Справа № 33 ц -
442 Кс/07   оскаржуване рішення (ухвала
ухвалено під головуванням
Категорія: 44  Зайцев А.В.
УХВАЛА

21 листопада
2007 року        м. Вінниця

Колегія суддів апеляційного суду Вінницької області на підставі Закону
України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій України» щодо
забезпечення розгляду цивільних справ» від 22.02.2007 року у складі:

Головуючого: Оніщука В.В.,

Суддів:            Чорного
В.І.,

Матківської М.В.

розглянувши в
попередньому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про розподіл квартири за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18 лютого 2005 року
та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 19 травня 2005 року , -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2004 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_2 про розподіл квартири АДРЕСА_1,
мотивуючи позов тим,  що
власниками по 1/2 частини вказаної квартири є він та відповідачка. Фактично
відповідачка користується всією квартирою,
згоди про порядок користування квартирою між ними не досягнуто,  а тому просив розділити однокімнатну квартиру
АДРЕСА_1 між ним та відповідачкою надавши йому у користування 1/2 її
частки,  уразі неможливості розподілу
стягнути з ОСОБА_2 на його користь матеріальну компенсацію за 1/2 частину
спірної квартири.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18
лютого 2005 року,  визнано за ОСОБА_2
право власності на квартиру АДРЕСА_1. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову
компенсацію у сумі 8215,  00 грн.,  що складає 1/2 частину вартості вказаної
квартири та державне мито.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 19 травня 2005 року
рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18 лютого
2005 року залишено без змін.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 просить судові рішення скасувати,  посилаючись на неповне з'ясування судом
обставин справи,  неправильне
застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку,  що
підстави для перегляду судових рішень відсутні,
виходячи з наступного.

Суд першої інстанції
задовольняючи позов виходив з того,
що на підставі договору дарування від 25 жовтня 2002 року квартира
АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності.

Відповідно до ст. 358 ЦК України,  в разі
неможливості надання кожному із співвласників у володіння та користування тієї
частини спільного майна в натурі,  яка
відповідає його частці у праві спільної часткової власності,  вони вправі вимагати від інших
власників,  які володіють і користуються
спільним майном,  відповідної
матеріальної компенсації.

Оскільки є неможливим розподіл спірної квартири в натурі,  суд вірно дійшов висновку про стягнення на
користь позивача грошової компенсації за його частку в спільному майні.

Визначаючи розмір грошової компенсації,
суд правильно виходив з висновку експерта,  стосовно правильності якого позивач сумнівів
не висловлював.

Апеляційний суд Житомирської області обґрунтовано погодився з висновками
суду першої інстанції та залишив рішення без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати
або (та) вважати доведеними обставини,
що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним,  вирішувати питання про достовірність того чи
іншого доказу,  про перевагу одних
доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи,  що судові рішення ухвалені з додержанням
судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального
права,  а також відсутні передбачені ч. 1
ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновок судів не спростовують.

Керуючись ст.ст.
332,  336 ЦПК України,  колегія суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської
області від 18 лютого 2005 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської
області від 19 травня 2005 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.