Справа № 22-ц-1513/ 2007 р.                             Головуючий
21                                                          Суддя-доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11
грудня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Сумської області у складі:

головуючого -
Попруги С. В.

суддів
-Кононенко О.Ю.,  Гагіна М. В.

з участю
секретаря судового засідання - Назарової О.М.

та осіб,  які приймають участь у справі - позивачів
ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньогоОСОБА_2

на
рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17 жовтня 2007
року

у справі
за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньогоОСОБА_2 до відділу
освіти Конотопської районної державної адміністрації,  Конотопської районної державної
адміністрації,  Попівської
загальноосвітньої середньої школи І-ІІ ступенів,  третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування
моральної шкоди, -

встановила:

ОСОБА_1,  ОСОБА_2 - законні представники
неповнолітньогоОСОБА_2 звернулися до суду з позовом,  мотивуючи свої вимоги тим,  що 01 березня 2007 року з їх неповнолітнім
сином ОСОБА_2,  учнем 7 класу Попівської
загальноосвітньої середньої школи І-ІІ ступенів у школі стався нещасний
випадок,  в результаті якого йому було
заподіяно тяжкі тілесні ушкодження зі стійкою втратою працездатності в розмірі
55%. Внаслідок нещасного випадку їх сину була заподіяна моральна шкода,  яка проявлялася у великому фізичному болю та
стражданнях,  вимушених змінах у житті та
планах на майбутнє. Через те,  що він
лівша,  мусить вчитися писати правою
рукою. Відповідачі проявили байдужість до їх горя. Тому на відшкодування
моральної шкоди просили стягнути 30 000 грн. у її відшкодування.

Крім
сина,  моральна шкода була завдана і
батькам,  оскільки їм було тяжко
бачити,  як страждає їх син,  від пережитого стресу погіршився їх стан
здоров'я,  тому просили стягнути на їх
користь 20 000 грн. на відшкодування моральної шкоди,  тобто по 10 000 грн. кожному.

Рішенням
Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17 жовтня 2007 року
позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_2 - законних представниківОСОБА_2 задоволено
частково.

Стягнуто
з відділу освіти Конотопської райдержадміністрації на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2
- законних представниківОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000
грн.,  та в рахунок відшкодування витрат
по оплаті правової допомоги - 100 грн.

В іншій частині
позову відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1,  ОСОБА_2 -
законні представникиОСОБА_2 просять Апеляційний суд Сумської області змінити
рішення Конотопського

міськрайонного
суду Сумської області від 17 жовтня 2007 року,
суттєво збільшивши,  до позовних
меж,  розмір суми,  що підлягає стягненню на відшкодування
моральної шкоди,  заподіяної каліцтвом їх
неповнолітнього сина ОСОБА_2.

Вважають,  що розмір грошових коштів,  стягнутих з відділу Конотопської
райдержадміністрації на відшкодування моральної шкоди,  завданої їх сину,  не відповідає тим моральним стражданням,  які довелося йому перенести.

Вказують,  що висновок суду про відсутність підстав для
відшкодування їм моральної шкоди не відповідає обставинам справи і суперечить
ч. 1  ст.
1172 ЦК України.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача,  пояснення
сторін,  які беруть участь у справі,  вивчивши матеріали справи,  перевіривши законність і обґрунтованість
рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги,  судова колегія вважає,  що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню,  виходячи з наступного.

Відповідно
до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.  Законним є рішення,  яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного судочинства,  вирішив справу згідно із законом.  Обґрунтованим є рішення,  ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин,  на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,  підтверджених тими доказами,  які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно
статті 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції
і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом
обставин,  що мають значення для
справи,  невідповідність висновків суду
обставинам справи,  порушення або
неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи
частково позовні вимоги про стягнення моральної шкоди,  суд першої інстанції виходив з того,  що моральна шкода,  заподіяна неповнолітньому ОСОБА_2 підлягає
стягненню в розмірі 10 000 грн. з відділу освіти Конотопської
райдержадміністрації,  оскільки він є
юридичною особою,  має самостійний
баланс,  рахунки в установах банків та є
володільцем джерела підвищеної небезпеки,
а Попівська ЗОШ І-ІІ ступенів,
хоча і є юридичною особою,  проте
власного рахунку і самостійного балансу не має,
тому не має можливості відшкодувати завдану шкоду.

Відмовляючи
в задоволенні позовних вимог в частині відшкодування батькам потерпілогоОСОБА_2
моральної шкоди,  суд першої інстанції
виходив з того,  що в судовому засіданні
не здобуто доказів того,  що душевні
страждання заподіяні позивачам протиправною поведінкою відповідачів щодо
них,  чи їхнього сина.

Судом
першої інстанції встановлено і сторонами не оспорюється,  що 1 березня 2007 року о 15 год. 10 хв. з
неповнолітнім ОСОБА_2,  учнем 7 класу
Попівської ЗОШ І-ІІ ступенів,  стався
нещасний випадок,  в результаті якого
сталася травматична ампутація 1-2-3 пальців лівої кисті на різних рівнях (а.
с.  9-12).

Згідно
висновку судово - медичної експертизи № 45 від 14 травня 2007 року ОСОБА_2
нанесені тяжкі тілесні ушкодження,  у
зв'язку зі стійкою втратою працездатності в розмірі 55 % (а.с.  6-8).

У
зв'язку з отриманою травмою ОСОБА_2 зазнав фізичного болю та моральних
страждань.

Відповідно
до п.2 ч.2  ст.  1167 ЦК України моральна шкода
відшкодовується незалежно від вини органу державної влади,  органу місцевого самоврядування,  фізичної чи юридичної особи,  яка її завдала,  якщо шкоди завдано каліцтвом,  іншим ушкодженням здоров'я або смертю
фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Колегія
суддів погоджується з висновком суду першої інстанції,  що позивачі,
які діють в інтересах неповнолітньогоОСОБА_2,  мають право на відшкодування моральної шкоди,  завданої ОСОБА_2,  оскільки ним понесені фізичні та душевні

страждання,  але вважає,
що суд не врахував обставини,  що
мають істотне значення,  а саме: що
останньому заподіяно тяжкі тілесні ушкодження у зв'язку зі стійкою втратою
працездатності в розмірі 55% і пов'язану з цим тяжкість вимушених змін у його
життєвих стосунках,  та необгрунтовано
занизив розмір моральної шкоди,  стягнувши
10 000 грн. у її відшкодування.

На думку
колегії суддів,  такий розмір моральної
шкоди не в повній мірі відповідає характеру та обсягу стражданьОСОБА_2,  засадам розумності та виваженості.

За таких
обставин,  колегія суддів дійшла до
висновку про необхідність зміни рішення суду першої інстанції в цій частині і
вважає за необхідне стягнути 20 000 грн. у відшкодування моральної шкоди,  завданої неповнолітньому ОСОБА_2,  а не 10 000 грн.,  як зазначено в рішенні.

Колегія
суддів також вважає,  що суд першої
інстанції необгрунтовано відмовив у задоволенні позову в частині стягнення
моральної шкоди на користь батьків неповнолітньогоОСОБА_2,  з наступних підстав.

Відповідно
до п.2 ч.2  ст.  23 ЦК України право на відшкодування
моральної шкоди мають також фізичні особи,
які зазнали душевних страждань у зв'язку з протиправною поведінкою щодо
членів їх сім'ї.

З
матеріалів справи вбачається,  що
ОСОБА_3,  працюючи вчителем трудового
навчання Попівської ЗОШ І-ІІ ступенів і у зв'язку з виконанням своїх службових
обов'язків,  будучі відповідальним за
дотримання правил безпеки,  під час
виконання робіт з підвищеною небезпекою в класах трудового навчання,  1 березня 2007 року неналежно виконував свої
службові обов'язки через несумлінне ставлення до них і порушив правила безпеки
під час виконання робіт з джерелом підвищеної небезпеки. Це призвело до
заподіяння тяжких тілесних ушкоджень учню ОСОБА_2

ОСОБА_3
звільнено від кримінальної відповідальності на підставі  ст.  1
п. б Закону України «Про амністію»,  а
кримінальну справу відносно нього закрито за п.4 ч.1  ст. 6 КПК України,  тобто з нереабілітуючих підстав.

Таким
чином,  на думку колегії Суддів,  має місце протиправна поведінка ОСОБА_3
щодоОСОБА_2,  внаслідок якої було
заподіяно моральну шкоду також і батькамОСОБА_2 - ОСОБА_1 та ОСОБА_2,  яка проявилася у моральних стражданнях з
приводу заподіяння їх сину тяжких тілесних ушкоджень,  його каліцтва та у зв'язку з цим змін у
планах на майбутнє їх сина,  необхідності
його лікування.

Оскільки
відповідно до вимог частини 2 статті 1187 ЦК
України шкода,  завдана джерелом
підвищеної небезпеки відшкодовується особою,
яка на відповідній правовій підставі володіє цим джерелом та,  крім того,
згідно ч.1  ст.  1172 ЦК України юридична особа відшкодовує
шкоду,  завдану її працівником під час
виконання ним своїх службових обов'язків,
колегія суддів вважає,  що
обов'язок відшкодування моральної шкоди,
завданої батькам неповнолітньогоОСОБА_2 необхідно покласти на відділ
освіти Конотопської районної державної адміністрації.

При
визначенні розміру моральної шкоди колегія суддів враховує характер та обсяг
душевних страждань,  яких вони зазнали у
зв'язку з протиправною поведінкою щодо їх сина та виходить з засад розумності,  виваженості та справедливості.

За таких
обставин,  колегія суддів дійшла до
висновку про необхідність скасування рішення суду в частині відмови в
задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 про відшкодування на їх користь моральної
шкоди і вважає за необхідне ухвалити в цій частині

нове
рішення,  яким частково задовольнити їх
позовні вимоги в цій частині і стягнути з відділу освіти Конотопської районної
державної адміністрації на користь ОСОБА_1 -2 000 грн.,  та на користьОСОБА_2 - 2 000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди,  завданої
внаслідок неправомірних дій щодо їх сина -ОСОБА_2

В іншій частині
рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись  ст.
ст.  303,  304,
307 ч.1 п.3,  309 ч.1 п.п. 1,  3,
4,  314 ч.2,  316,
317,  319 ЦПК України судова
колегія судової палати , -

вирішила   :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньогоОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення
Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17 жовтня 2007 року в
частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2,  які діють в інтересах неповнолітньогоОСОБА_2
про стягнення моральної шкоди змінити та стягнути з відділу освіти Конотопської
районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 в рахунок
відшкодування моральної шкоди,  завданої
неповнолітньому ОСОБА_2 20 000 грн.

Рішення
Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17 жовтня 2007 року
скасувати в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
відшкодування на їх користь моральної шкоди.

Ухвалити
в цій частині нове рішення,  яким позов
ОСОБА_1, ОСОБА_2 в частині відшкодування на їх користь моральної шкоди
задовольнити частково.

Стягнути
з відділу освіти Конотопської райдержадміністрації на користь ОСОБА_1 2 000
грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди,
завданої протиправними діями щодо її синаОСОБА_2.

Стягнути
з відділу освіти Конотопської райдержадміністрації на користьОСОБА_2 2 000 грн.
в рахунок відшкодування моральної шкоди,
завданої протиправними діями щодо його синаОСОБА_2.

В іншій частині
рішення суду залишити без змін.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення,  але може бути оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.