Справа №22-ц-1420   2007 р.                                 Головуючий
у 1 інстанції Алфьоров A.M.
19                                                                Суддя-доповідач
УХВАЛА

Іменем України

20 листопада
2007 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого -
Рибалки В.Г.

суддів   -
Хвостика С. Г.,  Семеній Л.І.

з участю
секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

та
осіб,  які беруть участь у справі -
ОСОБА_1 ,  його представника
ОСОБА_3,  представника Фонду соціального
страхування ОСОБА_2,  представника ВАТ
«Сумський завод «Насосенергомаш» ОСОБА_4

розглянула
у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу
за апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м.  Суми

на
рішення Ковпаківського районного суду м.
Суми від 14 вересня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м.  Суми,
Відкритого акціонерного товариства «Сумський завод «Насосенергомаш» про
відшкодування моральної шкоди,

встановила:

Рішенням
Ковпаківського районного суду м.  Суми
від 14 вересня 2007 року позов задоволений частково.

Стягнуто
з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.  Суми на користь ОСОБА_1  5500 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В
апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду і ухвалити нове
про відмову в задоволенні позову. При цьому посилається на порушення судом норм
матеріального і процесуального права. Зокрема,
зазначає,  що при визначенні
розміру відшкодування моральної шкоди судом не враховано характер та обсяг
моральних і фізичних страждань позивача та його вину у настанні страхового
випадку,  наявність підстав для
відшкодування моральної шкоди,  а також
про те,  що суд не прийняв до уваги
вимоги Закону «Про державний бюджет України на 2007 рік» та Закону від 23
лютого 2007 року «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання,  які спричинили
втрату працездатності» в частині зупинення дії,
а потім і виключення норми матеріального права щодо відшкодування
моральної шкоди.

Заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення представника
відповідача Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.  Суми ОСОБА_2 про задоволення апеляційної
скарги,  а також пояснення позивача,  його представника та представника відповідача
Відкритого акціонерного товариства «Сумський завод «Насосенергомаш» ОСОБА_4 про
залишення рішення суду без зміни,
перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та
вимог,  заявлених у суді першої
інстанції,  колегія суддів не знаходить
підстав для задоволення апеляційної скарги,
виходячи з наступного.

Як
встановлено судом першої інстанції,  під
час перебування у трудових відносинах з ВАТ «Сумський завод «Насосенергомаш» з
липня 1972 року по 6 січня 2005 року позивач працював електрозварником та на
інших роботах,  в умовах підвищеного
рівня шуму,  пилу,  загазованості,  що перевищувало гранично допустимі
норми,  в результаті чого отримав
захворювання професійного характеру.

У
зв'язку з отриманими професійними захворюваннями висновком МСЕК від 3 грудня
2003 року йому було встановлено 25% стійкої втрати професійної працездатності,  а висновком МСЕК від 8 грудня 2005 року
позивачу встановлено 65 % стійкої втрати професійної працездатності (первинно -
40%).

Дані обставини
вірно встановлені судом і сторонами не оспорюються.

Враховуючи,  що внаслідок незабезпечення належних умов
праці ВАТ «Сумський завод «Насосенергомаш» позивач втратив частково професійну
працездатність,  що негативно
відобразилось на стані його здоров'я,
так як у нього,  в тому
числі,  суттєво знизився слух,  призвело до вимушених змін у життєвих і
виробничих стосунках і вимагає від нього додаткових зусиль для організації
свого життя,  призвело до фізичних і
моральних страждань,  висновок суду
першої інстанції про заподіяння ОСОБА_1
моральної шкоди,  обов'язок
відшкодування якої відповідно до
ст.  ст. 1,  21,  28
Закону «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання,  які спричинили втрату працездатності» покладений
саме на відповідний Фонд соціального страхування,  є обґрунтованим.

При
визначенні питання про наявність факту спричинення моральної шкоди суд дав
належну правову оцінку всім доказам у справі,
приймаючи до уваги і висновок Сумського обласного центру
медико-соціальної експертизи про відсутність медичних ознак моральної шкоди.

У
зв'язку з зазначеним,  а також приймаючи
до уваги відсутність вини позивача у настанні страхового випадку,  колегія суддів визнає безпідставними доводи
апеляційної скарги щодо відсутності підстав для відшкодування моральної шкоди.

Що
стосується розміру стягнення,  то
визначивши його в сумі 5500 грн.,  суд
виходив з наданих позивачем та встановлених судом доказів стосовно характеру і
обсягу його моральних страждань,  а також
- з урахуванням принципів розумності та справедливості,  і такий висновок суду є також обґрунтованим.

Доводи
апелянта про те,  що у зв'язку з
набранням законної сили Законом «Про державний бюджет України на 2007
рік»,  призупинена дія норми
матеріального Закону про відшкодування моральної шкоди,  є безпідставними,  оскільки спірні правовідносини виникли у 2005
році,  і дія вказаного Закону «Про
державний бюджет України на 2007 рік» щодо зупинення відшкодування моральної
шкоди застрахованим і членам їх сімей на встановлені цивільні відносини не поширюється.

Посилання
в апеляційній скарзі на те,  що редакцію
вказаних норм Закону щодо виключення положення про відшкодування саме Фондом
моральної шкоди особам,  які отримали
професійне захворювання,  або з якими
стався нещасний випадок на виробництві змінено Законом України від 23 лютого
2007 року «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання,  які
спричинили втрату працездатності»,  не є
підставою для відшкодування завданої шкоди на загальних підставах,  тобто відповідно до  ст.
ст. 1167,  1168 ЦК України,  так як відповідно до ч.1  ст. 5 ЦК України акти цивільного
законодавства регулюють відносини,  які
виникли з дня набрання ними чинності,  а
відповідно до матеріалів справи зобов'язання відшкодування ОСОБА_1  моральної шкоди виникли у Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України з 2005 року,  коли висновком МСЕК
встанолвено ступінь втрати працездатності. Також,  згідно з ч.1
ст. 58 Конституції України,  Закон
про внесення змін не має зворотної дії в часі.

Таким чином,  доводи апеляційної скарги висновків суду
не спростовують,  не містять посилань на
такі порушення норм матеріального і процесуального права,  що б являлось підставою для зміни чи
скасування рішення,  тому апеляційну
скаргу необхідно відхилити,  а
рішення,  як законне й обгрунтоване,  - залишити без зміни.

Керуючись  ст.
ст.  307 ч.1 п.1,  308,
314 ч.1 п.1,  315 ЦПК
України,  колегія суддів,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.  Суми відхилити,  а рішення Ковпаківського районного суду
м.  Суми від 14 вересня 2007 року в даній
справі залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення,
однак може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня її проголошення.