справа № 2-76/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

12 липня 2007 року                      Золотоніський
міськрайонний суд

в складі
головуючого   судді: Орла СІ.

при
секретарі:                                                Біліченко
С.В.

позивача                                                        ОСОБА_1

відповідачів                                                   ОСОБА_2.
ОСОБА_3

представника
позивача:       ОСОБА_4 представника
відповідачів    ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
м. Золотоноша цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, третьої
особи Золотоніського міського державного нотаріуса про визнання договору дарування
квартири від 01.04.2004 року удаваним та визнання права власності на Ч частину
квартири, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до
відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, третьої особи, як не заявляє самостійних вимог
Золотоніського міського державного нотаріуса про визнання договору дарування
квартири від 01.04.2004 року удаваним та визнання права власності на Ч частину
квартири.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що з листопада
2000 року по липень 2006 року вона проживала з відповідачем ОСОБА_2 однією
сім'єю. Починаючи з травня 2001 року по лютий 2003 року вони працювали в м.
Челябінську, Російської Федерації і їх заробітна плата складала 200 доларів США. На початку квітня
2004 року вона з відповідачем ОСОБА_2 придбали квартиру у ОСОБА_3, проте під
час документального оформлення купівлі квартири позивачка була відсутня,
оскільки перебувала на роботі. Через деякий час позивачка дізналася, що в
нотаріальній конторі був оформлений договір дарування, а не договір купівлі -
продажу, на що відповідач ОСОБА_2 пояснив, що в разі якщо вони не будуть
проживати разом то поділять майно порівну.

По договору дарування від 01.04.2004 року нею та
відповідачем ОСОБА_2 було сплачено відповідачу ОСОБА_3 5500 доларів США. Під час
спільного проживання позивачка з відповідачем ОСОБА_2 провели ремонт квартири
на загальну суму близько 2000 доларів США
та придбали побутову техніку і меблі в квартиру. На даний час відповідач здає
дану квартиру в оренду, а позивачка змушена проживати у своїх батьків, оскільки
документально власником квартири являється ОСОБА_2, тому просила визнати
договір дарування квартири по АДРЕСА_1 від 01.04.2004 року укладений між
ОСОБА_2, таОСОБА_3  -  удаваним
,вважати  укладений  договір
дарування

договором купівлі - продажу та просила визнати право власності за нею на И  частину даної квартири.

Позивачка та її представник в судовому засіданні
наполягали на задоволенні позову повністю. Крім того вона пояснила, що вона не
була присутня при укладенні договору дарування та передачі коштів відповідачеві
ОСОБА_3 Також позивачка ствердила той факт, що в неї відсутні будь-які
документи, які б підтверджували її трудову діяльність в м. Челябінськ,
Російської Федерації та не надала документів на ввезення коштів на територію
України.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник позовних вимог не визнав та просив
суд відмовити позивачці в позові пояснюючи тим, що він зустрічався з
позивачкою, в зв'язку з тим, що в позивачки був конфлікт з своїм батьком вона з
ним поїхала в м. Челябінськ, де знімали квартиру в найм він допомагав брату за
що той платив йому невеликі кошти яких хватало лише на проживання, позивачка
взагалі не працювала. Коли приїхали в м. Золотоноша то жили в його матері. Коли
відповідач ОСОБА_3 дізнався, що він шукає квартиру то вирішив йому подарувати
свою квартиру за те що він йому в 19 97 році спас життя, коли той топився.
Нотаріально вони оформили договір дарування. Ніяких коштів він відповідачеві за
квартиру не давав і не вимагав цього.

Відповідач ОСОБА_3 позовних вимог не визнав і пояснив суду, що він тривалий
час товаришує з відповідачем ОСОБА_2, а в 1997 році ОСОБА_2 спас йому життя,
коли він топився, за що він йому він йому подарував квартиру. Ніяких коштів він
від відповідача ОСОБА_2 та позивачки ОСОБА_1 за укладення договору дарування
квартири не отримував і не вимагав і розмови про це не вів. Розписки та
пояснення він написав 01 листопада 2006 року на прохання позивачки нібито по
прохання відповідача ОСОБА_2. для переоформлення квартири на двох, які були
датовані 01 квітня 2004 року за що позивачка йому дала 100 доларів США, а коли
він дізнався від ОСОБА_2, що він ніяких прохань не передавав то відмовився від
написаної ним розписки та пояснень, як таких, що не відповідають дійсності.

Представник третьої особи Золотоніського міського державного
нотаріуса Компанієць О.Г. заперечувала проти позовних вимог та пояснила суду,
що вона оформила договір дарування квартириАДРЕСА_1, оскільки відповідачами
ОСОБА_2 таОСОБА_3 були подані всі необхідні документи для оформлення даного
договору, вона задавала відповідачам питання чи являється дана угода фіктивною
чи удаваною де сторони засвідчили, що вони діють добровільно і дана угода не
являється фіктивною і удаваною і їй не було відомо про те, що відповідач
ОСОБА_2 передавав будь-які кошти ОСОБА_3 за квартиру АДРЕСА_1. Крім того вона
пояснила, що різниця при сплаті державного мита між оформленням договору
дарування та договору купівлі - продажу складає до 4 00 грн.

Суд, вислухавши доводи
сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку,
що даний позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав:

З показів ОСОБА_6., ОСОБА_7., ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11., ОСОБА_12 які були викликані та допитані по
клопотанню позивача вбачається, що вони не були присутні при оформленні
договору дарування квартири, яка є предметом спору. Крім того з показів даних
свідків не підтверджено наявність коштів за які позивачка з відповідачем
ОСОБА_2 придбали квартиру АДРЕСА_1

Згідно показів ОСОБА_13., викликаної на вимогу відповідачів вбачається, що
вона являється матір'ю відповідача ОСОБА_2. в 2000 році відповідач ОСОБА_2
поїхав до брата в м. Челябінськ, потім він повернувся, забрав з собою
позивачку, але до цього вона взагалі не бачила її. В

2003     році вони повернувшись спочатку вони жили у
неї вдома, а

потім
жили окремо, проте грошей у них не було, оскільки жили

за її
рахунок. Крім того пояснила, що її син знає відповідача

ОСОБА_3,
оскільки вони є друзями з дитинства. Проте, що

ОСОБА_3
подарував квартиру вона нічого не знала, але

коли
ОСОБА_2 повідомив про це то розповів, що він

врятував
життя ОСОБА_3 за що той подарував йому

квартиру.

З показів свідка ОСОБА_14 викликаного на вимогу відповідачів вбачається, що
він перебуває у дружніх відносинах з ОСОБА_2 зі школи. Відповідача ОСОБА_3 він
знає як друга ОСОБА_2. і також, що він подарував відповідачу ОСОБА_2 квартиру
за те, що він врятував життя в 1997 році на річці, коли ОСОБА_3 топився.

Відповідно
до договору дарування від 01 квітня 2004 року, посвідченого   Золотоніським  міським
державним  нотаріусом
вбачається,  що ОСОБА_3  подарував
ОСОБА_2. квартируАДРЕСА_1.

Згідно
витягу з реєстру права власності на нерухоме майно НОМЕР_1 від   07.04.2004
року  виданого   Золотоніським виробничим підрозділом ЧОБОТІ
проведена державна реєстрація договору дарування квартириАДРЕСА_1.

З наданої суду
позивачкою письмової розписки від 01 квітня

2004     року вбачається, що ОСОБА_3
отримав від позивачки

ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2. кошти в розмірі

5500 доларів СІЛА за продаж квартири АДРЕСА_1 та

зобов'язувався провести нотаріальне посвідчення договору

купівлі-продажу, але в судових дебатах позивачка визнала той

факт, що вона в цей день - день укладання договору дарування,

перебувала на роботі і не була присутня при його оформленні та

не була при передачі відповідачу коштів, чим підтвердила

покази відповідача ОСОБА_2, що дану квартиру

подарував ОСОБА_3, при даруванні квартири ніяких коштів

за неї
відповідач не вимагав і не отримував та не складав письмових розписок про
переоформлення в дальнійшому договору купівлі -продажу, а також підтвердила
покази відповідача ОСОБА_3, що він добровільно подарував власну квартиру
відповідачеві ОСОБА_2 за неї не вимагав ніяких коштів та не отримав їх і дана
розписка і пояснення складалася ним не 01 квітня 2004 року як зазначено в
розписці, і що дану розписку і пояснення він написав як це просила його
позивачка нібито по проханню відповідача ОСОБА_2 для переоформлення на їх двох
квартири за 100 доларів США
в м. Черкаси 01.11.2006 року за місяць до подачі позовної заяви. Позивачка
визнала той факт, що передала відповідачеві 100 доларів США, оскільки
передана йому в 2004 році купюра була старого зразка.

Крім того в даній розписці, на яку позивачка посилалась як на доказ на
підтвердження своїх позовних вимог зазначено, що ОСОБА_3 отримав кошти від
ОСОБА_1 та ОСОБА_2., що спростовується показами самої позивачки та підтверджує
покази відповідача ОСОБА_3, тому суд не приймає до уваги дану розписку, як
доказ, в підтвердження позовних вимог ОСОБА_1

Позивачкою підтверджено в суді той факт, що вона неодноразово за тиждень до
подачі позову до суду телефонувала до відповідача ОСОБА_3 з власного мобільного
телефону та домовлялась з ним про написання ним розписки та пояснення для
переоформлення позивачкою документів

Посилання позивача, на ту обставину, що нотаріальне
посвідчення договору дарування квартири являлось значно дешевше за оформлення
договору купівлі - продажу і в зв'язку з чим відповідачем було укладено договір
дарування не знайшло свого підтвердження, оскільки з показів третьої особи, яка
не заявляє позовних вимог Золотоніського міського державного нотаріуса
Компанієць О.Г. вбачається, що оформлення договору купівлі - продажу квартири
лише до 4 00 грн. більше, ніж договір дарування.

Крім того позивачка пояснила суду, що якби вона знала, що відповідач
ОСОБА_3 буде давати такі покази по справі то вона не зверталася б з позовом до
суду. Позивачка не довела факту наявності в неї та у відповідача ОСОБА_2 коштів
в сумі 5500 доларів США станом на 01 квітня 2004 року.

З наданих суду позивачкою листів особистого характеру вбачається, що
відповідач не мав постійного заробітку в м. Челябінськ і вона не бачила його
заробітної плати. Послання позивачки на отримання відповідачем зарплати в сумі
300-4 00 доларів США в місяць
не знайшло свого підтвердження і спростовується показами позивачки, що вона не
бачила та не знала скільки отримував відповідач ОСОБА_2 зарплати так і показами
самого відповідача.

Твердження позивачки, що вона відразу купила і підписала
всі конверти спростовані в суді тим, що конверти підписані різними чорнилами, а
надані для огляду в судовому засіданні листи також написані різними чорнилами
які не співпадають між собою та чорнилом яким підписані конвертами.

Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець)
передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні
(покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і
сплатити за нього певну грошову суму.

В суді не доведено факту, що купівлі - продажу квартиру на який посилається
позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 передали кошти відповідачу ОСОБА_3 за
квартиру, а той їх отримав.

Відповідно до ч.1 ст.717 ЦК
України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або
зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному)
безоплатно майно (дарунок) у власність.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Відповідачами у відповідності до чинного законодавства було дотримано всіх
істотних умов договору дарування, а саме безоплатне передача майна та право
власності дарувальника на предмет договору дарування, тому в суду не має
підстав для визнання даного договору дарування удаваним.

З наданих в судовому засіданні в якості доказів зі сторони позивачки
показів свідків, письмові доккументи не доведено фатку що між відповідачами
відбулось укладання купівлі - продажу, таким чином доведено, що між
відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір дарування квартири
АДРЕСА_1

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог позивачу, тому скасовує
заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 на
підставі ухвали суду від 07 грудня 2006 року та відмовляє позивачу у стягненні
судових витрат пов'язаних зі сплатою державного мита та витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та витрат пов'язаних з
наданням юридичної допомоги в сумі 1500 грн.

Керуючись вищевикладеним та на підставі, ст. 665, 717 ЦК України та
ст.ст. 10,11,60,88,212,213,214,215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 третьої особи Золотоніського
міського державного нотаріуса яка не заявляє самостійних вимог про визнання
договору дарування двокімнатної квартири АДРЕСА_1 від 01.04.2004 року
посвідченого Золотоніським державним нотаріусом удаваним, визнання вказаного
договору договором купівлі-продажу та визнання права власності на И
частину квартири - відмовити.

Скасувати
ухвалу  Золотоніського  міськрайонного  суду, Черкаської області від 07 грудня 2006
року про накладення

арешту
на квартиру АДРЕСА_1

Рішення  може  бути
оскаржено  до            апеляційного  суду
Черкаської  області  через
Золотоніський            міськрайонний  суд
шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження рішення суду протягом
десяти днів з дня проголошення             рішення
та подачі  апеляційної скарги протягом
двадцяти днів     після попереднього  подання заяви.