УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада
2007 року.

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області в
складі:

головуючого
судді Козака І.О.,

суддів Шевчук
Г.М. ,   Демковича Ю.Й.,

при секретарі
Стець І.В.,

з участю адвоката ОСОБА_1,   апелянта

ОСОБА_2
та відповідачки ОСОБА_3,   розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду м.
Тернополя цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Монастириського районного суду Тернопільської області від 04 квітня 2007 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до  ОСОБА_3 про відшкодування моральної
шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Монастириського районного суду від 04.04.07 відмовлено у задоволені позову
ОСОБА_2 щодо стягнення із відповідача моральної шкоди.

В апеляційній
скарзі позивачка просить скасувати рішення,
оскільки,   на її думку,   воно постановлено із порушенням норм
процесуального права та постановити нове,
яким задовольнити її вимоги. Порушення вбачає в тому,   що суд невірно дав аналіз зібраним по справі
доказам.

У
судовому засіданні апелянт підтримала вимоги скарги,   пославшись на мотиви,   викладені в ній.

Відповідачка
просить відхилити апеляційну скаргу,
оскільки рішення є законним і обгрунтованим.

Вивчивши
матеріали справи,   заслухавши доповідача,   пояснення сторін,   колегія вважає,   що апеляційну скаргу слід відхилити,   виходячи із наступних мотивів.

У
силу  ст.
308 ЦПК України,   суд апеляційної
інстанції відхиляє апеляційну скаргу,
якщо встановлює,   що суд першої
інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального
права.

Судом
першої інстанції вірно визначені правовідносини,   які виникли між сторонами спору та вірно
оцінено докази,   язі подані сторонами та
досліджені в судовому засіданні.

Так,   згідно із
ст.  23 ЦК України,   особа має право- на відшкодування моральної
шкоди,   завданої внаслідок порушення її
прав,   яка полягає у приниженні честі та
гідності.

Як
вбачається із матеріалів справи,
причиною звернення із вказаним позовом послужила заява відповідачки до
правоохоронних органів з вимогою встановлення осіб,

Справа № 22а -
980        Головуючий у 1-й інстанції -
Костюк М. І.

Категорія - 27
Доповідач - Демкович Ю.Й.

2

які
10.01.07 розбили каменем вікно у веранді її житлового будинку в с Світле
Монастириського району Тернопільської області.

Оскільки
відповідачка вказала на можливу причетність позивачки до цих подій,   внаслідок чого працівники міліції опитали та
взяли відбитки пальців рук у неї та членів її сім'ї,   тому остання вважає,   що ОСОБА_3
своїми діями принизила її честь та гідність й завдала великих моральних
та душевних страждань.

Окрім
цього позивачка стверджує,   що
відповідачка ображає її сім'ю та погрожує розправою.

Суд
першої інстанції при винесенні свого рішення виходив з того,   що звернення до правоохоронних органів з
повідомленням про вчинене громадянами правопорушення не є наклепом й така особа
не можу бути притягнута до цивільної відповідальності.

Також,   суд визнав безпідставним позов,   не знайшовши доказів у підтвердження доводів
позивачки щодо образ та погроз розправою зі сторони відповідачки.

Колегія суддів
погоджується із таким висновком.

Апеляційна
інстанція виходила з того,   що звернення
громадян до правоохоронних органів із заявою про вчинене правопорушення не є
протиправною поведінкою,   яка тягне за
собою приниження честі та гідності осіб,
стосовно яких у подальшому проводиться перевірка обставин правопорушення
та виявлення винних.

У
відповідності до Закону України «Про міліцію»,
Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» та інших
нормативних актів,   саме на органи
міліції покладаються обов'язки по перевірці заяв громадян про вчинені
правопорушення та вжиття відповідних заходів.

З
оглянутого в судовому засіданні відмовного матеріалу № 20 щодо заяви
ОСОБА_3  по розбиттю скла в її помешканні
вбачається,   що працівники міліції лише
опитали позивачку й в порушенні провадження (кримінального чи
адміністративного) відмовлено. Також не встановлено осіб,   причетних до даної події.

Тому,   твердження позивачки про те,   що своїми діями позивачка принизила її честь
та гідність є безпідставними.

У
силу  ст.
60 ЦПК України,   кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини,   на
які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачкою
в судовому засіданні не доведено,   що
відповідачка ображала та погрожувала розправою останній.

Враховуючи
наведене,   апеляційна інстанція не
вбачає підстав для скасування рішення суду з мотивів,   наведених у скарзі.

Керуючись  ст.
ст.  218,   303,
304,   307,   308,
315 ЦПК України,   колегія
суддів,   -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Монастириського районного суду Тернопільської області від 04 квітня 2007
року  залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення,
може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України в
касаційному порядку протягом двох місяців.