Справа № 2-1023/2007p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

17 липня
2007 р.                                                                       м.  Димитров

Димитровський
міський суд Донецької області у складі:

головуючого -
судді Халаджи О.В.

при секретарі
Рибкіній Г.В.

за участю
позивача ОСОБА_1

розглянувши у
попередньому відкритому судовому засіданні в м.
Димитров Донецької

області справу
за позовом ОСОБА_1 до Димитровської міської ради про

визнання права
власності,

ВСТАНОВИВ:

Відповідач позов
визнав у повному обсязі.

Позивач
в судовому засіданні,  в обґрунтування
позову пояснила,  що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
її чоловік,  ОСОБА_2. Після його смерті
відкрилася спадщина,  що складається із
будинку у м.  Димитров по вул.  Челюскіна,
206.

Зазначений
жилий будинок належав ОСОБА_2 по праву власності згідно свідоцтва про право
власності від 15.07.1980 року,  виданого
Димитровською міською радою на підставі рішення від 09.07.1980 року за №
13,  зареєстрованого у БТІ м.  Красноармійська за номером 2134 від
18.07.1980 року.

Син
спадкодавця,  ОСОБА_3,  та дочка,
ОСОБА_4,  не здійснили будь-якої дії,  що свідчила б про прийняття спадщини після
смерті батька.

Як
спадкоємець першої черги за законом,  в
установлений законом шестимісячний строк позивачка прийняла спадщину,  фактично вступив в управління та володіння
спадковим майном,  розпорядилася речами
звичайної домашньої обстановки та вжитку. На час відкриття спадщини постійно
проживала разом із спадкодавцем.

Отримати
свідоцтво про право на спадщину позивачці не вдалося з причин наявності
самочинно збудованої надвірної господарської будівлі позначеної у технічному
паспорті літерою 1-1 - сарай. Між тим,
позивачка вважає,  що здійснене
будівництво будівлі відповідає архітектурним,
будівельним,  пожежним вимогам
будівництва та не порушує права інших осіб. Зокрема,  в підтвердження цього,  позивачкою отримано висновок
Красноармійського міського управління ГУ МНС України в Донецькій області про
відсутність порушень правил пожежної безпеки при обстеженні домоволодіння по
АДРЕСА_1.

У
зв'язку із тим,  що чоловік позивачки під
час життя не оформив право на збудовану господарську будівлю у Димитровському
бюро технічної інвентаризації,  це
спричиняє для неї неможливість в позасудовому порядку оформити спадкові
права,  та надає їй право звертатися до
суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно.

Треті особи
позов визнали,  про що надали суду заяви.

Судом
установлено,  що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
чоловік позивача,  ОСОБА_2,  який постійно мешкав на день смерті АДРЕСА_1.
Після його смерті відкрилася спадщина,
що складається із жилого будинку з належними до нього господарськими
будівлями та спорудами АДРЕСА_1 (а.с.
22-23).

ОСОБА_2
належав по праву власності жилий будинок АДРЕСА_1,  згідно
свідоцтва про право власності від 15.07.1980 року,  виданого Димитровською міською радою на
підставі рішення від 09.07.1980 року за № 13,
зареєстрованого у БТІ м.
Красноармійська за номером 2134 від 18.07.1980 року (а.с.  24-26).

Виходячи
із змісту статті 529 Цивільного кодексу Української РСР,  спадкоємцями першої черги за законом є діти
спадкодавця та той з подружжя,  який його
пережив.

2

Син   спадкодавця,    ОСОБА_3,
та   дочка,    ОСОБА_4,
не здійснили будь-якої дії,  що
свідчила б про прийняття спадщини після смерті батька,  у зв'язку із чим вважаються такими,  що відмовилися від прийняття спадщини
(а.с.  34, 38-39).

Відповідно
до статті 549 Цивільного кодексу Української РСР,  як спадкоємець першої черги за законом,  в установлений законом шестимісячний строк
позивачка прийняла спадщину,  фактично
вступив в управління та володіння спадковим майном,  розпорядилася речами звичайної домашньої
обстановки та вжитку. На час відкриття спадщини вона постійно проживала разом
із спадкодавцем,  що підтверджується
відомостями домової книги,  реєстрацією у
паспорті,  та довідкою з місця мешкання.
Протягом строку встановленого для прийняття спадщини,  будь-яких відмов щодо спадщини після смерті
ОСОБА_2 позивачка не заявляла (а.с.  34).

Під час
життя спадкодавця на земельній ділянці домоволодіння було збудовано без
отримання відповідного дозволу на забудову господарську надвірну будівлю
позначену у технічному паспорті літерою 1-1 - сарай. В підтвердження
відповідності збудованої будівлі,
позивачем отримано висновок Красноармійського міського управління ГУ МНС
України в Донецькій області про відсутність порушень будівельних норм та правил
пожежної безпеки при обстеженні домоволодіння по АДРЕСА_1 (а.с.  27-28).

За
змістом статті 548 Цивільного кодексу Української РСР прийнята спадщина
визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Факт
того,  що ОСОБА_1 є дружиною та
спадкоємцем ОСОБА_2 підтверджується свідоцтвом про одруження від 12.01.1951
р.,  про що в книзі реєстрації про
укладення шлюбу зроблено відповідний запис за № 5 (а.с.  10).

В силу
вищевикладеного,  суд вважає,  що вимоги позивачки підлягають задоволенню в
повному обсязі,  та за нею необхідно
визнати право власності на жилий будинок АДРЕСА_1 загальною внутрішньою площею
48, 6 м2,  в тому числі житловою - 29, 9
м2,  з належними до нього господарськими
будівлями та спорудами.

На
підставі  ст.  ст.
524,  529,  548,
549 Цивільного кодексу Української РСР,
статей 376,  392 Цивільного
кодексу України,  положень Закону України
"Про власність",  та
керуючись  ст.  ст.
10,  11,  57, 209, 213, 214, 215 ЦПК України,  суд

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1 до Димитровської міської ради про визнання права власності задовольнити
повністю.

Визнати
за ОСОБА_1,  право приватної власності на
жилий будинок АДРЕСА_1 загальною внутрішньою площею 48, 6 м2,  в тому числі житловою - 29, 9 м2,  з належними до нього господарськими будівлями
та спорудами позначеними у технічному паспорті літерою Б-1 -літня кухня,  Г-1 - гараж,
Д-1- погріб,  Є-1 - вбиральня,  3-1 - навіс,
1-1 - сарай,  К-1 - душ,  Л-1 - сарай,
№№ 1, 2, 3 - огорожа,  І -
водопровід,  II -
замощення,  який знаходиться на земельній
ділянці Димитровської міської ради.

Рішення може
бути оскаржено до Апеляційного суду.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення до Апеляційного суду Донецької області через Димитровський
міський суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької

області через Димитровський міський суд протягом двадцяти днів після
подання заяви про

апеляційне
оскарження.