Справа № 22-3793/07                                                Головуючий
у 1 інстанції: Стратій Є.В.
Суддя-доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06"
листопада 2007 року                                                                                         м.  Запоріжжя

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області
у складі:

Головуючого:                    Приймака В.М. ,

Суддів:                               Осоцького І.І.

Мануйлова Ю.С. ,

При
секретарі:                   Батарейній
О.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
ріщення Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 26 червня 2007року

по
справі за позовом ВАТ "ЕРКО+Запоріжжя" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за договором позики,  -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні
2004 року ВАТ "ЕРКО+Запоріжжя" звернулось до суду із позовом до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,  позики.

В прзові
зазначено,  що ОСОБА_1 перебувала у
трудових відносинах з ВАТ "ЕРКО+Запоріжжя" і працювала на
підприємстві на посаді заступника голови правління по фінансовим питанням з
02.01.1998 р. по 09.09.2002 р. На підставі діючого на підприємстві з 01.06.1999
р. Положення "Про порядок надання позики працівникам",  у період з 07.06.1999 р. по 13.12.2001 р.
ОСОБА_1 були видані кошти - позика на обзаведення домашнім господарством на
загальну суму 154 000 грн. Пунктом 2.7 Положення "Про порядок надання позики
працівникам" передбачено,  що при
зміні місця роботи позичальника останній зобов'язаний негайно погасити
невиплачений залишок суми позики. ОСОБА_1 була звільнена із займаної посади
09.09.2002 р. До дати звернення до суду сума позики не повернута. За ОСОБА_1
значиться заборгованість в розмірі 154 000 грн.,  яку позивач і просив стягнути на свою
користь.

Рішенням
Жовтневого районного суду м.  Запоріжжя
від 26 червня 2007 року позовну заяву було задоволено.

Стягнуто
з ОСОБА_1 на користь ВАТ "ЕРКО+Запоріжжя" 154 000 грн. та судові
витрати в розмірі 1540 грн.,  а всього
155 540, 00 грн.

В
апеляційній скарзі на рішення суду ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та
процесуального права,  просить рішення
суду

першої
інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовної
заяви.

Заслухавши
суддю-доповідача,  дослідивши матеріали
справи в межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до  ст.
309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції
і ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин,  що мають значення для справи ; недоведеність
обставин,  що мають значення для
справи,  які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне
застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом
встановлено,  і це не оспорюється
сторонами,  що ОСОБА_1,  перебуваючи у трудових відносинах з ВАТ
„ЕРКО+Запоріжжя",  на підставі
Положення "Про порядок надання позики працівникам",  за період з 07.06Л999 року по 13.12.2001 року
отримала грошові кошти - позику у сумі 154 000 грн.,  що підтверджується^ відповідними
розрахунково-касовими ордерами.

04.03.2002
року,  перебуваючи у трудових відносинах
з позивачем,  відповідач отримала
повідомлення № 19/7 від 04.03.2002 року,
згідно якого,  ВАТ
„ЕРКО+Запоріжжя" уступило ТОВ „ЕРКО-Запоріжжя" право вимоги на
підставі договору про уступку
права вимоги № 19/7 від 04.03.2002 року право вимоги до неї погашення
позики у сумі 154 000 грн.

Задовольняючи
позовні вимоги позивача,  суд першої
інстанції не прийняв у якості доказів договір № 19/7 від 04.03.2002 року та
залік зустрічних однорідних вимог від 05.03.2002 року,  укладений між ТОВ „ЕРКО-Запоріжжя",  в особі генерального директора ОСОБА_2 та
ОСОБА_1,  посилаючись на те,  що ці докази не відповідають принципу
допустимості та не можуть бути покладені в основу рішення.

В основу
рішення суд першої інстанції поклав висновок експертів від 05.02.2007 року №
75. Експертизою встановлено,  що підпис
виконаний від імені ОСОБА_1 та розташований в заліку зустрічних однорідних
вимог від 05.03.2002 року між ТОВ „ЕРКО-Запоріжжя" та ОСОБА_1 на суму 154
000 грн.,  виконаний пізніше зазначеного
часу більш ніж на 12 місяців... за черговістю нанесення відбитка круглої
печатки ВАТ , „ЕРКО+Запоріжжя" і підпису,
виконаного від імені ОСОБА_2 у повідомлені про уступку права вимоги
№19/7 від 04.03.2002 року,  адресованого
ОСОБА_1,  спочатку виконаний відбиток
печатки,  на якого згодом був виконаний
підпис від імені ОСОБА_2

Зазначений
висновок експертів,  на думку суду,  вказує на те,
що надані відповідачем докази погашення боргу на суму 154 000 грн. є
недостовірними,  тобто не відповідають
принципу допустимості та не можуть бути покладені в основу рішенгія по цій
справі.

З таким
висновком суду погодитись не можна,
оскільки він не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам
справи.

Згідно
ч.3  ст.
197 ЦК України
(в редакції 1963 року),  яка діяла на
момент проведення уступки
права вимоги,  до набувача вимоги
переходять права первісного кредитора,
що забезпечують виконання зобов'язань. Таким чином,  до нового кредитора ТОВ „ЕРКО-Запоріжжя"
перейшли права первісного кредитора ВАТ „ЕРКО+Запоріжжя",  зокрема,
право вимагати від відповідача погашення суди на суму 154 000 грн..

З
матеріалів справи вбачається,  що після
укладення цього договору і до ухвалення рішення по справі договір уступки № 19/7 від
04.03.2002 року ніким не оспорювався,  а
тому він є чинним і обов'язковим для виконання.

Згідно  ст.
217 ЦК України
(в редакції 1963 року) зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної
однорідної вимоги.

Таким
чином,  після укладення вищезазначеного
договору позивач втратив право вимоги від відповідача повернення позики у
розмірі 154 000 грн.

Вищезазначеним
обставинам суд першої інстанції взагалі оцінки не дав.

Згідно
результатів експертизи,  експерти не дали
висновки відносно абсолютної давності виконання в листі № 19/7 від 04.03.2002
року підпису ОСОБА_2 та відбитку

печатки ВАТ „ЕРКО+Запоріжжя"
та відносно абсолютної давності виконання в документі „залік зустрічних
однорідних вимог" від 05.03.2002 року підпису ОСОБА_2 та відбитку печатки
ТОВ „ЕРКО-Запоріжжя",  посилаючись
на відсутність науково-обгрунтованої методики визначення абсолютної давності
виконання машинописного тексту

Висновки
експертів стосовно черговості нанесення на документ печатки та підпису,  на думку колегії,  не мають суттєвого значення для вирішення
спору,  оскільки відсутня нормативно
правова база,  яка передбачає черговість
нанесення на документ печатки та підпису,
а зазначені результати експертизи не спростовують справжність підпису та
печатки,  тобто справжність документу в
цілому.

Позивачем
не надано суду жодних доказів які спростовували би справжність підпису ОСОБА_2
та справжність печаток на вищезазначених документах ,  а для правильного вирішення спору по цій
справі ключове значення має саме справжність підпису та дата підписання
документів з боку ВАТ „ЕРКО+Запоріжжя" та ТОВ „ЕРКО-Запоріжжя" .

Таким
чином,  ні матеріалами справи,  ні проведеною судовою експертизою не
спростовані справжність підпису ОСОБА_2,
справжність печатки та дати складання повідомлення про уступку права вимоги
№19/7 від 04.03.2002 року. Теж саме стосується і документа „Залік зустрічних
однорідних вимог" від 05.03.2002 року.

Крім
того,  що стосується останнього
документу,  то позивач взагалі не має до
нього ніякого відношення,  оскільки
стороною в цьому документі є ТОВ „ЕРКО-Запоріжжя".

Оскільки
судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального
права,  воно підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову позивачу у задоволені його позовних
вимог.

Керуючись  ст.
ст.  303,  304,
307,  309,  313,
314,  316 ЦПК України,  колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення
Жовтневим районним судом м.  Запоріжжя 26
червня 2007 року по цій справі скасувати. Ухвалити нове рішення наступного
змісту: „Відкритому акціонерному товариству „ЕРКО+Запоріжжя" у задоволені
позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі
154 000 грн. відмовити."

Рішення
набирає законної сили з моменту проголошення,
проте може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо
до Верховного Суду України протягом двох місяців.