Справа № 22ц - 7853                                  Головуючий
в суді 1 інстанції-Бескровна
Категорія-30                                                      Доповідач-
УХВАЛА

іменем України

20 листопада 2007
року Апеляційний суд Донецької області в складі: Головуючого-
судді Пономарьової О.М. Суддів: Бабенка
П.М., Бондаренко Л.І. При секретарі- Бондаренко Н.М., Карпушовій К.Г.

за участю:
представника позивача ОСОБА_1,

відповідачів
ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 представників

відповідачів
ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Донецька від 18 липня
2007 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
третя особа -КП „Житлово-експлуатаційна контора № 4 Ленінського району м. Донецька"
про вселення , усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням, зміну умов
договору найму та зустрічному позову ОСОБА_2. ОСОБА_4, . до ОСОБА_7,
треті особи -ОСОБА_3, КП
„Житлово- експлуатаційна контора №
4 Ленінського району м. Донецька" про визнання особи такою, що втратила
право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні
2006 року
позивач ОСОБА_8звернувся
до суду з вказаним позовом до відповідачів ОСОБА_2. ОСОБА_4 , ОСОБА_3,
зазначивши , що з 1975 року він перебуває в юридичному шлюбі з відповідачкою
ОСОБА_2, мають двох повнолітніх дітей ОСОБА_3. та ОСОБА_4

У грудні
1989 року
йому на родину з чотирьох осіб надана в користування квартира АДРЕСА_1, яка
складається з 3 ізольованих
жилих кімнат площею 11, 1 м2 , 16, 2 м. 2 , 16, 0 м. 2.

З 2004
року відповідачка ОСОБА_2 почала активно створювати неможливі умови для його
проживання в квартирі, не пускала в квартиру, вимагала щоб він знайшов іншу
жилу площу, погрожував, що спричинить собі тілесні ушкодження і звинуватить
його. Інші відповідачі ніяким чином не висловлюють свого ставлення до складених
обставин.

Через вказане
він боявся ходити додому, ночував у гаражі та у знайомих.

Просив
вселити його в квартиру, зобов'язати відповідачів не чинити йому перешкод у
користування жилою площею, змінити умови договору найму жилого приміщення,
виділивши йому ізольовану кімнату площею 16,
0 м. 2, укласти з ним окремий особистий рахунок на його кімнату.

У
листопаді 2006 року
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з зустрічним позовом до відповідача
ОСОБА_8 про визнання його втративши право користування жилим приміщенням. На
обґрунтування позову послалися на те, що відповідач, який користувався жилою
площею у спірній квартирі, після звільнення з місць позбавлення волі 22.09.2004
року забрав з квартири усі свої речі та став проживати з ОСОБА_9 по АДРЕСА_1.
Вони ніяких

2

перешкод у
користуванні жилою площею у вказаній квартирі відповідачеві не чинили.
Відповідач на протязі кількох років не сплачував квартплату та за комунальні
послуги.

Оскільки
відповідач більше шести місяців без поважних причин був відсутнім у вказаній
квартирі, він втратив право користування жилою площею в ній.

Просили
визнати відповідача таким, що втратив право користування жилою площею в
квартирі з підстав, передбаченних ст..
71, 72 ЖК України.

Ухвалою
Ленінського райсуду м.
Донецька від 11.06.07
року прийнято відмову від позову ОСОБА_10, його приятгунто до участі у
справі в якості третьої особи.

Рішенням
Ленінського районного суду м. Донецька від 18 липня 2007
року в задоволенні первинного позову ОСОБА_8 відмовлено, задоволено
зустрічний позов, ОСОБА_8 визнано таким , що втратив право користування жилою
площею в квартирі АДРЕСА_1.

На
вказане рішення суду представник позивача ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_1
принесла апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду першої інстанції
скасувати, справу передати на новий розгляд, посилаючись на те, що рішення
ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначила, що суд неповно з'ясував обставини, що мають суттєве значення для

вирішення справи ; суд
врахував встановленими          недоведені
обставини, висновки

суду не
відповідають встановленим обставинам справи, суд неправильно застосував норми
матеріального права та порушив норми процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Так,
судом порушені вимоги ст..
123 ЦПК , оскільки
прийняв до провадження зустрічний позов після попереднього судового засідання,
який невідомо ким підписаний. Суд прийняв до уваги довідку дільничного
інспектора, адресованої суду без запиту.

Суд,
визнаючи її довірителя таким, що втратив право користування жилою площею,
неправильно застосував ст..71
ЖК України, але повинен був застосувати ст.. 107 ЖК, оскільки спирався на докази, що особа за власним
бажанням та за своєю волею змінила місце постійного проживання у зв'язку із
створенням нової сім'ї.

Суд не
врахував, що її довіритель іншого житла не має. Він є особою, яка побудувала
житло для себе та своєї сім'ї, є пенсіонером і не має будь яких можливостей для
вирішення свого житлового питання.

Суд
надав неналежну оцінку доказам у справі, не врахував, що жоден із свідків не
підтвердив, що ОСОБА_8 був
відсутнім у квартирі та вивіз усі свої речі. У справі відсутня копія вироку
щодо її довірителя і не доведено, що його було засуджено до позбавлення волі за
те, що він заподіяв тілесні ушкодження доньці, зловживав спиртними напоями.

Свідок ОСОБА_9
не підтвердила, що ОСОБА_8 перевіз
в її квартиру свої речі.

Суд не
врахував тієї обставини, що ОСОБА_8 не мав
фізичної можливості увійти в квартиру, реально боявся, що позивачка спровокує
якісь дії , що призведуть до втрати ним волі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 вказані доводи
апеляційної скарги підтримала.

Позивачі
за зустрічним позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_4 та їх представники просили апеляційну скаргу відхилити, рішення
суду - залишити
без змін, посилаючись на те, що це рішення ухвалене з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Третя особа ОСОБА_3 просив
апеляційну скаргу задовольнити.

Представник
третьої особи КП ЖЕК в судове засідання апеляційного суду не з'явився,
повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення сторін та їх представників , дослідивши
матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний
суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню , рішення суду -
залишенню без змін з таких підстав:

3

Згідно
із ст. 71 ЖК
України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними
зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо вони були відсутні з
поважних причин понад шість місяців, цей строк може за заявою відсутнього
продовжений наймодавцем, а в разі спору-судом.

Жиле
приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї
понад шість місяців у випадках призову його на строкову військову службу,
тимчасового виїзду його з постійного місця проживання за умовами і характером
роботи, для лікування, взяття під варту тощо.

Судом
встановлено, що позивач за первинним позовом та відповідач за зустрічним
позовом ОСОБА_8
перебував з 03.01.1975 року в
юридичному шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2, який розірвано за рішенням суду 17.11.2006 року.

19.12.1989 року позивачеві
на сім'ю із 4 осіб
надано квартиру АДРЕСА_1, яка не
є приватизованою та в якій він не проживав з кінця 2004 року до часу
звернення до суду без поважних причин, звідки забрав свої речі, проживав із
співмешканкою ОСОБА_9 у її житлі.

Відповідачі
за первинним позовом йому у користуванні спірною жилою площею не перешкоджали,
позивач мав ключі від квартири, які сам викинув, що він підтвердив в судовому
засіданні.

Квартирну
плату та за комунальні послуги позивач плату не вносив, участі у ремонті
квартири не приймав.

Доказів
на те, що відповідачі якимось чином йому перешкоджали у користуванні жилою площею
він судові не надав. До житлової організації правоохоронних органів про
перешкоди у користуванні жилою площею він не звертався.

Відмовляючи
в задоволенні первинного позову про вселення в квартиру та задовольняючи
зустрічний позов про визнання ОСОБА_8 таким, що втратив право користування
жилою площею, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач без
поважних причин був відсутнім і не користувався жилою площею в квартирі більше
шести місяців, тому втратив право користування жилим приміщенням.

Висновки
суду є обґрунтованими та відповідають встановленим обставинам справи.

Встановлені
судом обставини підтверджені в судовому засіданні частково поясненнями самого
відповідача, поясненнями відповідачів , свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, частково
поясненнями свідка ОСОБА_9 актами житлової організації, свідоцтвами про шлюб , довідками КП ЖЕК
, ордером на
вселення в квартиру, довідкою дільничного інспектора міліції .(а.с. 8, 9, 29, 30, 31, 32, 33, 47, 113).

Доводи
апеляційної скарги про незаконність і необґрунтованість рішення суду
спростовуються вказаними доказами.

Апеляційний
суд вважає доведеним , що ОСОБА_8 відповідачами не чинилися перешкоди у
користуванні жилою площею і не створювалися умови для неможливого проживання в
квартирі, як зазначав в позовній заяві сам позивач та апелянт .

Навпаки,
з пояснень вказаних відповідачів та свідків , копії вироку Ленінського райсуду м. Донецька від 22.06.2004
року, яким позивача визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.. 129 ч.1 КК України
та призначено покарання у вигляді З місяців арешту, вбачається, що позивач
зловживав спиртними напоями, вчиняв у сім'ї сварки, погрожував вбивством доньці
- відповідачці
ОСОБА_4, а після звільнення з місць позбавлення волі 22.09.2004 року він в
квартиру вселитися не намагався , хоча ніхто йому у вселенні не перешкоджав.

Позивачем
не доведено, що відповідачі змінили замок у квартирі, та що йому фізично
перешкоджала у вселенні ОСОБА_2

З його ж
показань видно, що він сам не бажав вселитися і не перевіряв чи було змінено
замки.(а.с.
53-зворот)

4

Суд
обгрунтовано не прийняв до уваги пояснення свідка ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ( сестри позивача)
про те, що ОСОБА_8 вигнала з квартири дружина, оскільки вони самі не були
очевидцями цього, знають це зі слів самого позивача, який заінтересований у
справі.

Той факт
, що суд необгрунтовано прийняв до розгляду зустрічний позов після відкриття
провадження у справі за позовом ОСОБА_8 та розглянув його у відповідності до
норм ЦПК не є підставою для скасування рішення.

Також не
може бути підставою для скасування рішення відмова від позову ОСОБА_3. До того
ж, він як в суді першої інстанції так і судовому засіданні апеляційного суду
підтвердив, що після звільнення 22.09.2004 року позивача від покарання, йому
ніхто не перешкоджав у вселенні і користуванні жилою площею у спірній квартирі.

Доводи
апеляції про те, що зустрічна позовна заява не була підписана ОСОБА_4
спростовані вказаною позивачкою, до того ж вона підтримала цей позов в суді.

Не
ґрунтуються на законі та на матеріалах справи доводи апеляції про те, що суд не
повинен був приймати до уваги довідку дільничного інспектора міліції через
відсутність запиту про це та про те, що суд безпідставно застосував норми
матеріального права- ст. ст. 71, 72
ЖК України.

Розглядаючи
позов, суд першої інстанції всебічно, повно і об'єктивно дослідив надані
сторонами докази, дав їм належну правову оцінку та дійшов правильного висновку
про відмову в задоволенні позову ОСОБА_8 та про задоволення зустрічного позову.

Рішення
суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а доводи, які викладені в апеляційній скарзі, не
спростовують його .

У
відповідності до ч.1 ст. 308 ЦПК України зазначене є підставою для відхилення
апеляційної скарги та залишення рішення суду без змін.

Тому
апеляційну скаргу слід відхилити, рішення суду першої інстанції- залишити без
змін.

Керуючись ст.
ст. 303, п.1 ч.1
ст. 307, ч.1 ст. 308 та ст. ст.
313-315 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Ленінського районного суду м. Донецька від 18 липня 2007
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення,
але може бути

оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня

набрання
нею законної сили.