Справа№22ц-2817,2007 р.                                                 Головуючий
Категорія 23       Доповідач: Прокопчук Л..П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

2007 року
листопада місяця «29» дня колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого        - Прокопчук Л.П.

Суддів                        - Вадзінського П. О.,
Воронцової Л.П.

при
секретарі      -Дибі Ю.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Новокаховського міського суду від «05»
жовтня 2007 р. по справі

за позовом

ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Позивачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 звернулися до
суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 12 листопада 2006 року
ОСОБА_2, керуючи автомобілем ВАЗ-2101 з дозволу його власника ОСОБА_1, порушив пункт
16.11 Правил дорожнього руху України в результаті сталася дорожньо-транспортна
пригода та був пошкоджений належний їм на праві спільної сумісної власності
автомобіль марки «Фольксваген-Пассат».

Просили стягнути з відповідачів солідарно 43657 грн. матеріальної та 10000
грн. моральної шкоди.

В судовому засіданні позивачі уточнили свої позовні вимоги щодо моральної
шкоди та просили стягнути її на користь ОСОБА_3

Рішенням Новокаховського міського суду від 05 жовтня 2007 року позов
задоволено частково.

Стягнено солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 у
відшкодування матеріальної шкоди 43657 грн. 63 коп. в рівних частинах кожному,
а також витрати, пов'язані з розглядом справи у сумі 481 грн., а всього 44138
грн. 63 коп.

Стягнено з ОСОБА_2, ОСОБА_1
на користь ОСОБА_3 1500
грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині
позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 і ОСОБА_1 подали апеляційну
скаргу, в якій просять рішення суду скасувати, справу направити на новий
судовий розгляд, зазначаючи, що рішення суду не відповідає вимогам закону та
зібраним у справі доказам.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 і ОСОБА_1 апеляційну
скаргу підтримали з підстав, викладених у ній.

Вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 просили залишити
його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 12 листопада 2006 року о 15 годині на
перехресті вул. Щорса та пр. Перемоги в м. Нова Каховка сталася дорожньо-транспортна
пригода, в результаті якої зіткнулися автомобіль під керуванням ОСОБА_3
«Фольксваген-Пассат» держномер НОМЕР_1, який належить на праві спільної
власності позивачам та автомобіль ВАЗ-2101 держномер НОМЕР_2, що належить на
праві власності ОСОБА_1 і яким керував за згодою власника ОСОБА_2

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що винним у
ДТП є відповідач ОСОБА_2, який порушив Правила дорожнього руху, що підтверджено
постановою судді Новокаховського міського суду від 25 грудня 2006 року про
притягнення останнього до адміністративної відповідальності, висновками
автотехнічної експертизи від 23 липня 2007 року, показами свідків.

Вважаючи, що відповідачі мають нести солідарну відповідальність, суд
послався на те, що ОСОБА_1 передав транспортний засіб в управління ОСОБА_2 без
належного правового оформлення, а тому він має нести відповідальність як
власник джерела підвищеної небезпеки за ст. 1187 ЦК України, а ОСОБА_2, вина
якого встановлена судом, має відповідати на загальних підставах згідно ст. ст.
1166, 1167 ЦК України .

Однак, з таким висновком суду не можна погодитись, оскільки суд неправильно
витлумачив та застосував норми ст. 1187 ЦК
України та безпідставно застосував солідарну відповідальність, яка
вказаними статтями не передбачена.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК
України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання бо утримання якого створює
підвищену небезпеку.

На думку колегії відповідач ОСОБА_2 у законний спосіб
керував автомобілем «ВАЗ», який належить відповідачу ОСОБА_1, оскільки із
матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 передав керування автомобілем ОСОБА_2
у своїй присутності. Ці його дії узгоджуються з пунктом 2.2 Правил дорожнього
руху, відповідно до якого власник транспортного засобу може передавати у своїй
присутності керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі
посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Отже, оскільки відповідач ОСОБА_2 керував автомобілем на правовій основі і
з його вини були допущені порушення Правил дорожнього руху, що привело до
заподіяння матеріальної та моральної шкоди позивачам, то така шкода і має
відшкодуватись саме ним.

З огляду на вищезазначене підстав для притягнення до цивільної
відповідальності відповідача ОСОБА_1 за заподіяну шкоду ОСОБА_2 колегія суддів
не вбачає.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині стягнення матеріальної
та моральної шкоди з відповідача ОСОБА_1 слід скасувати та постановити нове про
відмову у задоволенні цих позовних вимог позивачів ОСОБА_3.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги в тій частині, що
судом першої інстанції безпідставно не вирішено питання щодо повернення ОСОБА_2
замінених запасних частин, вартість яких ним має бути відшкодована позивачам.

Такі доводи ґрунтуються на вимогах ч. 3 п. 9 Постанови №6 Пленуму
Верховного Суду України від 27 березня 1992 року (зі змінами) «Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», відповідно до
якого «постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування
вартості майна, що не може використовуватися за призначенням, але має певну
цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна
після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду».

До висновку експертного авто товарознавчого дослідження
від 25 листопада 2006 року долучено на аркуші справи 13 перелік замінених
запасних частин 40 найменувань, із яких відповідач ОСОБА_2 бажає отримати всі.

Про те, що зазначене питання було предметом обговорення у суді першої
інстанції сторони не заперечують.

Отже, з огляду на вищезазначене, рішення суду слід доповнити вказівкою на
те, що після відшкодування відповідачем ОСОБА_2 збитків позивачам, останні
зобов'язані передати відповідачу пошкоджені запасні частини.

Що стосується інших доводів апеляційної скарги, що вони є такими, що не
спростовують висновків суду, бо не ґрунтуються на законі та матеріалах справи.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309 ЦПК України, в силу ст. 1187 ЦК України, колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 задовільнити частково.

Рішення Новокаховського міського суду від 05 жовтня 2007 року в частині стягнення
солідарно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 і
ОСОБА_4 матеріальної та моральної шкоди скасувати та постановити нове, яким
відмовити позивачам ОСОБА_3 у задоволенні цих позовних вимог.

Зобов'язати ОСОБА_3 і ОСОБА_4 передати
ОСОБА_2 замінені запасні частини з пошкодженого автомобіля «Фольксваген-Пассат»
після відшкодування ним збитків ОСОБА_3.

В решті рішення
суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього ж часу
може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців.