Справа № 22-2298 2007 р.                             Головуючий
у 1-й інстанції - Адаменко І.M.
-  26                                                 Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27
листопада   2007 року Колегія суддів   судової палати в цивільних справах'
Апеляційного суду Кіровоградської області в складі: головуючої судді: Авраменко
Т.М. суддів: Гайсюка О.В., Суровицької Л.В. при секретарі :Куцокінь-Тимошенко
О.М.

за участю
прокурора Гребенюк Т.Г., сторін та їх представників

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за

апеляційною
скаргою ОСОБА_1 таОСОБА_2

на рішення Бобринецького районного суду
Кіровоградської області

від 09
жовтня 2007 року по справі за позовом прокурора Бобринецького району в

інтересах
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та

ОСОБА_2
про визнання свідоцтва про право на спадкове

майно та
договору дарування частково недійсними.

Заслухавши
доповідача, пояснення прокурора, сторін і їх представників, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

В травні
2007 року прокурор Бобринецького району в інтересах ОСОБА_3 звернувсь в суд із
позовом до ОСОБА_1 таОСОБА_2  про
визнання свідоцтва про право власності на спадкове майно та договору дарування
частково недійсними.

Зазначав,
що ІНФОРМАЦІЯ_1помер чоловік ОСОБА_3 ОСОБА_4, після смерті якого залишилось
спадкове майно, що складається з земельної частка (паю), майнйвого паю та
грошових вкладів.

Спадкоємцями
за законом після його смерті є дружина померлого ОСОБА_3. та дочка померлого
відповідачка ОСОБА_1, які протягом шести місяців після смерті спадкодавця
фактично прийняли спадщину.

Оскільки
спадкове майно було придбано в період зареєстрованого шлюбу до ОСОБА_3., як
дружина , має право на половину цього майна, а на другу половину цього майна
відкрилась спадщина. Вважає, що ОСОБА_3. та дочці, як спадкоємцям за законом
належить по 1/4 частці в спадковому майні, тобто вона має право на 3/4 частини,
а відповідачка ОСОБА_1 на 1/4 частину майна.

В квітні
2007 року ОСОБА_3. стало відомо, що відповідачка ОСОБА_1 ще в 2000-2001 роках
оформила все спадкове майно на своє ім*я та подарувала

земельну частку
(пай) своєму сину відповідачу ОСОБА_2,
який отримав на землю 18 січня 2001 року державний акт.

Просив
визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину по закону на 3/4 частини
земельної частки (паю), майнового паю та грошових вкладів, визнати недійсним на
3/4 частини земельної частки паю договір дарування та Держаний акт про право
власності на землю, виданий ОСОБА_2 та визнати за нею право власності на 3/4
частини земельної ділянки.

В ході
розгляду справи просив залишити без розгляду позов про визнання частково
недійним державного акту на землю та визнання права власності на 3/4 частини
земельної ділянки за ОСОБА_3

Ухвалою
Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 09 жовтня 2007 року
позов прокурора Бобринецького району в інтересах ОСОБА_3. про визнання частково
недійним державного акту на землю та визнання права власності на 3/4 частини
земельної ділянки за ОСОБА_3залишено без розгляду.

Рішенням
Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 09 жовтня 2007 року
позов задоволено, суд визнав недійсним свідоцтво про право на спадщину за
законом, видане ОСОБА_1 15 лютого 2000 року Бобринецькою державною нотаріальною
конторою по реєстру №45 на 3/4 частини права на земельну частку (пай) ,
належного спадкодавцю на підставі сертифікату про право власності на земельну
частку (пай), свідоцтво про право на спадщину за законом, видане ОСОБА_1 1
жовтня 2001 року Бобринецькою державною нотаріальною конторою по реєстру №1416
на 3/4 права на пайовий фонд майна СВК ім.Шевченка в сумі 2469 грн. і 3/4
частини грошових вкладів, договір дарування укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,
посвідчений 25 лютого 2000 року по реєстру №462 приватним нотаріусом
Бобринецького нотаріального округу на 3/4 частини права на земельну частку (пай).

В
апеляційній скарзі відповідачі просять скасувати рішення суду першої інстанції,
ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зазначають, що суд дав
неправильну оцінку доказам по справжнє врахував, що ОСОБА_3достовірно було
відомо про отримання свідоцтв про право на спадщину по закону ОСОБА_1 і
оформлення спадщини було проведено за її згодою. ОСОБА_3. пропустила строк
звернення з позовом в суд, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні
позову.

В
засіданні апеляційного суду відповідачі та їх представник підтримали доводи
апеляційної скарги, а прокурор та представник позивачки просили відхилити
апеляційну скаргу, оскільки рішення суду відповідає обставинам справи та
вимогам закону.

Колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Матеріалами
справи підтверджується , що ІНФОРМАЦІЯ_1помер ОСОБА_4, після смерті якого
спадкоємцями за законом відповідно до ст.529

ЦК України ( тут
і далі кодексу 1963 р., діючого на час смерті спадкодавця) є його дружина
ОСОБА_3 та його дочкаОСОБА_1 (а.с.5, 6, 49, 50).

Відповідно
до ст.548 ЦК України
для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається
прийняття спадщини під умовою або з застереженням.

Визнається
, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном
або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини
заяву про прийняття спадщини (ст.549 ЦК України ).

Суд
дійшов правильного і обгрунтованого висновку, що ОСОБА_3 фактично протягом
шести місяців після смерті спадкодавця прийняла спадщину, оскільки проживала в
спадковому будинку (а.с.118-120), користувалась орендною платою за пай, що не
оспорюється і відповідачами.

Відповідно
до ч.1 ст.553 ЦК України вважається, що відмовився від спадщини також той
спадкоємець, який не вчинив жодної з дій , що свідчать про прийняття спадщини
(стаття 549 ЦК України). Відмова від спадщини відповідно до ст.553 ЦК України на
користь інших закликаних до спадкування спадкоємців допускається лише протягом
шести місяців з дня відкриття спадщини, а такої заяви позивачка не подавала.
Оскільки позивачка прийняла спадщину після смерті чоловіка, проживаючи в
спадковому будинку право спадщини на який ще не оформлено в нотаріальній
конторі, заяву про відмову від спадщини не подавала, то вважається, що вона
прийняла все спадкове майно. Зазначеним спростовуються доводи відповідачів, що
позивачка відмовилась від спадщини на земельний та майновий паї і грошові
вклади.

За таких
обставин висновок суду про необхідність визнання свідоцтв про право на спадщину
частково недійсними, оскільки при їх видачі порушено право на спадщину дружини
спадкодавця, відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Проте не
можна погодитись з доводами суду в частині того, що право на земельну частку
(пай) та майновий пай є спільним майном подружжя, а внаслідок  цього із визначенням судом часток у спадщині.

Відповідно
до ст.22 Кодексу про шлюб та сім*ю України майно, нажите подружжям за час шлюбу
є його спільною сумісною власністю.

Матеріалами
справи підтверджується, що спадкодавець на підставі сертифікату, виданого 09
лютого 1999 року, мав право на земельну частку (пай), яка перебуває у
колективній власності КСП ім.Шевченка, та на підставі свідоцтва про право
власності, виданого 05 червня 2001 року, на пайовий фонд майна СВК ім.Шевченка
в розмірі 2469 грн..Зазначене , майно не можна вважати таким, що воно є нажито
подружжям внаслідок їх спільної праці або їх спільних коштів, оскільки право на
це майно у спадкодавця виникло внаслідок членства в КСП. Поясненнями сторін в
засіданні апеляційного суду підтверджується, що ОСОБА_3. також отримала в КСП
земельний та майновий пай. За таких обставин суд безпідставно визнав за
позивачкою, як дружиною померлого, право на половину зазначеного майна.

З
урахуванням викладеного, свідоцтва про право на спадщину на майновий пай та
право на земельну частку (пай) слід визнати недійсними не на 3/4 частки
зазначеного майна, а на 1/2 частку, а також недійсним договір дарування на 1/2
частину права на земельну частку (пай), укладений на підставі свідоцтва про
право на спадщину.

Відповідно
до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб. Оскільки позивачкою не заявлялись вимоги
про визнання права на спадщину, то суд безпідставно ухвалив рішення про зобов'язання
відповідачів повернути ОСОБА_3. 3/4 частини майна одержаного за визнаними
недійсними угодами. Вимога про повернення майна виникає лише після визнання
права власності на майно в порядку спадкування,
а такий позов не заявлявся, рішення суду або свідоцтво нотаріальної
контори про право власності ОСОБА_3. на спадкове майно відсутнє. За таких
обставин рішення суду в частинні зобов'язання відповідачів повернути ОСОБА_3.
3/4 частини майна підлягає скасуванню.

Перебіг
строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на
позов виникає з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про
порушення свого права. Оскільки в нотаріальній конторі відповідачка ОСОБА_1 при
отриманні свідоцтва про право на спадщину по закону заявила, що інших
спадкоємців за законом немає (а.с.46), ОСОБА_3. при оформленні спадщини
відповідачкою не була присутня, стороною в договорі дарування також не була, а
спадщина на будинок ще не оформлялась, то суд дійшов правильного висновку, що
їй достовірно стало відомо про порушення її спадкових прав лише в квітні 2007
року і за таких обставин строк позовної давності про оспорювання свідоцтв про
право на спадщину по закону та договору дарування не пропущено. Доводи
апеляційної скарги такого висновку суду не спростовують.

Згідно
зі ст.45 ЦПК України, ст.36-1 Закону У країни "Про прокуратуру"
підставою для представництва прокурором у суді інтересів громадянина є його
неспроможність через фізичний чи матеріальний стан або з інших поважних причин
самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати
процесуальні повноваження. Обґрунтовуючи підстави для свого представництва в
інтересах ОСОБА_3., 1929 року народження, прокурор додав до позовної заяви
довідки на підтвердження цих підстав: зокрема дані про вік та перебування на
пенсії. Відповідачка ОСОБА_1 підтвердила в засіданні апеляційного суду, що
ОСОБА_3. за віком та станом здоров'я потребує догляду, попадає під вплив інших
осіб. За таких обставин доводи апеляційної скарги про безпідставність представництва
інтересів ОСОБА_3. прокурором , є необгрунтованими.

Доводи
апеляційної скарги та надані сторонами докази не спростовують висновків суду
щодо правильності визначення часток сторін в грошових вкладах і в цій частині
рішення суду слід залишити без зміни.

Оскільки
суд неправильно застосував норми матеріального права при визначенні спільного
майна подружжя та часток у спадщині на земельний та майновий пай, то відповідно
до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України це є підставою для скасування рішення суду в цій
частині позовних вимог з ухваленням нового рішення по цих вимогах.

Відповідно
до ст.88 ЦПК України при ухваленні нового рішення суд апеляційної інстанції
відповідно змінює і розподіл судових витрат в частині сплати судового збору.
Вартість спадкового майна становить: майновий пай 2469 грн. (а.с.45), земельний
пай 114610грн. (а.с.64), всього 117079 грн., 1/2 частка складає 58539 грн.50
коп., судовий збір -585 грн.40 коп, що підлягає стягненню з ОСОБА_1. Вартість
переданого по договору дарування майна становить 114610 грн. (а.с.59), він
визнається недійсним на 1/2 частину вартістю 57305 грн., то судовий збір
становить 573 грн., 05 коп. тому з відповідачів в дохід держави підлягає
стягненню по 286 грн.52 коп.Таким чином ОСОБА_1 повинна сплатити судовий збір в
сумі 871 грн.92 коп., а ОСОБА_2. - 286 грн.52 коп.

На
підставі викладеного.керуючись ст.307 ч.1 п.3, ст.309 ч.1 п.4, ст.314 ч.2,
ст.316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 таОСОБА_2 ОСОБА_2 на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської
області від 09 жовтня 2007 року задовольнити частково.

Скасувати
рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 09 жовтня 2007
року в частині вирішення позовних вимог про визнання недійсними частково
свідоцтв про право на спадщину на право на земельну частку (пай), майновий пай
та договору дарування права на земельну частку (пай), зобов'язання відповідачів
повернути ОСОБА_3. 3/4 частини майна одержаного за визнаними недійсними
угодами, стягнення судового збору.

Визнати
недійсними частково видані ОСОБА_1після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4

свідоцтво
про право на спадщину по закону.видане 15 лютого 2000 року Бобринецького
державною нотаріальною конторою по реєстру №45 на 1/2 частини права на земельну
частку (пай) , належного спадкодавцю на підставі сертифікату про право
власності на земельну частку (пай),

свідоцтво
про право на спадщину за законом , видане 1 жовтня 2001 року Бобринецького
державною нотаріальною конторою по реєстру №1416 на 1/2 частину права на
пайовий фонд майна СВК ім.Шевченка.

Визнати
недійсним частково договір дарування, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
посвідчений приватним нотаріусом Бобринецького районного нотаріального округу
25 лютого 2000 року по реєстру №462, на 1/2 частку права на земельну частку
(пай) .

Стягнути в дохід
держави з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 871 грн. 92 коп., з ОСОБА_2  286 грн. 52 коп.

В решті
рішення суду залишити без зміни.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до
Верховного Суду України в касаційному порядку протягом двох місяців з дня
набрання нею законної сили.