Справа № 22 - ц-
Головуючий 1 інстанції: Бондар С.Б.
Суддя - доповідач : Кокоша В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

5 листопада   2007 року.
Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Харківської області в складі:

головуючого
судді   - Макарова Г.О.,

суддів - Кокоші
В.В., Хорошевського О.М.,

при секретарі -
Круговій І.С.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від
11 вересня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3 особа - відділ
державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції Харківської
області про звільнення від сплати заборгованості за аліментами на утримання
неповнолітньої дитини,

встановила:

У квітні 2007
року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом. В обгрунтування своїх вимог
зазначав, що у березні 2007 року він дізнався про те, що ухвалою судді
Чугуївського районного суду Харківської області від 13 липня 2000 року з нього
на користь відповідачки стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 та станом на 1 січня 2007 року йому нарахована державною
виконавчою службою заборгованість за аліментами у розмірі 5971 грн. 01 коп.

Проте їх син є
інвалідом дитинства, навчається і виховується у школі-інтернаті для дітей з
вадами розумового розвитку, а він нарівні з відповідачкою бере участь в його
утриманні.

Згідно з
рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 22 березня 2004
року визначено порядок його участі у вихованні дитини, відповідно до якого син
кожної суботи-неділі 2 та 4 тижня місяця, а також половину своїх канікул мешкає
у його родині та утримується на його кошти.

Посилаючись на
вказані обставини, ОСОБА_1 просив суд звільнити його від сплати заборгованості
за аліментами на користь ОСОБА_2 на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3.

Відповідачка
ОСОБА_2 позов не визнала, посилаючись на його безпідставність.

Представник 3
особи проти задоволення позову не заперечував.

Рішенням
Чугуївського міського суду Харківської області від 11 вересня 2007 року позов
задоволено частково.

ОСОБА_1 частково
звільнено від сплати заборгованості за аліментами на користь ОСОБА_2 на
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 з 5971 грн. 01 коп. до 2000
грн.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1, посилаючись
на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм
матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення   позову.

Апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Задовольняючи
частково позов ОСОБА_1,
суд першої інстанції виходив з того, що в період виникнення заборгованості по
сплаті аліментів, неповнолітній ОСОБА_3 частково перебував на утриманні свого
батька та його родини і ця обставина є підставою для часткового звільнення
позивача від сплати заборгованості за аліментами.

Такий висновок
суду є обгрунтованим та відповідає обставинам справи.

Згідно ч. 2 ст.
197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково
звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у
зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

З матеріалів
справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 перебували в
зареєстрованому шлюбі і мають неповнолітнього сина ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постановою судді
Чугуївського районного суду Харківської області від 13 липня 2000 року з
позивача на користь відповідачки стягнуті аліменти на утримання їх сина у
розмірі 1 /4 частки з усіх видів заробітку до досягнення ним повноліття.

Рішенням
Зміївського районного суду Харківської області від 22 березня 2004 року
визначено порядок участі ОСОБА_1 та його матері ОСОБА_4. у вихованні дитини,
згідно з яким неповнолітній ОСОБА_3 протягом суботи-неділі 2 та 4 тижня місяця,
а також половину своїх канікул має проживати з батьком та бабусею ОСОБА_4.

Згідно довідки державної
виконавчої служби Орджонікідзевського району м. Харкова від 19 грудня 2006
року, заборгованість за аліментами ОСОБА_1 становить до 1 вересня 2005 року
2620 грн. 84 коп., з 1 вересня 2005 року до 1 січня 2007 року 3350 грн. 17
коп., а всього 5971 грн. 17 коп.

При розгляді
справи встановлено, що ОСОБА_3 є інвалідом дитинства, виховується у спеціальній
загальноосвітній школі-інтернаті І-II ступенів № 55
для дітей з вадами розумового розвитку м. Харкова.

Як інваліду
дитинства йому призначена та виплачується державою пенсія, яку отримує
відповідачка ОСОБА_2

Позивач і його
мати ОСОБА_4., беруть участь у вихованні та утриманні неповнолітнього, який
відповідно до рішення Зміївського районного суду Харківської області від 22
березня 2004 року кожної суботи-неділі 2 і 4 тижня місяця та половину своїх
канікул мешкає разом з батьком і своєю бабусею в будинку ОСОБА_4.

Вказані   обставини визнані відповідачкою ОСОБА_2 при
розгляді справи в суді першої та апеляційної інстанції.

Вирішуючи спір,
суд першої інстанції дав належну оцінку наявним у справі доказам та
обґрунтовано звільнив ОСОБА_1 від сплати на користь ОСОБА_2 частини
заборгованості за аліментами на утримання неповнолітнього сина у розмірі 3971
грн.01 коп.

Доводи
апеляційної скарги позивача про те, що до березня 2007 року він не знав  про
стягнення  з  нього
аліментів на  утримання  сина та
про  те,  що  суд

безпідставно    відмовив йому у повному звільненні    від сплати заборгованості за аліментами, не
можуть бути прийняті до уваги судовою колегією.

Зазначені доводи
спростовуються поясненнями відповідачки ОСОБА_2; копією довідки ВАТ „ Харківський підшипниковий
завод" від 27 травня 2007 року згідно якої з 1 березня 2005 року по 12
травня 2005 року бухгалтерією підприємства стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 аліменти на утримання сина у розмірі 780 грн. 14 коп.; іншими наявними
у справі документами.

З урахуванням
викладеного, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду першої
інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і
підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.
ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, п 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315,
317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Чугуївського міського суду Харківської області від 11 вересня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала суду
апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може
бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.