УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2007 року                                                                                        м.  Одеса

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в
складі:

Головуючої судді
Процик M.B.,

суддів Федорової
А.Є.,  Мизи Л.М. ,

при секретарі
Грінченко Є.В.,

за участю
ОСОБА_2,  представників відповідача ОСОБА_3,  ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/4 частину житлового
будинку,  літню кухню та на частину
земельної ділянки,  про відшкодування
матеріальної і моральної шкоди,  та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди житлового
приміщення та зобов'язання привести садибу в первісний стан,

за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 01 серпня 2007 року,  -

встановила:

У жовтні
2006 року
ОСОБА_1  звернувся до суду із
вищезазначеним позовом до ОСОБА_2

Позивач
просив задовольнити його вимоги,
посилаючись на те,  що в 2006 році між ним та
відповідачкою був укладений усний договір купівлі-продажу 1/4 частини будинку АДРЕСА_1,  що складається із 3 кімнат першого
поверху,  загальною площею 83 кв. м,  та літньої кухні і земельної ділянки,  площею 0, 085га,  за 6000
доларів США. Він,  позивач,  повністю виконав умови договору,  сплатив відповідачці оговорену суму коштів
20.09.2006р.,  не бравши з неї ніяких
розписок,  а вона ухиляється від нотаріального
оформлення договору. В спірному будинку він провів ремонтні роботи на суму 10000 доларів
США,  передав відповідачці в борг 3750 доларів США без
письмового оформлення. 20.10.2006р. позивачка відмовилася укладати угоду
купівлі-продажу,  у зв'язку з чим йому
завдана матеріальна шкода в сумі 800 грн. і моральна шкода в сумі 10000 грн.,  які він просить відшкодувати.

ОСОБА_2
позов не визнала та подала зустрічний позов про розірвання договору оренди
житлового приміщення та про зобов'язання привести садибу в первісний стан.
ОСОБА_2 зазначала,  що 25.08.2002р. між
нею та ОСОБА_1  був укладений договір
оренди,  відповідно до якого ОСОБА_1  передавалась в оренду житлова площа за
адресою: АДРЕСА_1,  строком на 5
років. За умовами договору,  замість
плати за оренду,  наймач повинен був за
свої кошти провести капітальний ремонт літньої кухні /п.3 Договору/. Проживаючи
в орендованому будинку,  в літній
кухні,  ОСОБА_1  порушивши умови договору,  самовільно здійснив перебудови в
будинку,  які не передбачені проектом
забудови; на земельній ділянці без її згоди самовільно збудував

Справа № 22ц-4456/07                                                     Категорія
ЦП: 12

Головуючий у
першій інстанції Бобуйок А.Д. Доповідач Процик MB.

підсобні
приміщення,  які також не передбачені
планом забудови,  і не передбачені
технічним паспортом від 19.08.2001р. Ніякої домовленості у неї з ОСОБА_1  про продаж частини будинку не було та ніяких коштів
в рахунок такого договору від нього вона не одержувала.

Рішенням
Біляївського районного суду Одеської області від 01 серпня 2007
року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору
купівлі-продажу 1/4 частини житлового будинку,
літньої кухні та частини земельної ділянки дійсним відмовлено.

Зустрічний позов
ОСОБА_2 задоволено.

Постановлено:
Договір оренди житлової площі від 25
серпня 2002 року між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвати. Зобов'язати ОСОБА_1  за свої кошти привести садибу,  за адресою: АДРЕСА_1,  в стан відповідно до плану забудови земельної
ділянки та технічного паспорту від 19.08.2001р.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Біляївського районного
суду Одеської області від 01
серпня 2007 року та
постановити нове рішення,  яким повністю
задовольнити його позовні вимоги,  а у
задоволенні зустрічного позову відмовити,
посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального
права,  на неповне з'ясування обставин
справи та на невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши
доповідача,  перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги,  колегія
суддів вважає,  що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За
правилами  ст.  ст. 303ч.3, 311ч.1п.5 ЦПК України апеляційний
суд не обмежений доводами апеляційної скарги,
якщо під час розгляду справи буде встановлене неправильне застосування
норм матеріального права або порушення норм процесуального права,  які є обов'язковою підставою для скасування
рішення; рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий
розгляд,  якщо суд розглянув не всі
вимоги і цей недолік не був і не міг бути усунений ухваленням додаткового
рішення судом першої інстанції.

Згідно  ст. 173 ч.2 ЦПК України,  якщо в процесі розгляду справи позивач змінює
свої вимоги головуючий пропонує викласти ці зміни у письмовій формі,  встановленій для позовної заяви.

Із
матеріалів справи вбачається,  що
ОСОБА_1  подав позовну заяву,  в якій просив визнати за ним право власності
на 1/4 частину будинку АДРЕСА_1,  що складається із 3 кімнат першого
поверху,  загальною площею 83 кв. м,  на літню кухню та на земельну ділянку,  площею 0, 085га,  а також просив стягнути відшкодування
матеріальної шкоди в сумі 800
грн. та моральної шкоди в сумі 10
тис.  грн. Ці позовні вимоги
позивачем не змінювались,  відповідна
заява про зміну позовних вимог в матеріалах справи відсутня. Всупереч цьому суд
постановив рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
договору купівлі-продажу 1/4 частини житлового будинку,  літньої кухні та частини земельної ділянки
дійсним,  який по матеріалам справи
позивачем не подавався.

Таким
чином,  позовні вимоги ОСОБА_1 ,  згідно поданої позовної заяви,  залишились не розглянутими,  що є безумовною підставою для скасування
рішення суду з направленням справи на новий розгляд.

Крім того,  із зустрічної позовної заяви ОСОБА_2
вбачається,  що вона просить зобов'язати
відповідача за свої кошти привести садибу (житловий будинок і земельну ділянку)
в належний вигляд,  який відповідає
вимогам забудови земельної ділянки і технічному паспорту на будинок від 19 серпня 2001 року,  і суд ці вимоги задовольнив. Однак ні
позивачем в позовній заяві ані судом в рішенні не зазначено,  які саме порушення допустив  ОСОБА_1 ,
і які  саме дії  йому
слід виконати  по  приведенню садиби  у

відповідність
до плану забудови земельної ділянки,  і
до технічного паспорту на будинок від 19
серпня 2001 року. Не
вбачається це і з висновку експерта №
3843851203 від 05.07.2007
року. (а.с. 137-142)
Згідно копії проекту житлового будинку,
який міститься в матеріалах справи,
передбачалось будівництво будинку,
житловою площею 79, 64 кв. м та загальною площею 154, 6 кв. м,  а згідно технічному паспорту від 14.03.2007
року житлова площа збудованого будинку складає 87, 2 кв. м,  загальна 358, 1 кв. м. ,  і зведені на земельній ділянці споруди не
відповідають плану забудови (а.с.  118 зв.,  119,  127) На це суд першої інстанції увагу не
звернув,  позовні вимоги по зустрічному
позову не уточнив,  і не з'ясував,  чи всі споруди належні власнику ОСОБА_2
відповідають плану забудови.

За таких
обставин,  апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню,  а рішення суду
скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

При
новому розгляді справи суду першої інстанції слід врахувати наведене,  належить письмово уточнити і розглянути всі
позовні вимоги сторін,  з'ясувати всі
обставини справи,  з'ясувати наявність
або відсутність порушення права за захистом якого спрямоване звернення до
суду,  та постановити справедливе і
законне рішення.

В
зв'язку з порушенням норм процесуального права,
які є обов'язковою підставою для скасування рішення суду,  підстав для ухвалення нового рішення немає.

Керуючись  ст.
ст.  303, 304, 307ч.1 п.5, 311ч.1
п.5, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Біляївського районного суду Одеської області від 01 серпня 2007
року скасувати,  а справу направити
на новий розгляд до того ж суду іншим суддею.

Ухвала набирає
законної сили негайно,  однак може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з моменту проголошення.