Справа
№33ц- 685кс/07          Головуючий
01                              Суддя-доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17
грудня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Миколаївської області в складі:

Буренкової
К.О.,  Довжук Т.С. ,  Козаченка В.І.,  Кутової Т.З.,
Мурлигіної О.Я.,

розглянувши
в судовому засіданні у м.  Миколаєві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до казенного підприємства «Кіровгеологія» та
державного спеціалізованого будівельно-монтажного тресту «Кривбасшахтопроходка»
про відшкодування шкоди,  заподіяної
ушкодженням здоров'я,  пов'язаним з
виконанням трудових обов'язків,  за
касаційного скаргою

ОСОБА_1

на
рішення Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 27 грудня 2004 p.,  додаткове рішення цього ж суду від 31 серпня
2005 р. та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 22 листопада
2005 року,

встановила:

В січні
2000 р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до казенного підприємства «Кіровгеологія»
(далі - КП «Кіровгеологія») та дочірнього підприємства тресту
«Кривбасшахтопроходка» про відшкодування шкоди,
заподіяної каліцтвом,  пов'язаним
з виконанням трудових обов'язків.

Позивач
зазначав,  що з 1973 р. по 1996 р.
він,  працюючи на зазначених
підприємствах,  отримав професійне захворювання.
За висновком ВТЕК від 25
серпня 1999 р. йому встановлена третя група інвалідності з втратою 40%
професійної працездатності довічно.

У
зв'язку з частковою втратою професійної працездатності відповідачами було
призначено виплату позивачу 2619 грн. одноразової допомоги та 26 грн. 19 коп.
щомісячно у відшкодування втраченого заробітку.

Вважаючи,  що середній заробіток,  з якого призначена одноразова допомога та
щомісячні платежі,  відповідачами
визначено неправильно,  що призвело до
заниження розміру вказаних виплат,
позивач з урахуванням вини кожного із відповідачів у заподіянні йому
шкоди просив стягнути,  а саме: з КП
«Кіровгеологія» 17658 грн. одноразової допомоги,  2824 грн. заборгованості по щомісячним
платежам,  176 грн. 58 коп. щомісячно в рахунок
частини втраченого заробітку,  283 грн.
60 коп. витрат на санаторно-курортне лікування,
а також 1807 грн. моральної шкоди; з дочірнього підприємства тресту
«Кривбасшахтопроходка» - 7248 грн. одноразової допомоги,  1159 грн. 34 коп.3аборгованості по щомісячним
платежам,  72 грн.48 коп. щомісячно в
рахунок

2

частини
втраченого заробітку,  116 грн. 40 коп.
витрат на санаторно-курортне лікування і 742 грн. 05 коп. моральної шкоди.

Ухвалою
Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 9 червня 2004 р. проведена заміна неналежного
відповідача - дочірнє підприємство тресту «Кривбасшахтопроходка»,  на належного відповідача - державний
спеціалізований будівельно-монтажний трест «Кривбасшахтопроходка» (далі - трест
«Кривбасшахтопроходка»).

Рішенням
Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 27 грудня 2004 р. та додатковим рішенням цього ж суду
від 31 серпня 2005 р. в задоволенні позову ОСОБА_1 до КП ««Кіровгеологія» та
тресту «Кривбасшахтопроходка» про відшкодування шкоди,  заподіяної ушкодженням здоров'я відмовлено.

Додатковим
рішенням цього ж суду від 31 серпня 2005 р. відмовлено в задоволенні вимог
ОСОБА_1 до КП «Кіровгеологія» та до тресту «Кривбасшахтопроходка» про
відшкодування шкоди,  завданої
ушкодженням здоров'я.

Ухвалою
апеляційного суду Кіровоградської області від 22 листопада 2005 р. рішення суду
першої інстанції від 27 грудня 2004 р. та додаткове рішення цього ж суду від 31
серпня 2005 р. в частині вирішення вимог до тресту «Кривбасшахтопроходка»
скасовано і в цій частині провадження у справі закрито.

В іншій частині
рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1,  пославшись на
порушення судом вимог матеріального права та норм процесуального права,  просив скасувати рішення суду першої та
апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про задоволення його уточнених
вимог.

Перевіривши
доводи касаційної скарги матеріалами справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що вона підлягає частковому задоволенню,
а рішення суду першої інстанції та апеляційного суду скасуванню в
частині з направленням справи в частині на новий судовий розгляд до районного
суду,  з наступних підстав.

Як
вбачається із матеріалів справи і це встановлено судами,  ОСОБА_1 з лютого 1973 р. по жовтень 1999 р.
перебував у трудових відносинах з Геологорозвідувальною експедицією №37 КП
«Кіровгеологія»,  дочірнім підприємством
тресту «Кривбасшахтопроходка»,  де був
зайнятий на роботах з шкідливими умовами праці. На підставі висновку ВТЕК від 25 серпня
1999 р. позивачу встановлено 40% втрати професійної працездатності в зв'язку з
професійним захворюванням.

В
вересні 2000 р. КП «Кіровгеологія» виплачено ОСОБА_1 9996 грн. одноразової
допомоги,  2231 грн. заборгованості по
щомісячним платежам у відшкодування частини втраченого заробітку,  а щомісячні виплати визначені в розмірі 179
грн. 09 коп.

Відмовляючи
позивачу в перерахунку одноразової допомоги та щомісячних платежів,  суд першої інстанції правильно виходив з
того,  що розмір цих виплат КП
«Кіровгеологія» було обчислено у відповідності з п.22 Правил відшкодування
власником підприємства,  установи,  організації або уповноваженим ним органом
шкоди,  заподіяної працівникові
ушкодженням здоров'я,  пов'язаним з
виконанням ним трудових обов'язків,
затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 р.
№472 (далі - Правила),  положення яких
були чинними на момент виникнення спірних правовідносин.

Оскільки
позивач не довів неправильність нарахування йому КП «Кіровгеологія» одноразової
допомоги і щомісячних платежів,  то
обґрунтованим

3

є висновок
судових інстанцій і щодо відмови йому в стягненні заборгованості по цим
платежам.

Такі
висновки районного суду підтверджуються листом територіальної державної
інспекції праці у Кіровоградській області від 13 березня 2004 р.

Відмовляючи
ОСОБА_1 в задоволенні вимог до КП «Кіровгеологія» щодо оплати вартості
санаторно-курортного лікування,  районний
суд також вірно виходив з того,  що
доказів на їх підтвердження позивач не надав.

З такими
висновками суду першої інстанції
обґрунтовано погодився " апеляційний суд.

Доводи
касаційної скарги стосовно неправильності визначення розміру одноразової
допомоги,  щомісячних платежів,  заборгованості по ним та безпідставної
відмови в стягненні витрат на санаторно-курортне лікування не спростовують
вказаних висновків судових інстанцій.

Відповідно
до ч.2  ст.  334 ЦПК підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно  ст.
335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні суду,  чи відкинуті
ним,  вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу,  про перевагу
одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається із матеріалів справи,  що
рішення судів в зазначеній частині ухвалені з додержанням положень
матеріального права та вимог процесуального права,  а тому відсутні підстави для їх скасування в
зазначеній частині.

Разом з
тим,  судові рішення в частині відмови
ОСОБА_1 в стягненні з КП «Кіровгеологія» моральної шкоди та в частині відмови в
задоволені його вимог до тресту «Кривбасшахтопроходка» про стягнення
одноразової допомоги,  щомісячних
платежів в рахунок частини втраченого заробітку,  заборгованості по щомісячним платежам,  витрат на санаторно-курортне лікування,  моральної шкоди слід скасувати,  а справу в цій частині повернути на новий
судовий розгляд до суду першої інстанції із наступних підстав.

Відповідно
до  ст.
ст.  201-1,  202 ЦПК України (1963 p.),
який діяв на час розгляду справи районним судом,   ст.
ст. 213,  214 ЦПК України рішення
має бути законним і обґрунтованим щодо питань: наявності обставин (фактів)
якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони
підтверджуються; правовідносин,
зумовлених встановленими фактами; правової норми,  яка регулює ці правовідносини,  а рішення повинно містити висновок по суті
всіх заявлених позовних вимог.

Відмовляючи
в задоволенні вимог ОСОБА_1 до КП «Кіровгеологія» про стягнення моральної
шкоди,  суд першої інстанції виходив
того,  що він не звертався з відповідною
заявою до відповідача,  і крім
цього,  відсутній висновок МСЕК щодо
спричинення моральної шкоди.

Норми
статті 440-1 ЦК (1963 р.),
ст.  12 Закону
України «Про охорону праці» (в редакції 1992 р.),  п. 11
Правил,  затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 23 червня 1994 р. №472 ( з наступними змінами),  які були чинними на момент виникнення даних
спірних правовідносин,  передбачали
обов'язок власника підприємства або уповноваженого ним органу відшкодувати
моральну шкоди працівникові при стійкій втраті працездатності,  заподіяної умовами виробництва й ушкодженням
здоров'я при виконанні ним трудових обов'язків.

Суд
першої інстанції не звернув належної уваги на факт спричинення моральної шкоди позивачу,  а також на те,  що право на її відшкодування виникло в період
дії зазначених Законів та Правил,  і
помилково вважав,  що висновок МСЕК

4

щодо
спричинення моральної шкоди та письмова заява про її відшкодування є єдиними
підставами для задоволення таких вимог. Тому рішення суду першої інстанції в
цій частині не можна вважати законним,
оскільки воно ухвалене з порушенням вимог процесуального закону.

Апеляційний суд
зазначені обставини залишив поза увагою.

Крім
того,  із позовної заяви,  доповнень до неї вбачається,  що ОСОБА_1 звертався з позовом до тресту
«Кривбасшахтопроходка»,  як другого
відповідача,  про стягнення одноразової
допомоги,  щомісячних платежів в рахунок
частини втраченого заробітку,
заборгованості по щомісячним платежам в зв'язку з їх перерахунком,  витрат на санаторно-курортне лікування,  моральної шкоди.

Районний
суд,  відмовляючи в задоволенні вимог
позивача до тресту «Кривбасшахтопроходка»,
а апеляційний суд,  закриваючи
провадження у справі у цій частині,
виходили із наявності судового рішення,
що набрало чинності,  яким ті ж
вимоги і між тими сторонами,  вирішені.

Проте
таких висновків судові інстанції дійшли з порушенням вимог процесуального
закону.

На
а.с.  52 т.1 є позовна заява прокурора
Центрально-міського району м.  Кривого
Рогу в інтересах ОСОБА_1 до тресту «Кривбасшахтопроходка» про стягнення
заборгованості по щомісячним регресним платежам у відшкодування втраченого
заробітку,  які своєчасно не сплачені цим
підприємством.

Рішенням
Центрально-міського районного суду м.
Кривого Рогу від 5 липня 2004 р. позов прокурора задоволено,  а на користь позивача з тресту
«Кривбасшахтопроходка» стягнуто 2074 грн. заборгованості по вказаним щомісячним
платежам.

Між
тим,  із матеріалів справи видно,  що ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогами до
тресту «Кривбасшахтопроходка» про перерахунок сум одноразової допомоги,  щомісячних платежів в рахунок частини
втраченого заробітку,  а також стягнення
заборгованості по перерахованим платежам,
витрат на санаторно-курортне лікування,
моральної шкоди.

Проте,  всупереч
ст.  ст.  214,
215 ЦПК 1963 р. вимоги позивача до тресту «Кривбасшахтопроходка» не були
розглянуті по суті ні рішенням Ленінського суду м.  Кіровограда від 27 грудня 2004 p.,  ні додатковим рішенням цього ж суду від 31
серпня 2005 р.

Скасовуючи
в цій частині рішення суду першої інстанції,
апеляційний суд в порушення положень п.2
ст.  205 ЦПК України помилково
вважав,  що є підстави для закриття
провадження у справі у цій частині.

Оскільки
судовими інстанціями допущено порушення вимог процесуального права,  то рішення суду першої інстанції в частині
відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 до КП «Кіровгеологія» про стягнення
моральної шкоди та додаткове рішення цього ж суду щодо відмови в задоволенні
вимог позивача до тресту «Кривбасшахтопроходка» про перерахунок сум одноразової
допомоги,  щомісячних платежів в рахунок
частини втраченого заробітку,  стягнення
заборгованості в зв'язку з перерахунком вказаних платежів,  витрат на санаторно-курортне лікування,  моральної шкоди,  а також ухвала апеляційного суду від 22
листопада 2005 р. в частині
залишення без змін рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні
позову ОСОБА_1 до КП «Кіровгеологія» про стягнення моральної шкоди і ця ж
ухвала,  щодо закриття провадження у
справі в частині вимог позивача до тресту «Кривбасшахтопроходка» підлягають
скасуванню з підстав,  передбачених ч.
2  ст.
338 ЦПК України з направленням справи в цій частині на новий розгляд до
суду першої інстанції.

5

Рішення
суду першої інстанції в частині в частині відмови ОСОБА_1 в задоволенні позову
до КП «Кіровгеологія» про перерахунок одноразової допомоги,  щомісячних платежів в рахунок відшкодування
втраченого заробітку,  витрат на
санаторно-курортне лікування,  а також
ухвалу апеляційного суду в цій частині залишити без змін.

Керуючись
ст.
ст.  332,  336 ЦПК України та Законом України «Про
судоустрій України» (із змінами від 22 лютого 2007 p.),
колегія судців судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Миколаївської області

Ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 27 грудня 2004 р. в частині відмови в задоволенні позову
ОСОБА_1 до Казенного підприємства «Кіровгеологія» про стягнення моральної
шкоди,  в частині відмови ОСОБА_1 в
позові до тресту «Кривбасшахтопроходка» про перерахунок сум одноразової
допомоги,  щомісячних платежів в рахунок
частини втраченого заробітку,  витрат на
санаторно-курортне лікування,  моральної
шкоди,  додаткове рішення цього ж суду
від 31 серпня 2005 p.,  а також ухвалу
апеляційного суду Кіровоградської області від 22 листопада 2005 р. в частині
залишення без змін рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні
позову ОСОБА_1 до КП «Кіровгеологія» про стягнення моральної шкоди і цю ж ухвалу
в частині закриття провадження у справі в частині вимог позивача до тресту
«Кривбасшахтопроходка» скасувати і в цій частині справу направити на новий
розгляд до Ленінського районного суду м.
Кіровограда,  але іншому судді.

Ухвала
оскарженню не підлягає.