Справа № 2-1714 2007 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

13 червня 2007 р.                                                                                                                м.
Запоріжжя

Жовтневий
районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого - судді
Скользнєвій Н.Г.,

при секретарі - Комліченко B.C.

з участю
представника відповідача -
Полончука Р.П.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
військової частини А1978
про стягнення з грошової компенсації за продовольче забезпечення,

ВСТАНОВИВ:

У травні
2007 р.
позивач по справі ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини А 1978, у якому вказав,
що під час проходження військової служби у Збройних Силах України у
Шевченківському районному військовому комісаріаті м. Запоріжжя з 26.06.1993р.
по 06.11.2004р. він знаходився на продовольчому забезпеченні у військовій
частині А 1978. З 06.11.2004 р. він був
звільнений в запас, але в період з 11.03.2000
р. по 06.11.2004 (по час
звільнення) відповідач не забезпечував його а ні продовольчими пайками, а ні
грошовою компенсацією замість них, внаслідок чого у військовій частині А1978 утворилася перед
ним заборгованість в сумі 9959
грн. 04 коп.,
яку позивач просить стягнути з відповідача. Призупинення дії ст. 9 Закону
України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх
сімей» в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх
бажанням грошової компенсації замість них, в зв'язку з економією бюджетних
коштів, з 11 березня 2000 року Законом України № 1459-111 (1459-14) від 17
лютого 2000 року «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів», на його
думку, суперечить вимогам Конституції України.

В судовому засіданні позивач, викладені у позовній заяві вимоги підтримав
та просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача Полончук Р.П. пояснив, що ст. 9 Закону України
«Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в
частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням
грошової компенсації замість них, в зв'язку з економією бюджетних коштів, з 11 березня 2000 року Законом
України № 1459-111
(1459-14) від 17
лютого 2000 року
«Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» призупинено, тому починаючи з
2000р. в Державному бюджеті кошти на забезпечення продуктами харчування та на
грошову компенсацію замість них Міністерству оборони не виділяються, тому
військова частина А1978 з 2000р.
не отримувала коштів на виплату даної компенсації.

Заслухав у судовому засіданні пояснення сторін, розглянувши матеріали
справи та доводи позовної заяви, суд прийшов до висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ч. 2 ст. 9 Закону України
«Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-12 від 20 грудня 1991 року,
військовослужбовці отримують за рахунок держави грошове забезпечення, а також
речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову
компенсацію замість них.

Указом Президента України
«Про невідкладні заходи щодо
посилення соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей» від 21 серпня 1993 року № 352/93 (із змінами,
внесеними згідно з Указами Президента України № 427/93 від 07.10.1993
року, № 475/93 від 21.10.1993 року, № 593/93 від 15.12.1993 року, № 228/2000 від 11.02.2000 року) визначена
з 1 жовтня 1993 року видача
продовольчих пайків офіцерському складу, прапорщикам, мічманам і
військовослужбовцям надстрокової служби, котрі не мають права на отримання
котлового забезпечення чи, за їх бажанням, грошової компенсації у розмірі
вартості продовольчого пайка.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 березня 1996
року № 316 «Про
норми забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців Збройних Сил
України та інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства,
військовослужбовців та осіб рядового та начальницького складу Міністерства
внутрішніх справ» були затверджені і введені в дію з 1 березня 1996 року норми
забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців і з того часу
встановлений розмір грошової компенсації за продовольчі пайки.

Дію частини 2 статті 9 Закону України
«Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (2011-12) в частині
отримання військовослужбовцями продовольчих пайків або, за їх бажанням,
грошової компенсації замість них, в зв'язку з економією бюджетних коштів, було
з 11 березня 2000 року призупинено
Законом України №
1459-111 (1459-14) від 17
лютого 2000 року
«Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів».

В результаті ОСОБА_1., який проходив військову службу у ЗС України та
перебував на продовольчому забезпеченні у військовій частині А 1978 не отримував
продовольчі пайки та не отримав грошової компенсації замість них з рахуванням
підвищення цін та коефіцієнту інфляції на суму 9959 грн. 04
коп., що підтверджується розрахунком складеним відповідачем.

Проаналізувавши зміст Закону України №
1459-Ш (1459-14) від 17 лютого 2000 року «Про деякі
заходи щодо економії бюджетних коштів», в частині зупинення права
військовослужбовців на одержання продовольчих пайків або за їх бажанням
грошової компенсації замість них суд вважає, що зазначена норма не підлягає
застосуванню.

По-перше, Конституція України в ст. 17
виділяє військовослужбовців як осіб, котрі потребують додаткових гарантій
держави, зокрема гарантій соціального захисту. Дані гарантії передбачені,
передусім, Законом України «Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей» і передбачають таке достойне
забезпечення професійної діяльності військовослужбовців, щоб останні могли
надійно захистити суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечити
її економічну і інформаційну безпеку. В пункті 3 мотивувальної частини Рішення
Конституційного Суду України № 5-РП/2002 від 20 березня 2002 року зазначено, що
багато з таких пільг, котрі встановлені законодавством України для вищеназваних
категорій громадян, котрі перебувають на службі в держави, являються не
пільгами, а гарантіями та іншими засобами забезпечення професійної діяльності
даної категорії громадян, ефективного функціонування відповідних органів.

По-друге, Конституція України в ст. 22
зазначає, що звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод при прийнятті
нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається. Так,
зокрема, в пункті 6 Рішення Конституційного Суду України № 5-РП/2002 від 20
березня 2002 року підкреслено, що оскільки для знаної кількості громадян
пільги, компенсації і гарантії, право на які передбачено чинним законодавством,
є додатком до основних джерел існування, необхідною складовою конституційного
права на забезпечення житлового рівня (ст. 48 Конституції України) то звуження
змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін
до чинних законів відповідно до ст. 22 Конституції України не допускається.

По-третє, відповідно до ст. 16
Закону України «Про Збройні Сили України» в редакції Закону від 05.10 2000р.№ 2019-111 та в редакціях,
діючих в досліджуваний період, військовослужбовцям гарантується отримання за
рахунок держави, зокрема, продовольчого забезпечення.

По-четверте, згідно вимог ст. ст. 18
і 19 Статуту
внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV, військовослужбовці
перебувають під захистом держави і мають всю повноту прав і свобод, закріплених
Конституцією України, а держава гарантує військовослужбовцям і членам їх сімей
соціальний і правовий захист.

Застосовуючи вимоги ст. 16
Закону України «Про Збройні Сили України», ст. ст. 18 і 19 Статуту
внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 8, 17, 22 і 48
Конституції України, суд вважає доводи

позивача
обґрунтованими, і враховуючи пункт 2
роз'яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про
застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» про те, що суди при
розгляді конкретних справ мають право оцінювати зміст любого закону чи іншого нормативно-правового
акту з точки зору їх відповідності Конституції України і у всіх необхідних
випадках застосовувати її як акт прямої дії, а також те, що суд безпосередньо
застосовує Конституцію України у випадку коли закон прийнятий після введення в
дію Конституції і суперечить їй - суд приходить до висновку про те, що вимоги
Закону України № 1459-ІІІ (1459-14) від 17 лютого 2000 року «Про деякі заходи
щодо економії бюджетних коштів» в частині одержання військовослужбовцями
продовольчих пайків або за їх бажанням грошової компенсації замість них не
підлягає застосуванню.

Керуючись ст. ст. 8,10,11,209,212, 214-215,218 ЦПК
України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1
задовольнити..

Стягнути з військової частини А1978
на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію замість продовольчих пайків у
розмірі 9959 грн. 04 коп. {дев'ять
тисяч дев'ятсот п'ятдесят дев'ять грн.) 04 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду
Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк
з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після
цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.