Справа № 22- 714307                            Головуючий
Категорія-18                                           Доповідач-Дем*яносов М. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2007 року Апеляційний суд Донецької
області в складі:

головуючого
судді :                                        Рибалко
Л.І.

суддів :                                                           Новікової
Г.В.

Дем, яносова М.
В.

при
секретарі:                                                Білявській
І.Є.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 26 червня 2007 року по справі
за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу та
відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В
березні 2007 року
позивачі звернулися до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми
боргу та відшкодування моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 22.08.1098 року відповідач
ОСОБА_1 взяв у них в борг 72
000  грн. , що на той час було
еквівалентно 30000 долларів
США, про що є
розписка та зобов*язався повернути до 1.09.1999
року суму в розмірі 35
000 доларів США. Однак в зазначений термін відповідач борг не повернув.
Тривалий час відповідач визнавав наявність боргу і просив почекати з його
поверненням, на що вони погоджувалися. В подальшому ОСОБА_1 борг не повернув і
взагалі відмовився буль-коли його повернути і вони були змушені звернутися до
суду з позовом. Просили поновити їм строк для звернення до суду за захистом
порушеного права і просили стягнути з відповідача на їх користь суму основного
боргу в розмірі 35 000 долларів
США., що
еквівалентно на час розгляду
справи 176750  грн. , із врахуванням індексу інфляції за весь
час прострочення платежу, а також 3%
річних .

Рішенням
Ворошиловського районного суду м. Донецька від 26 червня 2007
року позовні вимоги ОСОБА_2 і ОСОБА_3 задоволено

2

частково.
Стягнуто з відповідача на їх користь суму боргу в розмірі 72000  грн. , індексацію за несвоєчасне повернення
боргу в розмірі 76179 грн. 84 коп. та 3%
річних з простроченої суми ,
що складає 1080  грн. , а всього стягнуто 149259  грн. 84коп.

Не
погодившись з рішенням суду ОСОБА_1. вернувся з апеляційною скаргою , в якій просить
рішення суду скасувати як таке, що не відповідає вимогам матеріального та
процесуального закону та фактичним обставинам справи, яким суд дав неправильну
правову оцінку і постановити нове рішення., яким відмовити позивачам в
задоволенні позову в повному обсязі.

Вважає,
що він в період з 1999 по 2001 рік суму боргу
повернув, однак суд вказані обставини не взяв до уваги, крім того позивачами не
надано доказів поважності пропуску строку позовної давності, тому суд
необгрунтовано задовольнив вимоги позивачів.

Заслухавши
доповідача, пояснення відповідача, перевіривши матеріали цивільної справи та
доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду слід змінити з наступних підстав.

Згідно
вимог ст. 374, 375 ЦК
УРСР яка діяла на час виникнення спірних правовідносин за договором позики одна
сторона ( позикодавець)
передає іншій сторні ( позичальникові)
у власність гроші, а позичальник зобов*язується повернути позикодавцеві таку ж
суму грошей. Договір позики вважається укладеним з моменту передачі грошей.
Договір позики на суму понад п*ятдесят карбованців повинен бути укладений у
письмовій формі.

Задовольняючи
частково позовні вимоги та стягуючи на користь позивачів суму боргу в розмірі 72000  грн.
суд першої інстанції вірно виходив з того, що між сторонами був
укладений договір позики на суму 72
000  грн.
в простій письмовій формі, які відповідач повинен повернути до 1.09.1999 року. Оскільки
відповідач суму боргу не поверну у, суд обгрунтовано не прийняв до уваги доводи
відповідача про те, що ніби то останнм в період 1999-2001 роках було повернуто суму боргу, оскільки відповідачем не
надано передбачених законом доказів( письмових) повернення вказаної суми боргу,
задовольнивши вимоги позивачів, стягнувши на їх користь 72 000  грн. , обгрунтовано при цьому поновивши
позивачам строк звернення до суду за захистом порушеного права.

Рішення
Ворошиловського районного суду м. Донецька області від в цій частині є
обгрунтованим, в ньому повно відображені обставини, що мають значення для
справи, висновки суду про встановленні обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами,
дослідженими в ході судового засідання.

3

Однак
стягуючи 3 % річних
від простроченої суми на підставі ст. 214
ЦК ( в редакції 1963 року) в
розмірі 1080  грн.
суд першої інстанції не звернув уваги на те, що умовами договору позики
від 22.08.1998 року,
укладеного між сторонами сплата 3%
річних за прострочення виконання грошового зобов*язання не була
передбачена, тому в задоволенні цій частині позову позивачам слід відмовити.

Крім
того, стягуючи з відповідача суму боргу з урахуванням індексу інфляції в
розмірі 76179  грн. 84 коп. суд першої інстанції не звернув
уваги на те, що зміни до ст. 214
ЦК України, якими передбачено стягнення суми боргу з урахуванням індексу
інфляції введено в дію з 30.10.1999
року , в той
час як договором позики строк повернення боргу був встановлений до 1.09.1999 року, під час
дії ст. 214 ЦК України
без вказаних доповнень, тому в цій частині позову позивачам слід також
відмовити, оскільки відповідно до ст. 5 ЦК України акт цивільного законодавства
не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом*якшує або скасовує
цивільну відповідальність особи, а зміни внесені до ст. 214 ЦК України, про
стягнення суми боргу з урахуванням індексу інфляції навпаки встановлюють та
обтяжують цивільну відповідальність відповідача.

Доводи
апеляційної скарги про те, що суд безпідставно поновив строк позовної давності,
пославшись на їх поважність не знайшли свого підтвердження. Крім того, як
пояснив ОСОБА_1 в засіданні апеляційного суду, що він визнає суму боргу також і
в розмірі 5000 долларів США , які він міг би повернути, якби позивачі не
звернулися до суду з вказаним позовом, оскільки він брав зобов*язання повернути
не 30 000 долларів США а 35000 .

Відмовляючи
в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд прийшов до
вірного висновку, що вони не грунтуються на вимогах закону, а тому
безпідставні.

На підставі
викладеного та керуючись ст. ст. ч.1п.2 ст. 307, 309, ч.2 ст. 314,
316 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргуОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Ворошиловського районого суду м. Донецька від 26 червня 2007
року змінити.

4

Рішення
в частині стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне
повернення суми боргу в сумі 76179,
84  грн. , та з урахуванням 3% річних в сумі 1080  грн.
скасувати. В задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити.

В іншій частині
рішення суду залишити без зміни.

Рішення набирає
чинності з дня його проголошення і може бути оскаржено на протязі двох місяців
в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України після набрання
ним законної сили.