Справа
№22ц-2951/2007року                                         Головуючий
Суддя-доповідач: Карнаух
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007
року грудня  місяця 10 дня                                                                     м.
Полтава

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в
складі:

Головуючого
судді: Карнауха П.М.  Суддів : Дорош
А.І.,  Обідіної О.І. При секретарі:
Амеліній М. В.

Розглянула   у
відкритому   судовому   засіданні
в   м. Полтаві   цивільну
справу   за апеляційною скаргою
ОСОБА_1

на рішення
Машівського районного суду Полтавської області від «07» листопада 2007 року

по справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,  третя особа
на стороні позивача ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

Колегія
суддів,  заслухавши доповідь судді -
доповідача Апеляційного суду,  -

ВСТАНОВИЛА:

У
вересні 2007 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1,  який в ході судового розгляду справи
уточнила,  та прохала стягнути з ОСОБА_1
на її користь на утримання доньки - ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1народження в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку
(доходу),  але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини певного віку.

В
обґрунтування своїх позовних вимог вказала,
що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 21.05.1983
року,  від якого мають доньку ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1народження яка проживає з
позивачкою.

Також
зазначила,  що з 01.09.2007 року донька
навчається на денному відділенні Полтавського університету споживчої кооперації
України,  в зв'язку з чим потребує
матеріальної допомоги,  яку відповідач не
надає,  а тому вона змушена була
звернутися до суду з даним позовом.

Рішенням
Машівського районного суду Полтавської області від 07 листопада 2007 року позов
ОСОБА_2 до ОСОБА_1,  третя особа на
стороні позивача ОСОБА_3 про стягнення аліментів -задоволено частково.

Стягнуто
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3  ІНФОРМАЦІЯ_1народження в розмірі 1/4 частини
всіх видів його заробітку (доходу),  але
не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини певного віку,  починаючи з 07 вересня 2007 року і до
досягнення дочкою 23 років,  але не
пізніше як до закінчення навчання.

Стягнуто
з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 31 грн. 60 коп. та витрати
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 3 грн. 75
коп.,  а всього 35 грн. 35 коп.

Стягнуто
з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 31 грн. 60 коп. та витрати
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 3 грн. 75
коп.,  а всього 35 грн. 35 коп.

Стягнуто
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі
50 грн.

З
рішенням суду не погодився ОСОБА_1,  в
своїй апеляційній скарзі прохає його скасувати та постановити нове,  яким відмовити в задоволенні позовних вимог у
повному обсязі.

Вважає,  що судом при постановленні рішення було
порушено норми матеріального права та процесуального,  а висновки суду не відповідають фактичним
обставинам справи.

Колегія
суддів,  перевіривши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги,  приходить до
висновку,  що остання задоволенню не
підлягає.

Згідно
ч.3  ст.
303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної
скарги,  якщо під час розгляду справи
буде встановлено неправильне застосування норм матеріального або порушення
процесуального права,  які є обов'язковою
підставою для скасування рішення.

Як
вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні,  сторони проживали в зареєстрованому шлюбі з
21.05.1983 року,  який,  згідно копії свідоцтва про розірвання
шлюбу,  було розірвано 15.05.2002 року
/а.с. 4/. Від шлюбу вони мають дочку - ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1народження.

Згідно
довідок Полтавського університету споживчої кооперації України ОСОБА_3.  на даний час є студенткою першого курсу
денної форми навчання вказаного навчального закладу з терміном навчання з
01.09.2007 року по 30.06.2011 року. Річна вартість навчання становить 6 100
грн. /а.с. 2, 3/,  плата за проживання в
гуртожитку складає 125 грн. на місяць /а.с. 37/.

Судом
першої інстанції вірно встановлено,  що
ОСОБА_3.  на період навчання потребує
матеріальної допомоги.

Також
судом вірно встановлено,  що відповідач
ОСОБА_1 працює начальником консервного заводу Підсобного сільського
господарства «Світанок» та отримує заробітну плату. Середньомісячна заробітна
плата за період із жовтня 2006 року по вересень 2007 року складає 1597 грн. 27
коп. /а.с. 39/. Також відповідач є пенсіонером та отримує щомісячну пенсію в
розмірі 930 грн. 78 коп. /а.с. 46/.

Згідно
п.3 ч.1  ст.  182 Сімейного Кодексу України,  при визначенні розміру аліментів суд враховує
наявність у платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка,
дружини,  батьків,  дочки,
сина.

На
підставі  ст.
ст.  198,  199 Сімейного Кодексу України,  батьки зобов'язані
утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку,  сина. Якщо повнолітні дочка,  син продовжують навчання і у зв'язку з цим
потребують матеріальної допомоги,  батьки
зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови,  що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Задовольняючи
частково позовні вимоги ОСОБА_2,
місцевий суд,  врахувавши стан
здоров'я і матеріальне становище дитини та платника аліментів,  прийшов до вірного висновку,  визначивши розмір аліментів,  які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на
утримання доньки,  яка продовжує
навчання,  в розмірі 1/4 частини всіх
видів його заробітку (доходу),  оскільки
вона потребує матеріальної допомоги,  а
відповідач має постійний дохід та у нього є можливість надавати таку допомогу.

Однак,  суд першої інстанції,  при розподілі судового збору,  який підлягає стягненню на користь держави,  невірно провів розподіл судових витрат між
сторонами,  стягнувши з позивачки на
користь держави судовий збір в розмірі 31 грн. 60 коп. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 3 грн. 75 коп.,  з чим не може погодитися колегія суддів,  оскільки,
нормами п.5 ч.1  ст. 4 Декрету
Кабінету Міністрів України «Про державне мито» визначено,  що від сплати державного мита звільняються
позивачі - за позовами про стягнення аліментів.

А
тому,  рішення суду в частині розподілу
судових витрат необхідно змінити,
стягнувши з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 51 грн. та
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.

Крім
того,  судом неправомірно стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі
50 грн.

Відповідно
до ч.1  ст. 88 ЦПК України стороні,  на користь якої ухвалено рішення,  суд присуджує з другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові витрати. Згідно п.2 ч.3  ст. 79 ЦПК України до судових витрат серед
іншого належать і витрати на правову допомогу.

Ч.1  ст. 56 ЦПК України передбачено,  що правову допомогу може надавати особа,  яка є фахівцем у галузі права і за законом
має право на надання правової допомоги.

У
матеріалах справи немає документів,  які
свідчать про те,  що ОСОБА_4,  якій відповідач відповідно до квитанції
сплатив 100 грн. за надання послуг /а.с. 51/,
є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання такої
допомоги.

Крім
того,  відповідно до довіреності від 08
серпня 2007 року /а.с. 52/,  ОСОБА_4
відповідачем надано повноваження свого представника,  саме в такому процесуальному статусі згідно з
протоколами судових засідань вона брала участь у справі,  і кошти за надану допомогу отримала як
представник,  що відображено в квитанціях
про їх сплату.

За таких
обставин,  колегія судців приходить до
висновку про необхідність виключення 5 абзацу резолютивної частини рішення
суду.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст.  303 ч.3,  314,
316,  319 ЦПК України,  колегія суддів,  -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення
Машівського районного суду Полтавської області від 07 листопада 2007 року в
частині розподілу судових витрат - змінити.

Стягнути
з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 51 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.

Виключити 5
абзац резолютивної частини рішення суду.

В іншій частині
рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення.

Рішення
може бути оскаржено протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили
шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України.