Справа №22ц/2310
Головуючий у суді 1 -ї інстанції Мацький Є.М.
Суддя-доповідач Головчук
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

4 грудня 2007 року Апеляційний суд Житомирської області в
складі :

головуючого Головчук С.В.

суддів Миніч Т.І.,  Забродського М.І.

при секретарі Прищепі О.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі
цивільну

справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2,  ОСОБА_3 про відшкодування

матеріальної та моральної шкоди,  заподіяної внаслідок дорожньої

події

за апеляційною
скаргою ОСОБА_3

на рішення Коростишівського
районного суду від 1 жовтня 2007 року,

встановив:

рішенням Коростишівського районного суду від 1 жовтня 2007 року задоволено
позов ОСОБА_1 Стягнуто
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
19104, 05 грн. матеріальної шкоди,  500
грн. відшкодування моральної шкоди та судові витрати,  всього 20305, 28 грн. В позові до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено за безпідставністю
вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 порушує питання про скасування рішення суду в
частині задоволення позовних вимог та ухвалення нового рішення про відмову в
позові. ОСОБА_3 зазначає,  що висновки
суду не відповідають обставинам справи. Зокрема,  вважає недоведеним факт випадання каміння з
автомобіля КРАЗ - 256
під керуванням ОСОБА_4,  яке призвело до дорожньої події. Вважає,  що судом безпідставно не взяті до уваги
показання очевидця події ОСОБА_5,  які мають суттєве значення для правильного вирішення
спору. Зазначає,  що водій ОСОБА_6,  який керував автомобілем „Хюндай",  був спроможний виявити перешкоду та об'їхати
її,  проте не виконав вимог Правил
дорожнього руху України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги,  суд вважає,  що скарга задоволенню не підлягає з таких
підстав.

З матеріалів справи видно,  що 12.09.2006 року близько 19 годин 25 хвилин
водій ОСОБА_4,  керуючи автомобілем КРАЗ
-256 Б,  який належить на праві власності
ОСОБА_3,  перевозив каміння в кузові
автомобіля. Під час перевезення вантажу незакріплене каміння на 74 км автошляху
Київ-Чоп в районі с.

2

Йосипівка
Брусилівського району Житомирської області випало із кузова автомобіля на
проїжджу частину дороги,  чим створило
перешкоду та небезпеку для руху транспортних засобів. Внаслідок наїзду на
камінь автомобілю „Хюндай" під керуванням водія ОСОБА_4,  який належить на праві власності позивачу та
рухався слідом за автомобілем КРАЗ,
завдані механічні пошкодження.

Згідно постанови Коростишівського районного суду від
13.10.2006 року зазначена дорожня подія сталася з вини водія ОСОБА_4 (а.с.5).
Зазначена постанова є чинною.

Відповідно до вимог ст.61 ЦПК зазначені в постанові
обставини,  що встановлені судовим
рішенням у адміністративній справі,  не
доказуються при розгляді інших справ.

За таких обставин,  суд правильно
поклав обов'язок по відшкодуванню шкоди,
заподіяної джерелом підвищеної небезпеки,  на ОСОБА_3 як власника автомобіля КРАЗ,
з яким ОСОБА_4 перебував в трудових відносинах (статті
1172,  1187 ЦК України).

Вартість витрат на ремонт пошкоджених вузлів та агрегатів визначена в акті
авто-товарознавчого дослідження від 28.09.2006 року та становить 19104, 05 грн.
(а.с.7-13).

Доводи відповідача про те,  що водій
ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути наїзду на камінь,  безпідставні. Відповідачем не заявлялось
клопотання про призначення автотехнічної експертизи про причини дорожньої події
та відповідність дій водія ОСОБА_6 вимогам ПДР України,  до адміністративної відповідальності цей
учасник дорожньої події не притягувався. Отже у суду не було підстав визначати
ступінь вини водія ОСОБА_6

Суд повно з'ясував обставини справи,
перевірив доводи сторін та виніс законне і обґрунтоване рішення. Підстав
для його скасування немає.

Рішення суду в частині відмови в позові до ОСОБА_2 не оскаржується.

Керуючись
ст.ст.209, 303, 307, 313-315 ЦПК України,
суд -

ухвалив:

апеляційну
скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Коростишівського районного суду від 1 жовтня 2007
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та
може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня проголошення.