Справа № 22-Ц-3930-07       Головуючий у
1 інстанції   Пухна О.М.
01, 44                        Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2007
року колегія суддів судової   палати в
цивільних справах

Апеляційного     суду Київської області в складі:

головуючого    Назарчука Р.А.,

суддів   Березовенко Р.В., Оношко Г.М.,

при секретарі
Зозулі Н, С.

розглянула у
відкритому судовому засіданні   в м.
Києві  цивільну справу за    апеляційною скаргою     ОСОБА_1
на рішення Броварського міськрайонного суду від   15 жовтня 2007 року у справі    за позовом       ОСОБА_1
до   Державного   Казначейства України,   Головного
управління     відкритого     акціонерного    товариства „Державний Ощадний банк
України" по м. Києву та Київській
області - про     відновлення
реальної     вартості     заощаджень     та
стягнення заощаджень.

Заслухавши
доповідь судді Апеляційного суду , перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів , -

встановила:

У
березні 2007 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про
порушення права на відновлення реальної вартості заощаджень та їх повернення. У
позові зазначав, що 12 листопада 1990 року він відкрив рахунок у Броварській
центральній ощадній касі №5400 Ощадного Банку СРСР , правонаступником є Головне
управління ВАТ „Держощадбанк України" по м. Києву та Київській області .

У лютом)    2002 року   Держощадбанк       припинив / заморозив/    видачу населенню    заощаджень.

Просив
визнати протиправною бездіяльність ВАТ „Держощадбанк України" щодо
повернення належних йому коштів вклад , відсотки та компенсаційні суми/ з
урахуванням їх реальної вартості станом на 01 січня 2007року; зобов'язати
Державне Казначейство України зробити відповідні нарахування на
кореспондентський рахунок Броварського відділення №5400 Головного управління по
м. Києву та Київській області ВАТ „Держощадбанк України" в Національному
Банку України для наступного їх нарахування на особистий рахунок позивача „
п-81069; зобов'язати Головне Управліня по м. Києву та Київській області ВАТ
„Держощадбанк України" зробити відповідні розрахунки реальної вартості
заощаджень позивача з врахуванням відсотків і компенсаційних сум за період з
01, 01092 до цього часу і надати письмові розпорядження по їх виплаті   через Броварське відділення №5400.

Уточнивши та доповнивши в
процесі розгляду справи позовні вимоги, просив стягнути з ВАТ „Державний
ощадний банк України „ належні йому кошти / вклад , відсотки та компенсаційні
суми/ з урахуванням їх реальної вартості станом на день прийняття судом
рішення. При ньому
просив виходити з розміру золотого вмісту рубля на 1961 рік, а саме з
розрахунку, що один рубль дорівнює вартості 0, 087412 г чистого золота, а тому
загальна сума стягнення має складати 265 238, 49 грн. Просив також стягнути
відсотки і компенсаційні суми за період з 01 січня 1992 року по теперішній час.

Рішенням
Броварського міськрайонного суду від 15 жовтня в позові відмовлено

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду з підстав порушення
норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення про
задоволення його позову.

Перевіривши
матеріали справи в порядку ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку
, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи
рішення, суд правильно виходив з того , що 12 листопада 1990 року позивач
відкрив рахунок у Броварській центральній ощадній касі №5400 Ощадного Банку
СРСР , правонаступником є Головне управління ВАТ „Держощадбанк України" по
м. Києву та Київській
області, на який вніс свої заощадження в сумі 3300 руб

Відповідно
до Закону України „Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян"
зобов'язання перед громадянами України внаслідок знецінення грошових заощаджень
, поміщених до 02 січня 1992 року в установи Ощадною банку СРСР, що діяли на
території

України,
взяла на себе держава в порядку, визначеному вказаним Законом. Відповідно до
вказаного Закону, держава зобов'язується забезпечити збереження та відновлення
реальної вартості заощаджень громадян і гарантує їх компенсацію у встановленому
порядку.

Компенсація
втрат заощаджень проводиться виключно в грошовій формі за рахунок державного
бюджету. Кошти для компенсації заощаджень визначаються в Державному бюджеті
України окремою статтею, а порядок
перерахування   коштів       з Державного бюджету України установам
Ощадного банку України визначається Кабінетом Міністрів України,

Статтею
3 Закону встановлено , що заощадження громадян, зазначені у ст. 1 Закону,
відновлюються у співвідношенні 1 крб. на 1, 05 грн. станом па 01 жовтня 1996
року Подальша компенсаційна індексація заощаджень громадян здійснюється при
видачі вкладів відповідно до індексу інфляції.

З
урахуванням наведених вимог Закону суд першої інстанції дійшов

правильного  висновку,
що позовні     вимоги     ОСОБА_1
щодо

стягнення з ВАТ
„Державний ощадний банк України "належних йому коштів з визначенням їх
реальної вартості , виходячи з розміру золотого вмісту рубля на 1961 рік, а
саме з розрахунку, що один рубль дорівнює вартості 0, 987412 г чистого золота,
а всього 265 238, 49 грн. , також відсотків та інфляційних втрат не грунтуються
на вимогах закону , а тому задоволенню не підлягають , та ухвалив законне і
обгрунтоване рішення про відмову в позові.

Доводи
апеляційної скарги   не спростовують
висновків суду , викладених у рішенні.

Суд
першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та
процесуального права , підстав для його скасування немає.

Керуючись
ст.ст.   308, 315 ЦПК України, колегія
суддів   , -

ухвалила:

Апеляційну   скаргу ОСОБА_1 відхилити. Рішення
Броварського    міськрайонного суду
від   15 жовтня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути
оскаржена   в   касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом  двох місяців.