Справа 2-534/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

26 червня 2007
року   Ясинуватський міськрайонний суд
Донецької області у складі

головуючого
судді                                 Шигірт
Ф.С. ,

при
секретарі                                         Матвейченко
Л.В.,

за
участю представника позивача       Носач
Т.О.,

відповідача                                             ОСОБА_1

представника
відповідача AT "УПСК"
Ботвінової О.М. ,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі Ясинуватського міськрайонного суду
Донецької області  справу за позовом  ВАТ
"СК  "Орадон"  до
ОСОБА_1 та AT "Українська пожежно-страхова компанія" (далі AT
"УПСК") про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок ДТП, -

ВСТАНОВИВ:

22.03.2007 року
до суду з позовною заявою до відповідачів звернувся позивач.

З
позовної заяви вбачається,  що за участю
відповідача ОСОБА_1 та водія підприємства «Ланквітцер-Україна»,  сталося ДТП.
Винний в ДТП ОСОБА_1.
У зв'язку з тим,  що клієнтові позивача
було завдано матеріальну шкоду,  позивач
відшкодував її в повному обсязі і до нього,
як до страховика перейшло право вимоги відшкодування матеріальної шкоди
завданої ДТП. Враховуючи
що цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 як володільця ТЗ була
застрахована AT "УПСК",
ця страхова компанія повинна відшкодувати позивачеві шкоду завдану ДТП.

Позивач
просив стягнути з відповідачів на його користь суму шкоди (без урахування
франшизи) -19373, 13грн.,  вартість
послуг експерта - 361грн.,  а всього
19734, 13 грн. та судові витрати.

В
судовому засіданні представник позивача змінила позовні вимоги позивача,  та просила стягнути на користь позивача з
відповідача ОСОБА_1 суму франшизи - 510 грн.,
а з відповідача AT "УПСК" суму матеріальної шкоди - 19224, 13грн.

Відповідач
ОСОБА_1 не заперечував проти задоволення позову та проти сплати ним франшизи в
сумі 510 грн.

Представник
відповідача AT "УПСК" заперечував проти задоволення позовних
вимог,  та пояснив,  що вимоги позивача не грунтуються на законі і
не підлягають задоволенню.

Дослідивши
докази по справі,  суд встановив наступні
обставини.

05
вересня 2006 року о 13 годині,  на 765
км.  а/ш «Київ-Луганськ-Ізварине» сталося
ДТП,  учасниками якої були ОСОБА_1  на своєму авто - ДЕУ Ланос та ОСОБА_2 на авто
підприємства «Ланквітцер-Україна» - Пежо. Винним у настанні ДТП,
постановою суду,
визнано ОСОБА_1 (а.с. 40).

ОСОБА_1,  як власник авто Деу,  перебував у відносинах з відповідачем AT
«УПСК» - укладено поліс обов'язкового страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних ТЗ (а.с. 52).

Підприємство
«Ланквітцер-Україна»,  як власник авто
Пежо,  перебувало у відносинах з
позивачем - укладено договір добровільного страхування наземного транспорту
(а.с. 6-7).

Після ДТП
підприємство «Ланквітцер-Україна» звернулося з відповідною заявою про
відшкодування матеріальної шкоди завданої пошкодженням авто Пежо до позивача.
Позивач визнав ДТП страховим випадком і здійснив страхове відшкодування
матеріальної шкоди (а.с. 9-14). До AT «УПСК»
підприємство «Ланквітцер-Україна» з відповідною заявою про відшкодування шкоди
завданої ДТП не зверталося (а.с. 44).

Після
отримання підприємством «Ланквітцер-Україна» страхових виплат від
позивача,  позивач вирішив що має право
на відшкодування цієї суми відпоівідачем AT
«УПСК»,  бо воно повинно було відповідати
за завдану ОСОБА_1 шкоду перед підприємством «Ланквітцер-Україна». Крім того
позивач вважав,  що має право на вказану
вимогу на підставі  ст. 27 ЗУ «Про
страхування» та  ст. 993 ЦК України.

Суд вважає що
позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до ч.1  ст.  16 ЗУ
«Про страхування» (далі Закон),  договір
страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком,  згідно з якою страховик бере на себе
зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату
страхувальнику або іншій особі,
визначеній у договорі страхування страхувальником,  на користь якої укладено договір страхування
(подати допомогу,  виконати послугу
тощо),  а страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови
договору.

Відповідно
до  ст. 7 Закону,  страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних транспортних засобів є видом обов'язкового
страхування.

Відповідно
до  ст.
З ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних
засобів»,  обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення
відшкодування шкоди,  заподіяної
життю,  здоров'ю та/або майну потерпілих
внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідач
AT «УПСК» перебував у відносинах з відповідачем
ОСОБА_1,  відповідно до яких AT
«УПСК» зобов'язалося,  в разі
настання страхового випадку,
відшкодувати третім особам шкоду завдану їх здоров'ю,  життю,
майну в результаті ДТП
за участю авто Деу
Ланос д/н НОМЕР_1 і в наслідок якої настає цивільно-правова відповідальність
відповідача ОСОБА_1.

Враховуючи
що страховий випадок настав і авто Пежо було пошкоджено в ДТП за участю та з вини
ОСОБА_1,  власник авто Пежо -
підприємство «Ланквітцер-Україна»,  мав
право на звернення до відповідача AT «УПСК» за
відшкодуванням шкоди заподіяної його майну.

Відповідно
до ч.1  ст.  25 Закону,
здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування
проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на
підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб,  визначених умовами страхування) і страхового
акта (аварійного сертифіката),  який
складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у
формі,  що визначається страховиком.

Відповідно
до  ст. 35 ЗУ «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних
засобів»,  для отримання страхового
відшкодування особа,  яка має право на
відшкодування,  подає страховику (або
якщо страховик невідомий - МТСБУ) відповідну заяву.

Але
підприємство «Ланквітцер-Україна» до відповідача AT «УПСК»
з відповідною заявою не зверталося. Перебуваючи у відносинах з позивачем,  це підприємство звернулося до нього з заявою
про здійснення відповідного страхового відшкодування на підставі договору
добровільного страхування.

Відповідно
до  ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних транспортних засобів»,  при настанні страхового

випадку
страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому
цим Законом порядку оцінену шкоду,  яка
була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю,  здоров'ю,
майну третьої особи.

Таким
чином саме у підприємства «Ланквітцер-Україна» - третьої особи що зазнала шкоди
у ДТП,  було право звертатися з заявою про відшкодування шкоди до
AT «УПСК» за полісом обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ.

Відповідно
до ч.1  ст.  36 ЗУ
«Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних
транспортних засобів»,  після розгляду
страховиком наданих йому визначених у статті 35 цього Закону документів про
дорожньо-транспортну пригоду страховик приймає рішення про виплату страхового
відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування.

Відповідно
до ч.1  ст.  37 ЗУ
«Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів»,  виплата
страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання
страховиком визначених у статті 35 цього Закону документів або в строки та в
обсягах,  визначених рішенням суду.

Враховуючи
що заяви про отримання страхового відшкодування від підприємства
«Ланквітцер-Україна» до відповідача AT «УПСК» не
надходило,  у цього відповідача не було і
не має підстав для здійснення таких виплат.

Відповідно
до  ст.
27 Закону,  до страховика,  який виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування,  в межах
фактичних затрат переходить право вимоги,
яке страхувальник або інша особа,
що одержала страхове відшкодування,
має до особи,  відповідальної за
заподіяний збиток.

Враховуючи
що відповідач AT «УПСК» не є особою відповідальною за заподіяний
збиток,  вимога до нього не може бути
задоволена.

Відповідно
до  ст. 37 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних транспортних засобів»,  страхувальником або особою,  відповідальність якої застрахована,  потерпілому має бути компенсована сума
франшизи у повному обсязі одночасно з виплатою страховиком страхового
відшкодування.

Таким
чином,  право вимоги про компенсацію
франшизи належить виключно потерпілому - підприємству
«Ланквітцер-Україна»,  а не
позивачеві,  який не є потерпілим.

Крім того вимога
позивача про стягнення франшизи з відповідача ОСОБА_1 не може бути задоволена
ще й тому,  що позивач не сплачував цю
суму франшизи підприємству «Ланквітцер-Україна» і не має право такої вимоги.

На підставі
викладеного та керуючись  ст.  ст.
214-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Відмовити
в задоволенні позову ВАТ "СК "Орадон" до ОСОБА_1 та AT
"Українська пожежно-страхова компанія" про відшкодування шкоди
заподіяної внаслідок ДТП.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення,  а апеляційну
скаргу протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження до
Апеляційного суду Донецької області через Ясинуватський міськрайонний суд.