УХВАЛА

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

20
серпня  2007 року                                              м.  Донецьк

Колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду

Донецької
області в складі:

Висоцької
B.C. ЖдановоїВ.С.  Новосядлої В.М.

розглянувши
у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1,  ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду
м.  Києва від 14 грудня 2004 р. і ухвалу
Апеляційного суду м.  Києва від 03
березня 2005 р. по справі за позовом закритого акціонерного товариства „
Стархова компанія „ Еталон" до ОСОБА_1,
3-я особа ОСОБА_2 про стягнення сум, -

ВСТАНОВИЛА:

У
вересні 2004 р. позивач ЗАТ „ Страхова компанія „ Еталон" звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1,  в якому
просив стягнути страхове відшкодування за договором страхування в розмірі 2618,
47 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те,  що 7.05.2003 р. між ЗАТ СК „ Еталон" та
ОСОБА_3 укладений договір страхування належного йому на праві власності
автомобіля „ Хонда-аккорд",
відповідно до якого ЗАТ СК „ Еталон „ взяло на себе зобов"язання виплатити
матеріальне відшкодування в разі настання страхового випадку . 26.09.2003 р. з
вини відповідача ОСОБА_1,  який керував
автомобілем „ГАЗ 32217 „ сталася дорожньо-транспорта пригода,  внаслідок якої був пошкоджений автомобіль
ОСОБА_3,  якому страховиком виплачене
страхове відшкодування у зазначеному розмірі. Посилаючись на  ст. . 27 Закону України „ Про
страхування" у зв"язку з переходом права вимоги до особи,  винної за заподіяний збиток,  просить стягнути виплачене власнику
пошкодженого автомобіля ОСОБА_3 страхове відшкодування 2618, 47 грн.

Рішенням
Дарницького районного суду м.  Києва від
14.12.2004 p.,  залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м.  Києва від 03.03.2005 р,  позовні вимоги ГАТ „ Страхова компанія
„Еталон" задоволені,  з відповідача
ОСОБА_1 стягнуто суму страхового відшкодування 2618, 47 грн.

Задовольняючи
позов,  суд першої інстанції виходив з
того,  що відповідач ОСОБА_1 визнаний
винним в порушенні правил дорожнього руху,
що призвело до дорожьно-транспортної пригоди у зв"язку з чим
відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності по  ст.
124КпАПУкраїни.

№ 33ц -
1734  кс 07                                                                 Категорія  31 ЦП:

АПП:

Головуючий у
першій інстанції  Парамонов М. Л..

Доповідач Жданова B.C.

26.09.2003 p. власнику
пошкодженого автомобіля ОСОБА_3 виплачене страхове відшкодування 2618, 47
грн.,  внаслідок чого до страховика ЗAT
„ Страхова компанія „Еталон" перейшло право зворотної вимоги за
заподіяний збиток.

З таким
висновком погодився суд апеляційної інстанції.

В касаційній
скарзі відповідач ОСОБА_1 та 3-я особа ОСОБА_2,
посилаючись на невірну оцінку зібраних доказів,  неправильне застосування норм матеріального
та порушення норм процесуального права,
просять рішення судових інстанцій скасувати,  справу направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Колегія
суддів дійшла висновку ,  що підстави
перегляду судових рішень відсутні,
виходячи з наступного.

Відповідно
до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно
із вимогами частини 1 статті 335 ЦПК України,
суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого
доказу,  про перевагу одних доказів над
іншими.

Оскаржувані
судові рішення ухвалені із додержанням норм матеріального та процесуального
права,  доводи скарги не спростовують
висновків суду.

Відсутні
і передбачені статтею 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування
судового рішення.

Виходячи
з наведеного,  колегія суддів вважає за
необхідне відмовити у задоволенні касаційної скарги.

Керуючись
статтями 332,  336,  337 ЦПК України,  колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Донецької області,

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Дарницького районного суду м.  Києва від
14 грудня 2004 р. та ухвалу Апеляційного суду м.  Києва від 03 березня  2005 р.
залишити без змін.