Справа №22-ц-1517/ 2007 р.                  Головуючий у 1-й інстанції -
-                                               Суддя-доповідач
УХВАЛА

іменем    України

11
грудня 2007 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного
суду Сумської області в складі:

головуючого -
Рибалки В.Г.

суддів                   -  Криворотенка В.І.,  Семеній Л.І.

з      участю секретаря судового засідання -
Кияненко Н.М.

розглянула у
відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну

справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення
Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18 жовтня 2007 року

у справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  третя
особа - державний нотаріус ОСОБА_3,  про
визнання договору купівлі-продажу 1/4 частини житлового будинку недійсним,

встановила:

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 18 жовтня 2007 року,
яким у задоволенні її позову відмовлено за безпідставністю,  і ухвалити нове рішення про задоволення її
позовних вимог.

При
цьому апелянт посилається на неповне з'ясування обставин справи,  невідповідність висновків суду обставинам
справи. Зокрема,  зазначає,  що вона особисто жодних замовлень на
отримання документів для оформлення договору купівлі-продажу не робила і
взагалі не мала наміру продавати спірну частину будинку,  що договір укладено внаслідок обману.

Як
встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_1 на підставі свідоцтв про право власності від 25 січня 1977 року
та про право на спадщину від 29 вересня 1990 року належало 3/4 частини
житлового будинку АДРЕСА_1

ОСОБА_2
на підставі свідоцтва про право на спадщину від 30 серпня 1984 року належала
1/4 частина зазначеного будинку.

4        квітня 2006 року між
сторонами укладено договір купівлі-продажу частини

житлового будинку,  згідно з яким
ОСОБА_1 продала,  а ОСОБА_2 купив 1/4
частину

житлового будинку АДРЕСА_1 за 16300 грн. 25 коп.

Колегія
суддів вважає,  що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає,  оскільки суд
першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Доводи
апелянта про те,  що договір
купівлі-продажу частини будинку було укладено внаслідок обману,  є безпідставними.

Відповідно
до ч.1  ст. 230 ЦК України правочин
вважається вчиненим внаслідок обману,
якщо одна із сторін навмисно ввела другу сторону в оману щодо
обставин,  які мають істотне значення;
обман має місце,  якщо сторона заперечує
наявність обставин,  які можуть
перешкодити вчиненню правочину,  або якщо
вона замовчує їх існування.

Істотними
в даному випадку є обставини щодо природи правочину,  прав та обов'язків сторін.

З
матеріалів справи не вбачається,  що                      ОСОБА_2   навмисно
ввів   чи

намагався ввести
в оману   ОСОБА_1 щодо істотних обставин
укладеного між ними договору купівлі-продажу частини житлового будинку.

Як
пояснила у судовому засіданні суду першої інстанції державний нотаріус ОСОБА_3
,  яка посвідчила оспорюваний
договір,  ОСОБА_1 неодноразово
консультувалася з нею щодо продажу частини будинку,  при посвідченні договору купівлі-продажу 4
квітня 2006 року вона роз'яснила сторонам їх права та обов'язки.

Зазначене
свідчить про те,  ОСОБА_1 мала намір
продати спірну частину будинку,  була
обізнана зі своїми правами та обов'язками як продавця та усвідомлювала наслідки
укладення такого договору.

Посилання
апелянта на те,  що вона особисто жодних
замовлень на отримання документів для оформлення договору купівлі-продажу
частини будинку не робила,  є
безпідставними.

В
судовому засіданні суду першої інстанції встановлено,  що в матеріалах інвентарної справи №5618 є замовлення
від її імені на виготовлення відповідних документів для відчуження частини
житлового будинку. Що стосується достовірності її підписів у цих
замовленнях,  то апелянт не надала суду
належних доказів того,  що ці підписи
вчинила не вона.

За таких
обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність
підстав вважати,  що оспорюваний договір
купівлі-продажу частини житлового будинку укладено внаслідок обману.

Доводи
апеляційної скарги про суперечності в поясненнях ОСОБА_2 та його дружини -
ОСОБА_4 ,  щодо джерела походження
грошей,  сплачених за будинок,  не є підставою для скасування рішення суду.
Не є переконливими і доводи позивача про те,
що вона не отримувала грошей по оспорюваному нею правочину.

З
матеріалів справи вбачається,  що згідно
з технічним планом спірний будинок складається з двох ізольованих частин,  після укладення договору купівлі-продажу
вказані частини залишились незмінними.

Посилання
апелянта на те,  що син та невістка
відповідача,  які мешкають в іншій частині
будинку,  постійно ображають її,  а тому договір слід визнати недійсним,  не є підставою для перегляду судового
рішення.

Інші доводи
апеляційної скарги висновків суду також не спростовують.

Рішення суду
відповідає вимогам  ст.  ст. 203, 230, 657,  658 ЦК
України.

У
зв'язку з цим апеляційну скаргу необхідно відхилити,  а рішення суду - залишити без зміни.

Керуючись  ст.
ст. 303,  307 ч.1 п.1,  308,
313,  315 ЦПК України,  колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18 жовтня 2007 року в
даній справі залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили негайно і може бути оскаржена в касаційному порядку
протягом двох місяців з дня її проголошення до Верховного Суду України.