Справа № 22ц-5604/2007
інстанції: Матвєйшина О.Б.
Категорія:            Доповідач: Борисов Є.А.
УХВАЛА

Іменем  України

6 листопада 2007
року Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного

суду Луганської
області у складі:

головуючого: Борисова Є.А.

суддів:
Пригорнєвої Л.І.,   Кравченко Н.В.

при секретарі:
Годуновій К.В.

розглянувши в
відкритому судовому засіданні в  м.   Луганську
цивільну справу за

апеляційними
скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2,   що діє в

інтересах
ОСОБА_3на рішення Ленінського районного суду м.
Луганська від

14 серпня 2007
року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4

про визнання
останнього таким,   що втратив право
користування жилим приміщенням та

зустрічним
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3про визнання

такою,   що втратила право користування жилим
приміщенням

встановила:

У липні
2006 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача
ОСОБА_4  про визнання останнього
таким,   що втратив право користування
жилим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 посилаючись при цьому на наступні
обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1
помер її чоловік - ОСОБА_5 ,   який за
життя був наймачем зазначеної квартири і вона,
ОСОБА_1 проживала разом з ним з 1997 року і залишається проживати у
зазначеній квартирі до останнього часу.

16 січня
1981 року у вказаній квартирі був прописаний відповідачОСОБА_4. ,   який є сином її чоловіка від першого шлюбу.
З листопада 1982 року по липень 2006 року відповідач у квартирі не мешкав,   обов'язків члена сім'ї наймача не
виконував,   коштів на утримання квартири
та на її ремонт не виділяв,   а лише
сплачував частину витрат на оплату комунальних послуг,   маючи відповідні пільги. Весь цей час він
мешкав за місцем проживання своїх дружин та матері. Таким чином,   оскільки відповідач не мешкає в спірній
квартирі без поважних причин більше шести місяців,   позивачка ОСОБА_1 просила суд визнати
ОСОБА_4  таким що втратив право
користування жилим приміщенням у вказаній квартирі.

ВідповідачОСОБА_4
.звернувся до суду із зустрічним позовом до відповідачкиОСОБА_3 про визнання
останньої такою,   що втратила право
користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1   пославшись при цьому на наступні обставини.

В
зазначеній квартирі він мешкає постійно,
його відсутність в ній має тимчасовий характер і пов'язана вона з
необхідністю його особистого лікування,
оскільки він є інвалідом 2-ї групи і потребує тривалого лікування. Крім
того,   він змушений доглядати свою матір
похилого віку,   яка мешкає в іншому
місті. Однак зв'язку зі спірною квартирою він не втратив,   оскільки там знаходяться всі його речі,   він користується пільгою по сплаті

2

за квартиру та комунальні
послуги як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за своїм статусом
прирівняний до ветеранів війни. Під час його чергової поїздки до матері без
його відома та згоди позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 з порушенням
встановленого порядку поселила та прописала в спірній квартирі свою онуку -
відповідачку ОСОБА_3.ОСОБА_4.
вважає,   що оскільки ОСОБА_3.
вселена неправомірно,   то вона не набула
права на жилу площу в квартирі,   а тому
просив визнати останню такою,   що
втратила право користування жилим приміщенням у спірній квартирі.

У
подальшомуОСОБА_4.  доповнив свій
зустрічний позов вимогами до позивачки за первісним позовом ОСОБА_1,   у яких просив суд зобов'язати останню не
перешкоджати йому проживати в спірній квартирі,   посилаючись при цьому на те,   що до 18 грудня 2006 року він постійно
проживав у спірній квартирі,   а
потімОСОБА_1змінила у квартирі замки з метою перешкоджанню його проживання в
ній.

Рішенням
Ленінського районного суду м.  Луганська
від 14 серпня 2007 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання
останнього таким,   що втратив право
користування жилим приміщеням в квартирі АДРЕСА_1 були залишені без задоволення
за їх необґрунтованістю. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4  до ОСОБА_3. та ОСОБА_1 були задоволені в
повному обсязі,   а саме суд визнав
ОСОБА_3 такою,   що втратила право
користування жилою площею у вищезазначеній квартирі,   і,
крім того,   зобов'язав ОСОБА_1 не
перешкоджати ОСОБА_4 у проживанні та користуванні спірною квартирою.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_2,   що діє в
інтересах відповідачки за зустрічним позовомОСОБА_3.,   ставиться питання про скасування рішення
суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4  до ОСОБА_3 про визнання останньої такою,   що втратила право користування жилим
приміщенням у квартирі АДРЕСА_1   а також
про залишення зустрічного позову ОСОБА_4
без розгляду на підставі ч. 2
ст.  207 ЦПК України. При цьому
апелянт посилається,   що судом не взято
до уваги ту обставину,   що рішенням
Ленінського районного суду м.  Луганська
від 23.08.2006 рокуОСОБА_4.  був визнаний
таким,   що втратив право користування
жилим приміщенням в квартиріАДРЕСА_1Після набрання зазначеним рішенням
чинності,   а саме 03.10.2006 року
ОСОБА_4  було знято з реєстрації за
вищезазначеною адресою,   після чого
зареєстровано в спірній квартиріОСОБА_3. Скасовано ж рішення Ленінського
районного суду м.  Луганська від
23.08.2006 року було лише в листопаді 2006 року. Крім того,   апелянт посилається на те,   що суд безпідставно прийняв до розгляду
зустрічний позов ОСОБА_4 ,   оскільки цей
позов був підписаний гр.. ОСОБА_6.,   який
на момент подачі позову не мав відповідних повноважень.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування рішення суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_4  про визнання останнього
таким,   що втратив право користування жилим
приміщенням,   та про залишення
аналогічних зустрічних вимог ОСОБА_4  доОСОБА_3.
без розгляду. Крім доводів,   викладених
у апеляційній скарзі представника ОСОБА_3. апелянт ОСОБА_1 також посилається на
неповне з'ясування судом обставин справи,
на невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши
доповідача,   учасників процесу,   які брали участь у судовому засіданні,   дослідивши матеріали справи,   обговоривши доводи апеляційних скарг,   судова колегія вважає за необхідне їх
відхилити з наступних підстав.

Відповідно
до  ст. . 308 ЦПК України апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,   якщо визнає,   що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може
бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

3

Судом першої інстанції
встановлено,   щоОСОБА_4.  був прописаний в квартирі АДРЕСА_1 як член
сім'ї наймача з 16 січня 1981 року і мешкав в зазначеному жилому приміщенні
разом з своїм батьком - ОСОБА_5  та його
дружиною - ОСОБА_1,   яка стала постійно
проживати в зазначеній квартирі з 1997 року. Також судом першої інстанції було
встановлено,   щоОСОБА_4.  під час проживання в спірній квартирі
періодично був відсутній у квартирі з різних причин,   зокрема: двічі у зв'язку із вступом до шлюбу
та проживанням разом з дружинами в іншому місті; у зв'язку зі знаходженням на
лікуванні,   оскільки він страждає низкою
захворювань і є інвалідом 2-ї групи внаслідок захворювання,   пов'язаного з участю у ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС і потребує тривалого лікування; у зв'язку із необхідністю
надання допомоги та догляду своїй матері,
яка є людиною похилого віку та мешкає в іншому місті. При
цьомуОСОБА_4.  не втрачав зв'язку зі
спірною квартирою,   оскільки в
зазначеній квартирі знаходились та знаходяться його особисті речі,   йому,
ОСОБА_4,   у встановленому порядку
надавалися пільги по сплаті за комунальні послуги по спірній квартирі як інваліду
2-ї групи та як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і він частково
сплачував за комунальні послуги по квартирі.

Зазначені
обставини підтверджуються поясненнями ОСОБА_4 ,   показаннями свідків ОСОБА_7.,   ОСОБА_8,
ОСОБА_9   ОСОБА_10,   ОСОБА_11.,
а також іншими матеріалами справи - копіями посвідчення,   копіями договорів на надання комунальних
послуг,   медичними довідками,   довідкою з місця проживання матері
ОСОБА_4  (а.с.  10,
11,  53,  133-135,
138-146,   148,  192). Та обставина,   що ОСОБА_1 надавалися пільги по сплаті за
комунальні послуги по спірній квартирі і що він частково сплачував за комунальні
послуги не заперечується і самою позивачкою за первісним позовом ОСОБА_1

З
урахуванням зазначених обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку
відносно того,   щоОСОБА_4.  був відсутній в спірній квартирі з поважних
причин і не втратив зв'язку із спірною квартирою,   а тому підстави,   передбачені статтею 71 ЖК України для
визнання його таким,   що втратив право
користування жилим приміщенням в даному випадку відсутні і відповідні позовні
вимоги ОСОБА_1 є безпідставними. В той же час зустрічні позовні вимоги
ОСОБА_4  до ОСОБА_1 про зобов'язання
останньої не перешкоджати ОСОБА_4 в користуванні квартирою АДРЕСА_1 є
обґрунтованими,   оскільки,   як встановлено судом першої інстанції
позивачка за первісним позовом змінила замки в спірній квартирі,   чим завадила ОСОБА_4 в користуванні жилим
приміщенням.

Згідно
з  ст. 64 ЖК України члени сім'ї
наймача,   які проживають разом з
ним,   користуються нарівні з наймачем
усіма правами і несуть усі обов'язки,
що випливають з договору найму жилого приміщення. Особи,   що перестали бути членами сім'ї
наймача,   але продовжують проживати в
займаному жилому приміщенні,   мають такі
ж права і обов'язки,   як наймач та члени
його сім'ї.

Відповідно
до  ст. 65 ЖК України наймач вправі в
установленому порядку за письмовою згодою усіх членів сім'ї,   які проживають разом з ним,   вселити в займане ним жиле приміщення свою
дружину,   дітей,   батьків,
а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди
не потрібно.

Особи,   що вселилися в жиле приміщення як члени
сім'ї наймача,   набувають рівного з
іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням,   якщо при вселенні між цими особами,   наймачем та членами його сім'ї,   які проживають разом з ним,   не було іншої угоди про порядок користування
жилим приміщенням.

Судом
першої інстанції було встановлено,   що 3
жовтня 2006 року у спірній квартирі поселилася та зареєструвалася онука ОСОБА_1
-ОСОБА_3 і при цьому порядок встановлений
ст.  65 ЖК України додержано не було,   згода ОСОБА_4  на вселенняОСОБА_3 отримана не була
іОСОБА_4.  заперечує проти вселення і
реєстраціїОСОБА_3 в спірному жилому приміщенні.

4

Вказані
обставини підтверджуються поясненнями сторін,
паспортними даними ОСОБА_3. (а.с.
123).

З
урахуванням зазначених обставин суд першої інстанції обґрунтовано дійшов
висновку щоОСОБА_3. була вселена в спірну квартиру і зареєстрована в ній з
порушенням встановленого порядку,   а
тому повинна бути визнана такою,   що
втратила право користування спірною квартирою.

Доводи
апеляційних скарг відносно того,   що на
момент вселення і реєстраціїОСОБА_3. в спірній квартирі,   згода ОСОБА_4  була не потрібна не можуть бути взяті до
уваги,   оскільки заочне рішення
Ленінського районного суду м.  Луганська
від 23.08.2006 року на підставі якого ОСОБА_4
було знято з реєстрації в спірному жилому приміщенні,   було скасоване і при новому розгляді справи
судом було встановлено,   що він не
втратив права користування спірною квартирою.

Доводи
апеляційних скарг відносно того,   що
зустрічний позов від імені ОСОБА_4  був
підписаний його представником ОСОБА_6.,
який на момент подачі позову не мав відповідних на те повноважень і
відповідно суд повинен був залишити позов без розгляду,   також не можуть бути взяті до уваги,   оскільки у ході розгляду справи ця обставина
була судом уточнена і від представника ОСОБА_4
була витребувана належним чином оформлена довіреність,   яка містить в собі вказівку на повноваження
ОСОБА_6. підписувати та подавати від імені позивача ОСОБА_4  усі документи,   в тому числі і позовні заяви.

Доводи
апеляційної скарги ОСОБА_1 відносно того,
що суд безпідставно не взяв до уваги показання низки свідків,   а також не дав належної оцінки наявним в
матеріалах справи доказам не можуть бути взяті до уваги,   оскільки показання перелічених у скарзі
свідків не спростовують висновків суду відносно того,   щоОСОБА_4.
був відсутній в спірній квартирі з поважних причин і не втратив з нею
зв'язку,   а письмові докази,   на які посилається апелянт,   були безпосередньо дослідженні при розгляді
справи в сукупності з іншими доказами наданими сторонами,   і всім доказам суд дав належну оцінку
відповідно до вимог  ст. 212 ЦПК України.

З огляду
на наведене,   судова колегія
вважає,   що рішення суду першої
інстанції ухвалене з додержанням вимог процесуального і матеріального права і
підстав для його скасування за доводами апеляційних скарг немає.

Керуючись  ст.
ст. 303,   307,   308,
313-315 ЦПК України,   колегія
суддів,  -

ухвалила:

Апеляційні
скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2   що діє в інтересах
ОСОБА_3,  - відхилити.

Рішення
Ленінського районного суду м.  Луганська
від 14 серпня 2007 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання останнього
таким,   що втратив право користування
жилим приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3про визнання
такою,   що втратила право користування
жилим приміщенням,  - залишити без змін.

Ця
ухвала набирає чинності негайно та може бути оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців після її
проголошення.