2000 року на посаді стрижневика ручного формування
ливарного цеху ВАТ «Конотопський завод по ремонту дизель-потягів» з 1 лютого
2000 року по 1 червня 2000 року стрижневиком ручного формування
ливарно-ковального цеху,  з 1 червня 2000
року по 25 червня 2002 року - стрижневиком ручного формування
механо-комплектуючого цеху,  дані обставини
підтверджуються записами в трудові книзі. На вказаних роботах вона згідно
довідки (а.с.  8) виданою Конотопським
державним вагонно-ремонтним заводом працювала повний робочий день з 19 березня
1991 року по 31 січня 2000 року,  а
згідно довідки ВАТ «Конотопський завод по ремонту дизель-потягів» позивачка
працювала на ВАТ «Конотопський завод по ремонту дизель-потягів» стриживником
ручного формування повний робочий день з 1 лютого 2000 року по 25 червня 2002
року.

Посада
стрижневика ручного формування віднесена до Списку №2 шкідливих
виробництв,  професій,  посад і показників з шкідливими умовами
праці.

Відповідно
до п. «Б» ч.1  ст.  13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»
на пільгових умовах мають право на пенсію за віком,  незалежно від місця останньої роботи,  працівники,
зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими
умовами праці, - за списком № 2 виробництв,
робіт,  професій,  посад і показників,  затверджуваним Кабінетом Міністрів
України,  і за результатами атестації
робочих місць:

жінки -
після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років,  з них не менше 10 років на зазначених
роботах.

Керівники
Конотопського державного вагонно-ремонтного заводу в порушення ч.3 постанови
КМУ від 1 серпня 1992 року №442 в 1992 році не провели своєчасно атестацію
робочого місця позивачки у зв'язку з відсутністю грошових коштів,  чим позбавили позивачку права на отримання
пенсій на пільгових умовах.

Тобто з
вище наведеного вбачається,  що атестація
не була проведена у період 1991 -2002 рік з вини роботодавця,  оскільки обов'язок по проведенню атестації
покладений саме на нього,  а будь-яка
вина позивача в цьому відсутня.

В судді
першої інстанції було достовірно встановлено,
що умови праці на робочому місці позивачки з 1991 року по час проведення
атестації робочого місця не змінювались.

В перше
атестація робочого місця за умовами праці по робочому місці «стрижневик ручного
формування» проведена згідно підсумкового наказу по ВАТ «Конотопський завод по
ремонту дизель-потягів» від 30 червня 2004 року №117/а.

На
робочому місці виявленні перевищення граничнодопустимих концентрації та рівнів
по пилу,  шуму та інше. За результатами
атестації підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення згідно Списку
№2.

У
зв'язку з не проведенням атестацій робочого місця за час праці позивачки,  позивачкою під час розгляду справи в суді
першої інстанції було заявлене клопотання про призначення експертизи умов
праці,  яка ухвалою Конотопсього
міськрайого суду Сумської області була призначена,  проведення експертизи було доручене
Державному інспектору умов праці ОСОБА_2

Згідно
висновків експертизи умов праці №85 від 13 серпня 2007 року встановлено,  що роботу ОСОБА_1 стрижневиком ручного
формування в період з 1 серпня 1992 року по 25 червня 2002 року на
Конотопському державному вагоноремонтному заводі,  ВАТ «Конотопський завод по ремонту дизель
потягів» можна вважати як у шкідливих та важких умовах праці.

Як
вбачається з вище викладеного суд вірно встановив факт праці позивачки у
шкідливих та важких умовах праці.

С довадами
апелянта з приводу того,  що суд першої
інстанції порушив вимоги ч.2  ст.  256 ЦПК України,  колегія суддів не погоджується з тих
підстав,  що наявність документів про
проведення атестації робочого місця є одним із доказів щодо права на пільгову
пенсію,  але судом приймаються до уваги і
інші докази у відповідності до  ст.  ст.
57-59 ЦПК України.

Крім
того даний спір розглядався не як справа окремого провадження,  а як трудовий спір.

По
справі надано достатньо доказів,  на які
послався суд першої інстанції і які підтверджують обгрунтованість заявленого
позову щодо встановлення факту роботи позивача у шкідливих і важких умовах
праці,  а доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду,  тому
відсутні підстави для скасування рішення суду.

Керуючись  ст.
303,  п.1 ч.1  ст.
307,   ст.  308,
п.1 ч.1  ст.  314,
ст.  315 ЦПК України,  колегія суддів,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду України в м.
Конотоп відхилити,  а рішення
Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27 вересня 2007 року в
даній справі залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двох місяців з цього
часу може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України.