Справа № 2 - 35/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

13 липня
2007 року                                                                                                 м.
Полтава

Ленінський
районний суд м. Полтави у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в складі:

головуючого -
судді Кононенка С.Д.,

при секретарі -
Храмовій І.Ю., за   участю   представника   позивача
Галогана   С.І.,   представника   відповідача
від   ВАТ „Полтаваобленерго"
Остроушко О.Л., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ВАТ
„Полтаваобленерго" про визнання неправомірними дій керівництва ВАТ
„Полтаваобленерго", стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

До суду
звернувся ОСОБА_1 з позовом до ВАТ „Полтаваобленерго" про визнання
неправомірними дій керівництва ВАТ „Полтаваобленерго" по придбанню товарів
народного споживання, стягнення матеріальної шкоди нанесену позивачу
неотриманням дивідентів в розмірі 900 грн. та відшкодування завданої йому
моральної шкоди в розмірі 5 000 грн.

В
позовній заяві ОСОБА_1 вказав, що він являється акціонером ВАТ
"Полтаваобленерго і володіє акціями цього товариства в кількості 2 штук. У
відповідності до ст. 10 Закону України "Про господарські товариства"
він має право на участь в розподілі прибутку товариства та одержувати
відповідну його частку у вигляді дивідентів: Як акціонер ВАТ
"Полтаваобленерго" він зацікавлений в отриманні цим підприємством
найбільш можливого розміру прибутку. У відповідності до ст. 161 ЦК України, ст.
47 Закону України "Про господарські товариства" керівництво поточною
діяльністю товариства здійснюється його правлінням, яке є виконавчим органом
ВАТ "Полтаваобленерго". За отриманою позивачем від ВАТ
"Полтаваобленерго" інформацією це товариство уклало у 2004 році
договори на придбання товарів народного споживання на суму 36005697 грн.
Позивач вважає ціни на товари придбані за цими договорами завищеними та вважає,
укладанням цих договорів йому нанесено матеріальну шкоду в розмірі 900 грн.
через недоотримання дивідентів. Крім цього позивач просить стягнути моральну
шкоду пов"язану з погіршенням стану здоров"я та життєвих зв'язків
після того, як він дізнався про укладання вказаних договорів ВАТ
"Полтаваобленерго".

Представник
позивача ОСОБА_2 вимоги свого довірителя в ході судового слідства підтримав та
просив суд, в звязку із неможливістю кожного разу прибувати на судові
засідання, розглянути цивільну справу у його відсутність та відсутність
позивача, повідомивши належним чином про рішення прийняте судом за вказаним
позовом.

Представник
відповідача в судовому засіданні повністю заперечив проти позовних позивача,
оскільки вимоги позивача не відповідають дійсному стану речей та чинному
законодавству України. Так, як пояснив представник відповідача у 2004 році ВАТ
"Полтаваобленерго" дійсно уклало договори НОМЕР_1 від 19.07.2004р. та
НОМЕР_2 від 20.08.2004р. на купівлю товарів народного споживання. По договору
НОМЕР_2 від 20.08.2004 року товариство фактично не скористалося товарами,
визначеними цим договором. Згідно з додатковою угодою НОМЕР_2 ві 28.01.2005р.
до договору НОМЕР_2 від 20.08.2004р. товар було повернуто Постачальнику, а
кошти повернуто ВАТ "Полтаваобленерго", тобто договір не відбувся. У
свою чергу ціни на товари,  придбані ВАТ
"Полтаваобленерго" по договору НОМЕР_1 від

19.07.2004р.,
було визначено сторонами з урахуванням ринкових цін на товари, які склалися на
момент укладання угоди. На товари, які куплялись по договору НОМЕР_1 від
19.07.04 фіксовані чи регульовані ціни не встановлювались. Сторонами були
визначені ціни, які відповідали рівню цін на ці товари на споживчому ринку
України. Поставка товарів по договору НОМЕР_1 від 19.07.2004р. відбулась тільки
частково. В результаті подальшої реалізації товарів придбаних по договору
НОМЕР_1 товариство отримало прибуток. Придбання товарів по договору НОМЕР_1 не
порушують права позивача, питання визначення розміру дивідентів та порядку їх
виплати відносяться до компетенції загальних зборів акціонерів.

Що
стосується відшкодування нібито завданої позивачу моральної шкоди, представник
відповідача, вказав, що в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження
позовні вимоги позивача, а отже, оскільки відповідач діяв в межах своєї
компетенції, без порушення прав акціонера не має і самої моральної шкоди. А
тому і в цій частині позову просив відмовити за безпідставністю.

Вислухавши
пояснення представника позивача, пояснення представника відповідача, дослідивши
матеріали справи та подані докази, суд вважає, що в задоволенні позову Шеламова
О.С. необхідно відмовити за наступних підстав.

Так в
судовому засіданні було встановлено, що у 2004 році ВАТ
"Полтаваобленерго" уклало договори НОМЕР_1 від 19.07.2004р. та
НОМЕР_2 від 20.08.2004р. на купівлю товарів народного споживання. По договору
НОМЕР_2 від 20.08.2004 року товариство фактично не скористалося товарами,
визначеними цим договором. Згідно з додатковою угодою НОМЕР_2 ві 28.01.2005р.
до договору НОМЕР_2 від 20.08.2004р. товар було повернуто Постачальнику, а
кошти повернуто ВАТ "Полтаваобленерго", тобто договір не відбувся. У
свою чергу ціни на товари, придбані ВАТ "Полтаваобленерго" по
договору НОМЕР_1 від 19.07.2004р., було визначено сторонами з урахуванням
ринкових цін на ці товари, які склалися на момент укладання угоди. На товари,
які куплялись по договору НОМЕР_1 від 19.07.04 фіксовані чи регульовані ціни не
встановлювались. Сторонами були визначені ціни, які відповідали рівню цін на ці
товари на споживчому ринку України. Поставка товарів по договору НОМЕР_1 від
19.07.2004р. відбулась тільки частково. В результаті подальшої реалізації
товарів придбаних по договору НОМЕР_1 товариство отримало прибуток. Придбання
товарів по договору НОМЕР_1 не порушують права позивача, питання визначення
розміру дивідентів та порядку їх виплати відносяться до компетенції загальних
зборів акціонерів.

Із
висновку судово-економічної експертизи вбачається, що зазначені у договорах
ціни відповідали рівню ринкових цін на аналогічні товари, який склався у 2004
році., атому ці ціни не є завищеними. Крім того у відповідності до ст. 42 ГК
України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний
ризик господарська діяльність, що здійснюється суб"єктами господарювання
(підприємцями) з метою одержання прибутку. Згідно з ч.1 ст. 43 ГК України ч. 4
ст. 1 Закону України "Про господарські товариства" товариства мають
право займатись підприємницькою діяльністю, яка не заборонена законом.
Діяльність з придбання та продажу товарів народного споживання не обмежується
законодавчими актами України та статутними документами ВАТ
"Полтаваобленерго". У відповідності до ст. 161 ЦК України, ст. 47
Закону України "Про господарські товариства" керівництво поточною
діяльністю товариства здійснюється його виконавчим органом, яким у ВАТ
"Полтаваобленерго" є його правління та голова правління. Таким чином,
укладення договору НОМЕР_1 від 19.07.2004р. здійснено в межах законодавства
України, а тому підстави для визнання неправомірними дій керівництва (правління,
голови правління) ВАТ "Полтаваобленерго" відсутні.

Згідно
зі ст. 10 Закону України "Про господарські товариства", акціонери
товариства мають право: приймати участь в управлінні справами товариства в
порядку, установленому установчими документами товариства, за винятком
випадків, передбачених цим законом; приймати участь в розподілі прибутку
товариства і отримувати його частину (дивіденти); вийти в установленому порядку
з товарсиства; отримувати інформацію про діяльність товариства, а також мати
інші права, передбачені законодавством і установчими документами

товариства. У
відповідності до п."б" ч.5, ч.6 ст. 41 Закону України "Про
господарські товариства" визначення порядку розподілу прибутку, строку та
порядку виплати дивідендів належить до виключної компетенції загальних зборів
акціонерів. Інший механізм виплати дивідентів законодавством України не
передбачений. Загальні збори акціонерів ВАТ "Полтаваобленерго" з 2004
року не відбувались, а тому рішення про порядок розподілу прибутку цього товариства
ними не приймалось. У відповідності до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона посилаєтья як на підставу своїх вимог або
заперечень. Позивачем не наведено правових підстав та доказів для стягнення
матеріальної шкоди та не наведено розрахунку суми, яку він просить стягнути з
відповідача.

У
відповідності до ст. 1167 ЦК
України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за
наявності вини, крім випадків, встановлених ЦК України. Дії ВАТ "Полтаваобленерго" по
укладанню договорів НОМЕР_1 від 19.07.2004р. та НОМЕР_2 від 20.08.2004р. на
купівлю товарів народного споживання відповідали законодавству України, а тому
є правомірними. Крім цього, позивачем не наведено причинно-наслідкового
зв"язку між діями відповідача і негативними наслідками для нього, а також
взагалі нанесення йому моральної шкоди.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, ст.ст.
8, 10, 88, 169, 208, 209, 213 - 215, 224-226, 228, 294 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

В
задоволенні позову ОСОБА_1 до ВАТ „Полтаваобленерго" про визнання
неправомірними дій керівництва ВАТ „Полтаваобленерго", стягнення
матеріальної та моральної шкоди - відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської
області через Ленінський районний суд м. Полтави Шляхом подання заяви про
апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення та подання
апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.