Справа №2-788/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

18 липня 2007
року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої -
судді Висоцької Г. А.

при
секретарі- Кашарайло А.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м
Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1до Комунального підприємства
редакція газети Вознесенської районної державної адміністрації та районної ради
« Вісті Вознесенщини» ( далі редакція газети « Вісті Вознесенщини») про
спростування недостовірної інформації,
захист честі,  гідності і ділової
репутації,  відшкодування моральної
(немайнової) шкоди,

ВСТАНОВИВ:

22.03.2007
року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до редакції газети « Вісті
Вознесенщини» про спростування недостовірної інформації,  захист честі,
гідності і ділової репутації,
відшкодування моральної ( немайнової) шкоди.

Свої
вимоги обґрунтовує тим,  що в районній
газеті « Вісті Вознесенщині» від 15.02.2007 року була опублікована стаття « ІНФОРМАЦІЯ_1» в якій відносно
неї були викладені неправдиві відомості «ІНФОРМАЦІЯ_2». Дана інформація
не відповідає дійсності,  ганьбить її
честь,  гідність та ділову репутацію як
людини,  учасника цивільних відносин.

Посилаючись
на порушення відповідачем вимог Конституції,
Законів України» Про інформацію»,
« Про друковані засоби масової інформації^ пресу) в Україні» позивачка
просила позов задовольнити,
вказуючи,  що порушення особистих
немайнових прав спричинило їй моральну шкоду,
яка полягає в душевних стражданнях,
погіршені загального самопочуття,
змінах в спілкуванні з оточуючими людьми.

В судовому
засіданні позивачка підтримала позовні вимоги.

Відповідачка
ОСОБА_2 в судове
засідання не з»явилась,  через відмову
органа масової інформації назвати автора відповідно до п 11 Постанови Пленуму
ВСУ « Судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди
від 31.03.1995 року № 4 і бере відповідальність за поширення зазначених
відомостей на себе.

Представник
відповідача позов не визнав,
пояснив,  що публікація не містила
тверджень редакції відносно відомостей про особу,  газетою були поширені достовірні відомості
про громадську думку щодо директора УВП УТОС.
Предметом поширених даною публікацією відомостей були усні та письмові
звернення працівників підприємства,  що у
відповідності із Законом України « Про інформацію» є легітимним джерелом
інформації,  а спірний вислів є
гіперболою і не містить фактичних даних. Вважає,  що позов є безпідставним і не підлягає
задоволенню.

Вислухавши
пояснення сторін,  свідків ОСОБА_3,  ОСОБА_4 ,
дослідивши письмові докази по справі,
суд вважає,  що позов задоволенню
не підлягає з наступних підстав.

В
судовому засіданні встановлено,  що в
газеті «Вісті Вознесенщини» НОМЕР_1у статті « ІНФОРМАЦІЯ_1 » засобом масової інформації була
прокоментована ситуація,  яка склалася на
Вознесенському учбово-виробничому підприємстві українського товариства
сліпих    між частиною трудового
колективу та

керівником     підприємства щодо оплати праці де крім
того містилася оцінка методу роботи керівника в житловому питанні.

Конфліктна ситуація
УВП УТОС привернула значну увагу громади міста Вознесенська та району і в
інтересах громадськості,  колективу та
керівництва підприємства в газеті було оприлюднена дискусія,  яка мала на меті (залагодження
конфлікту,  намагання примирити сторони,  знайти компроміс). Тон і зміст статті
врівноважені,  використане автором
висловлювання  « деспотична поведінка» є
оціночним судженням.

У відповідності
з  ст.
26 Закону України « Про інформацію» джерелом інформації,  що було використано редакцією газети,  були усні та письмові звернення
працівників,   що містили громадську
думку стосовно умов праці та життя колективу УВП УТОС.  Ця інформація була зібрана під час прийому
редактором газети громадян та спілкування журналістом з сторонами конфлікту. З
цієї точки зору висвітлення ЗМІ Громадської думки що походить з цілком
законного,  безпосередньо передбаченого
Законом джерела інформації,  не може
вважатися підставою для цивільної відповідальності.

Статтею 34
Конституції закріплене право кожного на свободу думки та слова,  на вільне вираження своїх поглядів та
переконань.

Згідно ч 2 ст
47-1 Закону України « Про інформацію» оціночними судженнями за винятком образи
наклепу є висло вловлювання,  які не
містять фактичних даних,  зокрема
критика,  оцінка дій,  а також висловлювання,  що не можуть бути витлумачені,  як такі,
що містять фактичні дані,  з
огляду на характер використання мовних засобів,
зокрема вживання гіпербол,
алегорій,  сатири.. Оціночні
судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Предметом
поширення ЗМІ відомостей була не особа,
не факти з її життяа така подія,
як суперечка між керівником підприємства і частиною працівників щодо
умов проживання в гуртожитку та оплати праці,
що знайшло своє відображення в публічних виступах учасників цього
процесу. Публікація безпосередньо не була спрямована на висвітлення фактів із
приватного життя позивачки,  а містила
певну думку щодо її УПРАВЛІНСЬКИХ МЕТОДІВ. Тобто газета « Вісті Вознесенщини»
поширила відомості про події суспільного життя колективу підприємства,  предметом яких була громадська думка.

Відокремлюючи
інформацію( факти) від поглядів (оціночних суджень) Європейський суд
заявив,  що існування фактів можна
довести,  тоді як правдивість оціночних
суджень доведенню не підлягають. Вимогу відносно оціночних суджень задовольнити
не можна,  і крім того вона обмежує
свободу дотримуватись своїх поглядів,  що
полягає в основі права,  яке захищає  ст.  10
Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року,  підписана від імені України 09.11.1995 року.
Критичний вислів застосований відповідачем є оціночним судженням діяльності
керівника підприємства,  тобто публічної
особи.

Враховуючи що
доводи позивачки про недостовірність расповсюдженої інформації суд оцінює
критично,  вимогу про її спростування і
відшкодування моральної шкоди вважає необгрунтованим і таким,  що не підлягає задоволенню. Керуючись  ст.
ст.  10, 11, 209, 210, 212, 213,
214, 215 ЦПК України,  суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити
ОСОБА_1в задоволенні позову до Комунального підприємства редакція газети
Вознесенської районної державної адміністрації та районної ради « Вісті
Вознесенщини» про спростування недостовірної* інформації,  захист честі,
гідності і ділової репутації,
відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через
міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10
днів з дня проголошення рішення та подачі апеляційної скарги протягом 20 днів
після подання заяви про апеляційне оскарження.