Справа № 22ц-1740/2007          Головуючий у першій інстанції ХОМЕНКО
цивільна                  Доповідач - МАМОНОВА О.Є.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2007 року
м.  Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙХУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

у складі:
головуючого-судді:       БОЙКО О.В.

суддів:      МАМОНОВОЇ О.Є.,   МЕЛЬНИЧЕНКА Ю.В.

при
секретарі:      ПІЛЬГУИ Н.В.

За участю:            ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне
рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 11 жовтня 2007
року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання угоди укладеною та
визнання права на земельну ділянку,
треті особи - Боромиківська сільська рада Чернігівського району
Чернігівської області,   Чернігівська
районна державна нотаріальна контора,
Земельний відділ Чернігівської районної державної адміністрації,

ВСТАНОВИВ:

В
апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Чернігівського районного суду
Чернігівської області від 11 жовтня 2007 року скасувати і ухвалити нове рішення
про задоволення його позовних вимог.

Заочним
рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 11 жовтня 2007
року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання угоди
укладеною та визнання права власності на земельну ділянку відмовлено.

Доводи
апеляційної скарги зводяться до того,
що рішення суду є незаконним та безпідставним,   оскільки угода позивача з відповідачкою по
відчуженню належних їй спірних земельних ділянок укладена в період з 01.01.2007
року по 13.01.2007 року,   а саме в той
час,   коли заборона на продаж,   інше відчуження земель
сільськогосподарського призначення та земельних часток (паїв) не діяла,   так як 01.01.2007 року закінчився строк
заборони,   встановлений п. 15 розділу X Перехідних
положень ЗК України,   а нові
обмеження,   введені п. 2 ч. II
Закону України № 490-У від 19.12.2006 року,   набрали чинності 13.01.2007 року. Апелянт
вказує на те,   що безпідставними є
посилання суду на  ст.  ст.
216,   220 ЦК України щодо
нікчемності спірного правочину,
оскільки розписка ОСОБА_3 була написана 01.01.2007 року,   коли жодна нотаріальна контора не працювала
в зв'язку з новорічними святами,   тому в
розписці відповідачка зобов'язалась оформити договір купівлі-продажу земельних
ділянок в строк до 09.01.2007 року,   але
цього не виконала. Наголошує на тому,
що відповідно до  ст.  220 ЦК
України якщо сторони домовились щодо істотних умов договору,   що підтверджується письмовими доказами,   і відбулося повне або часткове виконання
договору,   але

2

одна із сторін
ухилилася від його нотаріального посвідчення,
суд може визнати такий договір дійсним; у цьому разі наступне
нотаріальне посвідчення договір не вимагається.

В
засіданні апеляційного суду представник апелянта підтримав апеляційну
скаргу,   просив її задовольнити,   а рішення суду скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Заслухавши
суддю-доповідача,   пояснення
представника апелянта,   перевіривши
матеріали справи,   доводи апеляційної
скарги,   апеляційний суд вважає,   що апеляційна скарга підлягає відхиленню,   а рішення суду залишенню без змін з
наступних підстав.

Відповідно
до  ст.
308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без зміни,   якщо визнає,   що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може
бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Відмовляючи
в задоволенні позову ОСОБА_2 районний суд виходив з того,   що оспорюваний правочин суперечить вимогам
Закону,   а саме щодо обов'язкового
нотаріального посвідчення угод про перехід права власності на земельні
ділянки,   а тому в силу  ст.
220 ЦК України
є нікчемним,   окрім того,   законодавством встановлена заборона на
укладання таких угод до 01 січня 2008 року.

Судом
встановлено,   що згідно розписки від 01
січня 2007 року (а.с.  7) ОСОБА_3
одержала від ОСОБА_2 повну оплату в розмірі 9000 грн. за належну їй земельну
ділянку площею 1,  80 га та 10550 грн. за
належну їй земельну ділянку площею 2,  11
га,   які розташовані на території Боромиківської
сільської ради Чернігівського району та області та зобов'язалась оформити
договір купівлі-продажу вищезазначених земельних ділянок в строк до 09 січня
2007 року.

Відповідно
до п. 1  ст.  132 ЗК України угоди про перехід права
власності на земельні ділянки укладаються в письмовій формі та нотаріально
посвідчуються. Таким чином,   додержання
простої письмової форми є недостатнім для того,   щоб визнати угоду про перехід права
власності від одного суб'єкта до іншого дійсною.

Крім
того,   п. 2  ст.
132 ЗК України закріплені істотні умови,   що мають бути внесені до змісту всіх угод
про перехід права власності на земельні ділянки.

Згідно
ч. 2  ст.
220 ЦК України
суд може застосувати норми закону про визнання договору дійсним при одночасній
наявності наступних умов: домовленість сторін щодо всіх істотних умов
договору,   повне або часткове виконання
договору,   ухилення однієї зі сторін від
нотаріального посвідчення такого договору.

З
наданої суду розписки неможливо зробити висновок про домовленість сторін щодо
всіх істотних умов договору,   що
закріплені ч. 2  ст.  132 ЗК України.

Окрім
того,   суду не надано доказів ухилення
ОСОБА_3 від нотаріального посвідчення спірної угоди.

Враховуючи
викладене,   апеляційний суд вважає,   що суд першої інстанції дійшов правильного
висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2

Посилання
апеляційної скарги на те,   що спірна
угода по відчуженню земельних ділянок укладена в період з 01.01.2007 року по
13.01.2007 року,   а саме в    той
час,       коли    заборона
на    продаж,       інше
відчуження    земель

3

сільськогосподарського
призначення та земельних часток (паїв) не дія.. заслуговують на увагу,   оскільки оспорюваний правочин суперечить
вимогам 132 ЦК України.

Апеляційний суд
вважає,   що доводи апеляційної скарги не
є суттєвими і не дають   підстав   для
висновку   про   неправильне
застосування   судом   норм матеріального чи процесуального
права,   яке призвело або могло призвести
до неправильного вирішення справи.

Керуючись  ст.
ст.  303,   304,
п. 1 ч. 1  ст.  307,
308,   313,   п. 1 ч. 1
ст.  314,   315,
317,   319,   п. 2 ч. 1
ст.  324 ЦПК України,   апеляційний суд,   -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 -відхилити.

Рішення
Чернігівського районного суду Чернігівської області від 11 жовтня 2007 року -
залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання нею законної сили.