Справа № 2-297/2007 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2007 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі головуючого - судді: Барашкова В.В.

при секретарі: Шевчук І.Ю.

з участю сторін і представників сторін: позивачки - ОСОБА_1., адвоката -Пятківського А.С., відповідача - ОСОБА_3., представника відповідача - ОСОБА_4., відповідача - ОСОБА_5., адвоката - Семківа М.Н.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_7про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання недійсним договорів, встановлення додаткового строку для звернення з заявою про прийняття спадщини, суд, -

встановив:

ОСОБА_1звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_7про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання недійсним договорів, встановлення додаткового строку для звернення з заявою про прийняття спадщини.

Ухвалою суду від 16.10.2006 року до участі в справі в якості співвідповідача залучено ОСОБА_5.

Ухвалою суду від 25.06.2007 року до участі в справі в якості співвідповідача залучено ОСОБА_7.

Під час провадження по справі позивачкою збільшено та уточнено позовні вимоги. В судовому засідання позивачка ОСОБА_1. та її адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, та просили суд постановити рішення, яким визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право на спадщину квартири АДРЕСА_1 від 10.09.2004 року Р № 3-2521, видане для ОСОБА_3.; визнати недійсним та скасувати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1від 21.04.2006 р. за Р№ Д-421.; поновити пропущений ОСОБА_1строк для прийняття спадщини з поважних причин, визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини; визнати за ОСОБА_1право на спадкування квартири АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_3. та його представник ОСОБА_4. в судовому засіданні позову не визнали та пояснили суду, що твердження позивачки ОСОБА_1 , про те, що квартира АДРЕСА_1 належала на праві власності ОСОБА_8та ОСОБА_9не відповідає дійсності, оскільки відповідно до свідоцтва про право власності зазначене житлове приміщення належало ОСОБА_8. одноособово і було набуте нею шляхом приватизації.

Закон України « Про приватизацію державного житлового фонду» був введений в дію 19.06.1992 року, а батько позивачки по даній справі помер ІНФОРМАЦІЯ_1року. Право власності на спірну квартиру було визнано за ОСОБА_3. у свідоцтві про право на спадщину від 10.09.2004 року за № Р№3-2521, видане Першою Державною нотаріальною конторою м. Івано-Франківська. Разом з цим ОСОБА_1. було відомо про смерть ОСОБА_8., а відповідно вона знала і про відкриття спадщини.

Проте ОСОБА_1 ніколи не зверталася до відповідних органів про прийняття спадщини, ніколи не оскаржувала прийняття спадщини ОСОБА_3., а також не вчиняла дій щодо утримання спадкового майна і не проживала разом із спадкодавцем.

ОСОБА_1 знала про відкриття спадщини і якщо б вона була переконана у своєму праві на спадщину та вона повинна була вчиняти дії щодо його реалізації, оскільки зі спливом строку була б позбавлена цього права.

Однак, з часу закриття спадщини - з 05.01.2000року пройшло більше шести років, протягом яких позивачка по даній справі жодного разу не зверталася за захистом свого порушеного права. Просили суд постановити рішення, яким в позові відмовити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_5та його адвокат Семків М.Н. позову не визнали, вважали його безпідставним і просили відмовити в його задоволенні в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_7в судове засідання не з»явився повторно з невідомих суду причин, хоч про день та час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Заслухавши думку учасників процесу, які вважають за можливим слухання справи у відсутності нез»явившогося учасника процесу, зазначивши про те, що останній належним чином повідомлений про день та час слухання справи і повторно не з»явився в судове засідання, про причини неявки суду не повідомив, суд ухвалив, справу слухати у відсутності нез»явившогося учасника процесу.

Під час провадження по справі свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що з покійною ОСОБА_8вона була знайома з 1970 року. ОСОБА_1 не була рідною дочкою покійної ОСОБА_8. Останні роки свого життя покійна ОСОБА_8 проживала одна, вона їй допомагала у всьому, також їй допомагали ОСОБА_1 та дружина ОСОБА_3. ОСОБА_11в спірній квартирі не жив. їй відомо про те, що покійна ОСОБА_8. зробила заповіт на свого сина ОСОБА_12. З часу одруження ОСОБА_1. в квартирі ОСОБА_3. не проживала.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1за померлою ОСОБА_8.

Зазначене майно належало на прав приватної власності спадкодавиці на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05.04.1994 року. Відповідно до заповіту, складеного ОСОБА_8. , все належне їй майно мав успадкувати її син ОСОБА_12.3 моменту відкриття спадщини в спірному житлі проживав відповідач по справі ОСОБА_3.

Оскільки ОСОБА_8. не реалізував право на спадщину в порядку спадкування за заповітом, 10.09.2004 року ОСОБА_3. як племінник спадкодавця, отримав свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_8, реєстровий № 3-2521.

21.04.2006 року відповідач ОСОБА_3. відчужив спірну квартиру ОСОБА_7на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Біланюк С.М., реєстровий № Д 421. 06.06.2006 року відповідач ОСОБА_7продав спірне житло ОСОБА_5.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1. не була рідною дочкою померлої ОСОБА_8. Згідно до копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1, батько позивачки, ОСОБА_9одружився з ОСОБА_8 11.07.1972 року, а відповідно до копії свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 30.09.1957 року, виданого ОСОБА_8, батьками позивачки записані ОСОБА_13та ОСОБА_14.

Доказів усиновлення спадкодавицею ОСОБА_1. суду не було надано.

Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до диспозиції ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини .

Згідно до ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Під час провадження по справі позивачка не надала суду належних доказів про можливисть спадкування нею за померлою ОСОБА_8.

Натомість, з зібраних по справі доказів вбачається, що відповідач ОСОБА_3 звернувся до нотаріальної контори у встановленому законом порядку для реалізації права на спадкування та отримав відпповідне свідоцтво про право на спадщину.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов ОСОБА_1. в частині визнання недісним свідоцтва про право на спадщину, встановлення додаткового строку для звернення з заявою про прийняття спадщини є безпідстаавними, оскільки позивачкою не доведено існування в неї права на спадкування за ОСОБА_8. і таким чином, не підлягають до задоволення вимоги про визнання недійсними договорів купівлі-продажу спірного майна, у зв»язку з тим, що позивачка, по-перше не була стороною зазначених правочинів та, як зазначалось ОСОБА_1. не може належите право вимоги по визнанню наведених договорів недійсними.

Заявлене під час провадження по справі клопотання про застосування позовної давності суд залишає без задоволення, оскільки, позивача є неналежним позивачем і відповідно її права не могли бути порушенні виданням свідоцтва про право на спадщуну померлої ОСОБА_8.

Відповідно до ч.3 ст. 80 ЦПК України, у разі збільшення розміру позовних вимог або пред'явлення нових вимог несплачену суму судового збору належить сплатити до звернення в суд з відповідною заявою .

Виходячи з наведеного та керуючись п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України ст. ст. 1223,1261-1265,1301 ЦК України, ст.ст. ч.3 ст. 80, 208, 209,212-215,218 ЦПК України суд, -

вирішив:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1до ОСОБА_3. ОСОБА_5. ОСОБА_7про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання недійсним договорів, встановлення додаткового строку для звернення з заявою про прийняття спадщини - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1на користь Держави 51,00 грн. судового збору.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської області може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення, апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження через суд першої інстанції.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подачі заяви на апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

У разі подання заяви про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку.