УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31
жовтня 2007 року                                                                                           м.  Київ

Колегія суддів
Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого:
Чернушенка А.В. суддів:   Євтушенко
О.І.,  Горелкіної Н.А.,  Вербової І.М. ,  Українець Л.Д.

розглянувши
в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна,  позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння,  позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
виселення,  позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2,  ОСОБА_3 про визнання права
власності на 1/2 частину автомобіля,

за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Амвросіївського районного суду Донецької
області від 13 червня 2005 року та рішення апеляційного суду Донецької області
від 12 вересня 2005 року, -

встановила:

У січні
1997 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного
майна. Посилається на те,  що проживала
однією сім'єю з відповідачем з 1991 року і 24 грудня 1993 року зареєструвала з
ним шлюб,  який розірваний 15 квітня 1997
року. За період спільного проживання разом з відповідачем вони придбали
квартиру АДРЕСА_1,  автомобіль
«Форд»,  меблі,  холодильник,
телевізор,  4 килими,  пральну машинку,  музикальний центр,  а всього майна на суму 20800 грн. Відповідач
не визнає її право на вказане майно,  а
тому просить ухвалити рішення про його поділ та виділити 1/2 частину майна на
суму 10400 грн.

Справа №
22к3402/07
Категорія ЦП:

Головуючий
в І інстанції  -   Радченко Е.А.                       АПП

Доповідач   -
Чернушенко А.В.

В ході
розгляду справи ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_2 3 позовом про відшкодування
матеріальної шкоди в розмірі 500 гри. та моральної шкоди в сумі 1500 грн.
Посилається на те,  що за заявою
відповідача проти неї було безпідставно порушено кримінальну справу
Енергодарським МВВС Запорізької області. У зв'язку з викликами до міліції вона
витрачала кошти на проїзд та проживання в м. Енергодарі. Моральне потрясіння
негативно вплинуло на стан її здоров'я.

Також
ОСОБА_1 пред'явила позов до ОСОБА_2 про захист честі та гідності та
відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000 грн. Посилається на те,  що в судових засіданнях відповідач стверджує,  що вона зловживає спиртними напоями та була
звільнена у зв'язку з цим з роботи.

Крім
цього,  ОСОБА_1 пред'явила позов до
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частку автомобіля
«Форд»,  який фактично був придбаний
ОСОБА_2 у ОСОБА_3 й оформлений шляхом видачі генеральної довіреності.

Не
погоджуючись з позовними вимогами ОСОБА_1,
відповідач ОСОБА_23вернувся з зустрічним позовом про витребування
незаконно вивезених нею в жовтні 1997 року м'яких меблів,  шифоньєра,
холодильника,  килима,  пральної машинки та золотої каблучки.

В ході
розгляду справи в одне провадження були також об'єднані позовні вимоги ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про виселення з квартири АДРЕСА_1.

Справа
розглядалася судами неодноразово.

Останнім
рішенням Амвосіївського районного суду Донецької області від 13 червня 2005
року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного
майна. В порядку поділу спільного майна подружжя ОСОБА_1 залишені м'які меблі
вартістю 900 грн.,  шифоньєр з меблевої
стінки «Вернісаж» вартістю 200 грн.,
холодильник «Донбас» вартістю 500 грн.,
килим розміром 2x4 метри вартістю 100 грн.,  а всього на суму 1700 грн. ОСОБА_2 3алишено
квартиру АДРЕСА_1 вартістю 8566 грн. 03 коп.,  набор корпусних меблів «Вернісаж» за
виключенням шифоньєру вартістю 800 грн.,
кольоровий телевізор вартістю 500 грн.,
три килими загальною вартістю 200 грн.,
а всього на суму 10066 грн. 03 коп.3 ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто
грошову компенсацію в розмірі 4183 грн. В решті позовних вимог ОСОБА_1
відмовлено. Позовні вимоги ОСОБА_2П,
задоволені частково. Зобов'язано ОСОБА_1 повернути ОСОБА_2 3олоту
каблучку вартістю 350 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Прийнято
відмову ОСОБА_2 від позову в частині виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 та
провадження по справі в цій частині позовних вимог закрито. Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь держави державне мито в розмірі 100 грн. 66 коп.

Рішенням
апеляційного суду Донецької області від 12 вересня 2005 року рішення суду
першої інстанції змінено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 45/46 частини в
квартирі АДРЕСА_1,  а за ОСОБА_1 - на
1/46 частини вказаної квартири. Скасоване рішення у частині стягнення грошової
компенсації на користь ОСОБА_1 4183 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави
державне мито у розмірі 51 грн.

Не
погоджуючись з судовими рішеннями,
ОСОБА_1 звернулася з касаційною скаргою. Просить скасувати судові
рішення і направити справу на новий розгляд,
посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Касаційна
скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

При
вирішенні питання про поділ спільного майна подружжя суд застосував
положення  ст. 74 СК України і визнав
спільною сумісною власністю сторін майно,
яке було набуто ними як за час спільного проживання з 1991 року,  так і за час шлюбу з 24 грудня 1993 р. по 15
квітня 1997 року.

Проте,  суд не врахував,  що Сімейний кодекс України набрав чинності з
01 січня 2004 року і його норми не мають зворотної дії в часі.

Таким
чином застосування судом  ст.  74 СК України при вирішенні позовних вимог
ОСОБА_1 є помилковим.  Вирішуючи спір про
поділ спільного майна подружжя,  суд
повинен був відмежувати майно,  яке
придбане сторонами до реєстрації шлюбу та виключити його з переліку майна,  що підлягає поділу.

Судом не
враховані роз'яснення,  що містяться у
п.9 Пленуму Верховного Суду України №16 від 12 червня 1998 року «Про
застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України». Відповідно
до наданих роз'яснень вирішуючи спори між подружжям про майно,  його вартість визначається за погодженням між
подружжям,  а при недосягненні згоди - виходячи
з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Як
вбачається з матеріалів справи,
ухвалюючи у 2005 році рішення про поділ квартири,  яка придбана сторонами під час шлюбу,  суди виходили з її вартості відповідно до
висновку будівельно-технічної експертизи,
складеного 12 лютого 2003 року. Питання з'ясування погодженої сторонами
вартості спірної квартири судом вирішено не було.

Також
судом не були вирішені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди. Як вбачається з матеріалів справи,  суд не постановлював ухвал про прийняття
відмови від вказаних позовних вимог або залишення їх без розгляду.

Зазначені
порушення закону залишились поза увагою суду апеляційної інстанції.

Ураховуючи
те,  що судом першої інстанції не
встановлено яке майно придбане сторонами під час шлюбу та підлягає поділу,  не встановлена його

дійсна вартість
на час розгляду справи,  допущені
порушення норм матеріального та процесуального,
права,  що призвели до
неправильного вирішення справи,  і ці
порушення не було усунуто апеляційним судом,
судові рішення відповідно до  ст.
338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись  ст.
ст.  335,  336,
338 ЦПК України та Законом України "Про внесення змін до закону
України "Про судоустрій України" щодо забезпечення касаційного
розгляду цивільних справ" від 22 лютого 2007 року № 697-V та глави
2 розділу V ЦПК України,
Колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м.
Києва

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення
Амвросіївського районного суду Донецької області від 13 червня 2005 року та
рішення апеляційного суду Донецької області від 12 вересня 2005 року
скасувати,  а справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.