РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня
2007 року                                                                                  м.Харків

Московський
районний суд м.Харкова у складі:

головуючого
- судді                             Короткого І.П.

при секретарі                                                   Черних І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення завдатку,
відшкодування моральної шкоди та стягнення грошової суми (справа №2-5280/2007),

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з
позовом, в якому зазначив, що 22.06.2006
року,
вона та відповідач дійшли згоди укласти договір купівлі-продажу квартири, що
належить відповідачу. У забезпечення виконання попередньої домовленності
позивач прередав відповідачу завдаток у розмірі 500 доларів США, про що
відповідач написав розписку. Згодом відповідач відмовився від виконання
зобов"язання укласти договір купівлі-продажу належної йому квартири. На
підставі ст.ст.570, 571 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача
двократний розмір завдатку у сумі 5050
гривень, зазначає що діями відповідача по відмові укласти договір купівлі-продажу
квартири їй було заподіяно моральну шкоду, на відшкодування якої просить
стягнути з відповідача 5050 гривень. Також просить стягнути з відповідача 3% річних за просрочення грошового
зобов"язання у розмірі 126,25
гривень
та понесені нею витрати на юридичну
допомогу у розмірі 4000 гривень.

В судовому засіданні
позивач позов підтримав та пояснив, що договір купівлі-  продажу квартири не був укладений з вини відповідача,
який не оформив технічний паспорт на квартиру.та інші необхідні документи.

Відповідач позов не визнав
та у письмових запереченнях вказав, що не укладав договір
купівлі-продажу квартири з позивачем, але за домовленістю з позивачем 22.06.2006 року отримав від позивача 500 доларів США
та домовився
з позивачем укласти договір купівлі-продажу квартири упродовж місяця від цієї
дати. Але у зазначений строк позивач договір купівлі-продажу квартири з ним не
уклав, посилаючись на відсутність коштів.

Дослідивши докази по
справі, суд встановив, що 22.06.2006
року
сторони -дійшли згоди про те, що
відповідач продасть позивачу у майбутньому належну відповідачу квартиру АДРЕСА_1, учбове містечко ХДАУ, будинок 36, за 26000
доларів
США. На підтвердження цього наміру
відповідач отримав від позивача 22.06.2006
року 500 доларів США,
але у
подальшому договір купівлі-продажу зазначеної квартири сторонами укладений не
був.

Ці обставини
підтверджуються копією расписки відповідача від 22.06.2006 року
(а.с.8), копією пропозиції позивача про укладення договору від 23.02.2007 року, визнали ці обставини і сторони по справі.

Відповідно до ч.1 ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме
майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за
договором платежів, на підтвердження зобов"язання і на забезпечення його
виконання.

Разом з тим, судом
встановлено, що договір купівлі-продажу квартири між сторонами не укладався, а тому вказана суму у розмірі 500 доларів
США, отримана відповідачем від позивача, не може розглядатися як вид забезпечення
виконання зобов"язання (завдаток).

Тому правові наслідки,
передбачені ст.571 ЦК України, не можуть
бути застосовані до правовідносин, що виникли між сторонами.

Крім того, ст.547 ЦК України передбачає, що правочин щодо
забезпечення виконання зобов"язання вчиняється у письмовій формі. Правочин
щодо забезпечення виконання зобов"язання, вчинений із недодержанням
письмової форми, є нікчемним.

Відповідно
до ч.2 ст.207 ЦК
України правочин вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Разом з тим, надана суду як доказ укладання
договору завдатку розписка відповідача від 22.06.2006 року містить лише його підпис та не підписана позивачем, що не дає суду
підстав вважати договір завдатку між сторонами укладеним у   письмовій формі.

Тому суд вважає, що правових підстав для задоволення
позовних вимог  позивача про стягнення з
відповідача двократного розміру завдатку на підставі ст.ст.570, 571 ЦК України немає.

Разом з тим, суд вважає,
що позивач має право заявити вимоги до відповідача про повернення одержаного
ним за недійсним (нікчемним) правочином відповідно до ст.216 ЦК України, але таких вимог позивач суду не
заявляв, а суд відповідно до ст.11 ЦПК
України розглядає цивільні справи лише в межах заявлених вимог.

Також не підлягають
задоволенню позовні вимоги позивача про .стягнення з відповідача 5050 гривень на відшкодування моральної
шкоди, оскільки відповідно до ст.60 ЦПК України позивач не
доказав заподіяння йому такої шкоди.

Позовні
вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних
за просрочення
грошового зобов'язання у розмірі 126
гривень
25 копійок задоволенню не
підлягають, оскільки відповідно до ст.ст.614, 625 ЦК України така відповідальність настає лише у разі
наявності вини особи, яка порушила зобов'язання.

Разом з тим, у судовому засіданні сторони не заперечували
той факт, що  " відповідач має намір повернути позивачу 500 доларів США,
але
позивач з цим не згоден та наполягає на
поверненні двократного розміру завдатку.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог позивача, підстав для
відшкодування йому витрат на правову допомогу у розмірі 4000 гривень, відповідно. до ст.88 ЦПК України, немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 214, 215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає
законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було
подано. Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано
протягом десяти

днів
з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду, подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява
про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються
апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване судове рішення.