Справа № 2-2603 2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12 червня 2007 року Галицький районний суд м. Львова в складі:
головуючого-судді Курильця А.Р., при секретарі Гаврилюк О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні
власністю,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у
користуванні та розпорядженні квартирами АДРЕСА_1.

В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що вона з 09.10.1988 р.
перебувала з відповідачем у шлюбі, який 25.04.2007 р. рішенням Галицького
районного суду м. Львова було розірвано. За час перебування в шлюбі з
відповідачем нею придбано квартиру АДРЕСА_1 відповідно до договору
купівлі-продажу від 22.08.2002 року, та квартиру АДРЕСА_1 відповідно до
договору купівлі-продажу квартири від 17.07.2002 p., однак незважаючи на вищевказані документи, на підставі яких їй належать
спірні квартири, відповідач вигнав її та не допускає до власних помешкань, погрожуючи
фізичною розправою. Враховуючи вищенаведене, просить позов задоволити та
зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкод у здійснені нею права користування та
розпорядження квартирами АДРЕСА_1.

Позивачка та її представники в судовому засіданні позов підтримали, дали
пояснення, аналогічні мотивам позовної заяви. Доповнили, що з 13.03.2007 року
позивачка змушена винаймати квартиру, оскільки відповідач відмовляється
дозволити їй проживати в належних їй на праві приватної власності квартирах.

Відповідач в судовому засіданні позов заперечив, дав пояснення, що з
позивачкою по справі вже давно не ведуть спільного господарства і між ними
існують суперечності щодо поділу спільного майна після розірвання шлюбу.
Вважає, що дана ситуація виникла через те, що позивачка хоче більше майна ніж
їй має належати. Позивачка сама пішла з-дому. На даний момент замок в квартирі
він поміняв, оскільки старий поламався. Не заперечує щодо проживання з ним
дітей. Стосовно позивачки, то згідний впустити її в квартиру після вирішення питання
поділу спільного майна подружжя. Просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позов ОСОБА_1 слід задоволити з наступних підстав.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 17.07.2002 р. (а.с.8) ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_1 купила квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 22.08.2002 р. (а.с.11) ОСОБА_4, ОСОБА_5 продали, а ОСОБА_1 купила квартиру АДРЕСА_1.

Як вбачається з реєстраційного посвідчення ЛОДКБТІ та ЕО від 06.09.2002 р.
(а.с.7), квартира № 1, яка складається з двох житлових кімнат площею 31,9 м.кв.
по АДРЕСА_1 в цілому зареєстрована за ОСОБА_1 на праві особистої власності на
підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального округу 22.08.2002 р. за реєстраційним №
5917.

Згідно довідки ЛКП «Снопківське» з місця проживання про склад сім'ї та
реєстрації № 846 від 8.05.2007 р. (а.с.9), в квартирі АДРЕСА_1

2

зареєстровані ОСОБА_1, 1966 р.н., ОСОБА_2,1964
р.н., ОСОБА_6, 1989 р.н., ОСОБА_7, 1999 р.н.

Як вбачається з ст.383 ЦК України, власник квартири має право
використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї
сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового
виробництва.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм
майном.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме постанови про відмову в порушенні
кримінальної справи від 23.03.2007 року, рапорту старшого ДІМ Зуєвича О.,
письмових пояснень позивачки, відповідач ОСОБА_2 чинить останній перешкоди в
користуванні та розпорядженні квартирами АДРЕСА_1. Не заперечує вказаного і сам
відповідач, який в судовому засіданні ствердив, що згідний впустити її в
квартиру лише після вирішення питання поділу спільного майна подружжя.

Крім того постановою Галицького районного суду м. Львова від 07.05.2007 р.
(а.с.10), ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.
173-2 ч.1 КпАП України. Відповідачем подано суду заяву про подання скарги до
голови Апеляційного суду Львівської області на дану постанову, однак подання
такої не зупиняє дії постанови, вона є чинною та такою, що вступила в законну силу.

За таких обставин, суд вважає, що позов ОСОБА_1 є підставним і таким, що
підлягає до задоволення, а тому приходить до висновку, що слід зобов'язати
ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 в здійсненні права користування та
розпорядження квартирами АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст.4,10,60,88,212,215 ЦПК України, ст.ст.383,391 ЦК України,
суд,

вирішив:

Позов задоволити.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 в здійсненні права
користування та розпорядження квартирами АДРЕСА_1.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду подається протягом 10-ти днів
з дня складання рішення у повному обсязі. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 20-ти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після
закінчення апеляційного розгляду справи.