Справа № 22ц-4889/07     Головуючий в суді першої інстанції
11             Доповідач в суді
апеляційної інстанції Медведева Л.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2007 року                    Колегія суддів судової
палати у цивільних

справах
апеляційного суду Луганської області в складі:

Головуючого
- Медведєвої Л.П.

Суддів                      - Васюкової  В.І.

Оробцової Р.І.
при секретарі - Супоневої
Н.Ю.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в М. Луганську справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської
області від 27 червня 2007 року по цивільній справі за позовомОСОБА_2 до
ОСОБА_1про стягнення боргу,

ВСТАНОВИЛА :

В
апеляційній скарзіОСОБА_1.  посилається
на те,  що рішення суду є незаконним та
необгрунтованим і ставить питання про його скасування та ухвалення нового
рішення,  яким в задоволенні позову
відмовити.

Оскаржуваним
рішенням позовні вимоги ОСОБА_2. доОСОБА_1.
про стягнення боргу задоволені частково,
зОСОБА_1.  на користь ОСОБА_2.
стягнуто борг в сумі 6 048 гривень 39 копійок,
витрати по сплаті судового збору в сумі 62 гривні 54 копійки та по
оплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30
гривень.

Заперечуючи
проти задоволення апеляційної скарги,
позивачка вважає рішення законним і обґрунтованим.

Позивачка
в судове засідання не з'явилася,  причини
неявки не повідомила,  про час і місце
судового засідання її оповіщено у встановленому законом порядку.

Відповідачка
в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала та пояснила,  що вона відповідно до розписки дала
зобов'язання позивачці повернути їй весь не реалізований товар,  а не гроші за нього.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача,  вислухавши
пояснення відповідачки,  дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної

2

скарги,  перевіривши законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення,  колегія суддів
встановила наступне.

Звернувшись
в суд з вказаним позовом,  позивачка у
викладенні обставин,  якими вона
обґрунтовувала свої позовні вимоги,
зазначила,  що відповідач 18 вересня 2006 року під
розписку взяла у неї продовольчий товар для реалізації на суму 6 163 гривні 42 копійки,  грошові кошти за який зобов'язалась повернути
протягом двух тижнів
до 03 жовтня 2006 року. По
закінченню визначеного строку відповідач кошти за товар не повернула. Просила
стягнути з відповідача на свою користь борг з урахуванням трьох відсотків
річних в сумі 6 254 гривні 42 копійки,
витрати по сплаті державного мита в сумі 62 гривні 54 копійки та витрати
по оплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі
30 гривень.

За
результатами розгляду цивільної справи судом першої інстанції були встановлені
наступні обставини.

Так,  судом було встановлено,  що згідно розписки від 18.09.2006 року
відповідачкаОСОБА_1.  отримала товар на
суму 6 163 гривні 42 копійки для
реалізації та зобов'язалась або оплатити цей товар,  або повернути його ОСОБА_2 за мінусом судових
витрат у розмірі 85 гривень
та 118 гривень,  що присудив Луганський господарський
суд,  витрат на воду за серпень та
вересень місяці шпалер на дві кімнати,
труб, корита,  та ящику запчастин
до ліфту.

Спір
судом вирішено на підставі  ст.  ст. 509, 527, 530, 610 ЦК України,  При ухваленні рішення суд керувався  ст.
ст. 10, 11, 79, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України.

Задовольняючи
частково позов,  суд першої інстанції
виходив з того,  що відповідачка повинна
повернути позивачці грошові кошти за товар,
бо його перелік не складався і за час розгляду справи товар вже міг
зіпсуватися. Далі суд зазначив,  що із
загальної суми зобов'язання підлягає виключенню суми у розмірах 85 гривень та
118 гривень,  які зазначаються як судові
витрати,  що стягнуті судовим рішенням
Господарського суду. Розрахунок суми боргу з урахуванням трьох відсотків річних
від простроченої суми проведено від суми боргу 5960 гривень 42 копійки ,  що складає 6 048 гривень 39 копійок.

За
наслідками розгляду апеляційної скарги колегія суддів визнає,  що судом першої інстанції правильно
встановлені обставини у справі,  однак
помилково суд дійшов висновку,  що
правовідносини між сторонами регулюються нормами Цивільного Кодексу
України,  які визначають загальні
положення про зобов'язання,  виконання
останнього та порушення зобов'язання,  і
не звернув увагу на те,  що між сторонами
у справі   первісно

3

виникли
правовідносини по зобов'язанню про наданню послуги по реалізації товару,  які потім трансформувались у договір
позики,  особливістю якого є наступне : всякий борг може
бути облічено у форму договору позики,
якщо він виник із другого зобов'язання. Це правило не передбачено у
Цивільному Кодексі,  однак така
можливість витікає із смислу  ст.  604
ЦК України,  яка передбачає,  що зобов'язання припиняється за згодою
сторін,  зокрема,  угодою про заміну одного зобов'язання другим.

Вищезазначене
про те,  що суд першої інстанції
помилково визначив норму матеріального права,
яка регулює правовідносини між сторонами у справі,  не свідчить про те,  що суд вийшов за межі заявлених позовних
вимог і не є підставою для зміни рішення в цій частині.

При
вирішенні питання про розподіл між сторонами судових витрат,  суд першої інстанції порушив норму  ст. 88 ЦПК України та стягнув з відповідачки
на користь позивачки витрати по сплаті судового збору в іншій частині ніж
визначив її в мотивувальній частині рішення.

Доводи
апеляційної скарги рішення суду не спростовують.

На
підставі наведеного,  керуючись  ст.
ст. 209, 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України,

ВИРІШИЛА :

Рішення
Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27 червня 2007 року по
цивільній справі за позовомОСОБА_2 до ОСОБА_1про стягнення боргу,  змінити,
скасувати його в частині стягнення зОСОБА_1.  на користь ОСОБА_2. витрат по сплаті судового
збору та стягнути зОСОБА_1.  на користь
ОСОБА_2. вказані витрати в сумі 60
гривень 48 копійок.

В решті частині
рішення залишити без змін.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути
оскаржено у касаційному порядку протягом двох місяців з дня його проголошення
шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України.