Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

10
квітня 2007 року      Гайсинський районний
суд Вінницької області

в складі:
головуючого-судді С. К.Медвецького при секретарі А.А. Сегеді за участю
адвокатаОСОБА_1,  представника
відповідача ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Гайсині справу за позовом ОСОБА_3до
ОСОБА_4про поділ майна подружжя та визнання права власності на 1/2 частину
будинковолодіння,  -

встановив:

У грудні 2006
року ОСОБА_3. звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4. про поділ майна
подружжя,  вказуючи,  що перебуваючи в шлюбі з відповідачем ними
спільно було побудовано житловий будинок АДРЕСА_1.

В судовому
засіданні позивачка уточнивши позовні вимоги,
вимагала визнати за нею право власності на 1/2 частину будинковолодінняАДРЕСА_1,  пояснила,
що в 1993 році вони разом з відповідачем розпочали будівництво спірного
будинковолодіння,  будували його за
спільні кошти подружжя,  а тому їй
підлягає до виділення половина зазначеного будинковолодіння.

Представник
відповідача ОСОБА_2. вимоги
позову не визнала зовсім,  пояснила,  що 21.06.1996 року її довірителем було
розірвано шлюб з позивачкою. 10.09.1998 року ОСОБА_4за власні кошти купив у
ОСОБА_5. незакінчений будівництвом житловий будинок АДРЕСА_1,  а тому вважала вимоги позову
безпідставними,  оскільки спірний будинок
не являється спільним майном подружжя.

З'ясувавши
позицію сторін,  допитавши свідків,  дослідивши матеріали справи,  інвентарну справу,  суд вважає,
що в задоволенні позову необхідно відмовити з таких міркувань.

Встановлено,  що у 1993 році ОСОБА_5. було видано
будівельний паспорт на забудову земельної ділянки в с Тарасівка
Гайсинського району,  відповідно до якого
її сім'єю було розпочате будівництво спірного будинку (а.с. 6-11 матеріали
інвентарної справи).

Свідки
ОСОБА_6.,  ОСОБА_5. пояснили,  що у 1994 році вони за власні кошти розпочали
будівництво житлового будинку АДРЕСА_1,
однак в зв'язку із неможливістю закінчити будівництво в 1998 році
продали спірний будинок ОСОБА_4. за 12 тис.
грн. Позивачка ніякої участі у будівництві не брала.

Свідки
ОСОБА_7.,  ОСОБА_8. пояснили,  що працювали на будівництві спірного будинку;
наймав їх ОСОБА_6.

21.06.1996 року
шлюб між ОСОБА_4та ОСОБА_3. розірвано,
про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу видане 20.12.2006 року
відділом ЗАГС адміністрації м.  Кіровська
Мурманської області та виписка із рішення Кіровського районного суду
Мурманської області (а.с. 32, 33).

Відповідно до
договору купівлі-продажу незакінченого будівництва від 10.09.1998 року ОСОБА_5.
продала,  а ОСОБА_4купив незакінчений
будівництвом будинок,  що знаходиться по
АДРЕСА_1(а.с. 20).

За
змістом ч.1  ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до
4.1, 2  ст. 27 Конвенції про правову
допомогу та правові відносини у цивільних,
сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року особисті і майнові
правовідносини подружжя визначаються по законодавству Договірної Сторони на
території якої вони мають спільне місце проживання; якщо один із подружжя
проживає на території однієї Договірної Сторони,  а другий - на території іншої Договірної
Сторони і при цьому подружжя має одне і теж громадянство,  їх особисті і майнові відносини визначаються
по законодавству тієї Договірної Сторони,
громадянами якої вони являються.

Згідно з
п.1  ст. 25 СК РФ шлюб,  розірваний в судовому порядку,  вважається розірваним з дня набрання рішенням
суду законної сили. Зазначене положення в силу п.3  ст. 169 СК РФ не розповсюджується на випадки,  коли шлюб розірваний в судовому порядку до 1
травня 1996 року,  тобто до дня введення
в дію  ст. 25 СК РФ.

За змістом п.1
ч.1  ст. 57 СК України особистою
приватною власністю дружини,  чоловіка є
майно,  набуте нею,  ним до шлюбу.

Оскільки шлюб
між ОСОБА_4. та ОСОБА_3. був розірваний 21.06.1996 року,  житловий будинок АДРЕСА_1 відповідач купував
10.09.1998 року не перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з позивачкою,  достовірно допустимих доказів того,  що спірний житловий будинок сторони будували
в зареєстрованому шлюбі суду надано не було,
то в задоволенні позову ОСОБА_3. до ОСОБА_4. про визнання права
власності на 1/2 частину будинковолодіння АДРЕСА_1 необхідно відмовити через
безпідставність вимог.

Посилання
позивачки на те,  що у 1996 році шлюб між
нею та відповідачем був розірваний фіктивно,
після розірвання шлюбу вони проживали однією сім'єю,  вели спільне господарство,  суд не може прийняти до уваги,  оскільки допустимо достовірних доказів
того,  що шлюб розірвано фіктивно,  що вони разом проживали,  вели спільне господарство,  за спільні кошти будували спірний будинок
суду надано не було. При цьому суд роз'яснював позивачці право звернення до
суду за місцем проживання з позовом про визнання рішення про розірвання шлюбу
недійсним,  однак позивачка цим право не
скористалась. Крім цього,  в матеріалах
справи є копія позовної заяви з якої вбачається,  що саме ОСОБА_3. зверталася в суд з позовом
про розірвання шлюбу і шлюб було розірвано за її заявою (а.с. 75).

Також
безпідставними є посилання позивачки на те,
що ОСОБА_5. не видавався будівельний паспорт на забудову спірного
будинку і те,  що ОСОБА_5. не продавала
відповідачу спірний будинок,  оскільки в
матеріалах інвентарної справи є всі необхідні правовстановлюючі документи на
підставі яких укладався договір купівлі-продажу. Крім цього,  позивачці роз'яснювалося право звернення до
суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу недійсним,  однак вона цим право не скористалася.

Не може суд
прийняти до уваги показання свідків ОСОБА_9. ,
ОСОБА_10.,  ОСОБА_11.,
ОСОБА_12. ,  ОСОБА_13.,  які вказували,  що будинок будували ОСОБА_4та ОСОБА_3.,  оскільки ці показання спростовуються
наведеними вище доказами. При цьому ОСОБА_9.
зазначала,  що ділянку під
будівництво виділяли ОСОБА_5.,  а не ОСОБА_4.

Оскільки питання
про розподіл судових витрат не порушувалося,
то їх необхідно залишити за сторонами.

Керуючись  ст. Ю,
11,  209,  212,
213,  214,  215 ЦПК України,  суд -

вирішив:

В задоволенні
позову ОСОБА_3до ОСОБА_4про поділ майна подружжя та визнання права власності на
1/2 частину будинковолодіння відмовити через безпідставність вимог.

Судові витрати
залишити за сторонами.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області через Гайсинський
районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви
про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги,  з подачею її копії до
апеляційної інстанції або в порядку ч.4
ст. 295 ЦПК України.