Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2007
року Суворовський районний суд міста Одеси в складі: головуючого - судді
Федусик А.Г. при секретарі - Пальоної І.М. ,

заочно
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом Товариства з додатковою відповідальністю „Страхова компанія
„КРЕДО"" до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди,  завданої внаслідок ДТП,
та судових витрат,  -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з позовною заявою посилаючись на те,  що 29.07.2004 року між позивачем та ОСОБА_2
був укладений договір страхування належного йому автомобіля марки
„Деу-Ланос",  державний НОМЕР_1. В результаті ДТП,
яке відбулося 07.08.2004 року в 23 год. через порушення
правил дорожнього руху ОСОБА_1,  який
керував автомобілем марки „Фольксваген-Поло",  державний НОМЕР_2,  належним ОСОБА_3,  автомобіль марки „Деу-Ланос",  державний НОМЕР_1,  який належить ОСОБА_2 та яким керувала
ОСОБА_4,  отримав механічні
ушкодження,  а сама ОСОБА_4 отримала
легкі тілесні ушкодження. На підставі зазначеного договору страхування від
29.07.2004 року позивачем було виплачене ОСОБА_2 страхове відшкодування
завданої внаслідок ДТП шкоди в розмірі 9886.37 грн.,  які позивач просить стягнути з відповідача
відповідно до  ст. 27 Закону України „Про
страхування". Крім цього,  позивач
просить стягнути з відповідача також витрати на проведення експертизи по
встановленню завданої ОСОБА_2 матеріальної шкоди в розмірі 130 грн.,  а також сплачене державне мито в сумі 100, 50
грн..

Відповідач
та його представники ОСОБА_3 та Кочетов В.І. в судовому
засіданні позов не визнали з тих підстав,
що відповідач не винний у ДТП,  яке сталося саме з вини ОСОБА_4 внаслідок порушення нею
ПДД. Крім цього встановлений експертизою розмір матеріальної шкоди,  завданої ОСОБА_2 внаслідок ДТП,  не відповідає дійсності,  оскільки ця експертиза була проведена з
порушенням вимог закону.

В
подальшому в судове засідання,
призначене на 02.03.2007 року відповідач та його представники не
з'явилися (а.с.  85). Від представника
відповідача Заверюхи В.І надійшла заява про відкладення розгляду справи у
зв'язку з находженням відповідача в рейсі та хворобою представника відповідача
ОСОБА_5 (а.с.  88). Про причини неявки
представника відповідача ОСОБА_4 суд
повідомлений не був. В судове засідання,
призначене на 04.04.2007 року відповідач та його представники не
з'явилися (а.с.  91). Від відповідача
ОСОБА_1 надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв'язку з хворобою
представника відповідача ОСОБА_5 (а.с.
93). Про причини неявки самого відповідача та його представника ОСОБА_4 суд
повідомлений не був. При цьому в ході розгляду справи будь-яких доказів на
підтвердження хвороби представника відповідача ОСОБА_5 та поважності причин
його неявки в судові засідання суду представлено не було. В судове
засідання,  призначене на 22.05.2007
року,  відповідач та його представники
знов не з'явилися. В день розгляду справи до суду надійшла заява від відповідача
та його представника ОСОБА_4,  яка була
складена ними 22.05.2007 року,  з проханням
відкласти розгляд справи у зв'язку з знаходженням відповідача у рейсі та
зайнятістю його представника ОСОБА_5. При цьому про причини неявки представника
відповідача ОСОБА_4 суд
повідомлений взагалі не був.

З
урахуванням зазначеного суд прийшов до висновку про те,  що відповідач,  без поважних причин не з'являючись в судові
засідання,  недобросовісно користується
наданими йому процесуальними правами та виконує процесуальні обов'язки,  фактично свідомо затягуючи розгляд
справи,  та зважаючи на думку
представника позивача про можливість

розгляду
справи у відсутність відповідача,
відповідно до ч.5  ст. 76,   ст.
ст. 169,  224 ЦПК України суд
ухвалив про заочний розгляд справи.

Вивчивши
матеріали справи,  заслухавши пояснення
сторін,  суд вважає необхідним позов СК
„КРЕДО"" задовольнити з наступних підстав.

В ході
розгляду справи судом встановлено,  що
29.07.2004 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір страхування
належного йому автомобіля марки „Деу-Ланос",  державний НОМЕР_1 (а.с.  6-9).

В
результаті ДТП,  яке відбулося 07.08.2004
року в 23 год. через порушення правил дорожнього руху ОСОБА_1,  який керував автомобілем марки
„Фольксваген-Поло",  державний
НОМЕР_2,  належним ОСОБА_3,  автомобіль марки „Деу-Ланос",  державний НОМЕР_1,  який належить ОСОБА_2 та яким керувала
ОСОБА_4,  отримав механічні
ушкодження,  а сама ОСОБА_4 отримала
легкі тілесні ушкодження (а.с.  10, 11).

Постановою
слідчого СВ по ДТП ОМУ
УМВС України в Одеській області від 23.08.2004

року
було відмовлено у порушенні кримінальної справи по факту ДТП,
а постановою

Суворовського
районного суду від 17.12.2004 року ОСОБА_1 був визнаний винним у

скоїнні ДТП (а.с.  13).

Відповідно
до висновку автотоварознавчої експертизи від 06.10.2004 року матеріальна
шкода,  завдана власнику автомобіля марки
„Деу-Ланос",  державний НОМЕР_1
внаслідок ДТП,  склала 10371, 97 грн. (а.с.  15-18).

На
підставі зазначеного договору страхування від 29.07.2004 року,  позивачем 27.10.2004 року було виплачене
ОСОБА_2 страхове відшкодування завданої внаслідок ДТП шкоди,  з відрахуванням франшизи,  в розмірі 9886.37 грн. (а.с.  19-21).

Відповідно
до  ст. 1187 ЦК України шкода,  завдана джерелом підвищеної небезпеки,  відшкодовується особою,  яка на відповідній правовій підставі (право
власності,  інше речове право,  договір підряду,  оренди тощо) володіє транспортним
засобом,  механізмом,  іншим об'єктом,  використання,
зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа,  яка здійснює діяльність,  що є джерелом підвищеної небезпеки,  відповідає за завдану шкоду,  якщо вона не доведе,  що шкоду було завдано внаслідок непереборної
сили або умислу потерпілого.

Згідно  ст. 993 ЦК
України до страховика,  який виплатив
страхове відшкодування за договором майнового страхування,  у межах фактичних витрат переходить право
вимоги,  яке страхувальник або інша
особа,  що одержала страхове
відшкодування,  має до особи,  відповідальної за завдані збитки.

Відповідно
до  ст. 27 Закону України „Про
страхування" до страховика,  який
виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування,  у межах фактичних витрат переходить право
вимоги,  яке страхувальник або інша
особа,  що одержала страхове
відшкодування,  має до особи,  відповідальної за завдані збитки.

З
урахуванням встановлених в судовому засіданні фактів суд вважає,  що позовні вимоги про стягнення з відповідача
на користь позивача сплаченого страхового відшкодування обґрунтовані і
підлягають задоволенню в повному обсязі в розмірі 9886.37 грн..

Суд не
приймає до уваги доводи відповідача про те,
що у ДТП винен не
він а ОСОБА_4,  яка керувала автомобілем
марки „Деу-Ланос",  державний
НОМЕР_1,  оскільки в ході розгляду справи
відповідачем не було представлено суду жодного доказу на підтвердження цих
доводів. Крім цього,  зазначені доводи
спростовуються постановою Суворовського районного суду від 17.12.2004
року,  якою ОСОБА_1 був визнаний винним у
скоїнні ДТП (а.с.  13),  та яка до
цього часу ніким не скасована.

Також
суд не приймає до уваги твердження відповідача про те,  що він не був присутній при огляді
пошкодженого автомобіля марки „Деу-Ланос",
державний НОМЕР_1,  а сама
експертиза оцінки завданої шкоди проведена з порушенням закону,  оскільки,
як вбачається з матеріалів справи,
при проведенні огляду 25.08.2004 року була присутня представник
відповідача ОСОБА_3,  яка ніяких зауважень щодо акту огляду не
зазначила (а.с.  14),  а відносно невідповідності закону висновку
автотоварознавчої експертизи від 06.10.2004 року в ході розгляду справи
відповідачем не було представлено жодного,
заслуговуючого на увагу

доказу.
При цьому посилання відповідача в обґрунтування зазначених доводів на наявність
другої авто товарознавчої експертизи від 30.08.2004 року (а.с.  50-57) суд вважає безпідставними,  оскільки виплата страхового відшкодування
здійснювалась на підставі саме експертизи від 06.10.2004 року,  якою доречи було встановлено менший розмір
завданої шкоди,  ніж встановлений
експертизою від 30.08.2004 року.

Крім
цього суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача
витрат на проведення експертизи від 06.10.2004 року в розмірі 130 грн.
(а.с.  23-25),  та витрат на оплату держмита по справі в
розмірі 100, 50 грн..

Також,  відповідно до
ст. 88 ЦПК України,  суд вважає
необхідним стягнути з відповідача на користь ТУДСА в Одеській області витрати
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн..

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст.  23,  993,
1166,  1187 ЦК України,   ст. 27 Закону України „Про
страхування",   ст.  ст.  4,  6, 10, 11,
88, 213-215, 224-226 ЦПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

Позов
Товариства з додатковою відповідальністю „Страхова компанія „КРЕДО""
до ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю „Страхова
компанія „КРЕДО"" 9886, 37 грн. сплаченого страхового
відшкодування,  витрати на сплату
державного мита в розмірі 100, 50 грн.,
а також витрати на проведення експертизи в розмірі 130 грн..

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь ТУДСА в Одеській області витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн..

Рішення
може бути оскаржене позивачем в Апеляційний суд Одеської області протягом
місяця через Суворовський районний суд міста Одеси шляхом подання заяви про
апеляційне оскарження протягом 10 днів з наступного дня після проголошення
рішення,  та надання апеляційної скарги
протягом 20 днів з дня подання вказаної заяви.

Заочне
рішення може бути переглянуте судом,  що
його ухвалив,  за письмовою заявою
відповідача,  поданою протягом десяти
днів з дня отримання його копії.