Справа № 22ц-5803   2007 рік
Голов. в 1-й інстан.
Доповідач Пономарьова О.М.
року             Апеляційний суд
Донецької області в складі:
судді   Пономарьової О.М.,
суддів                      Лук'янової С.В., Бабенка П.М.,
секретарі           Голубцові А.В.,
відкритому судовому засіданні в місті Донецьку
цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 доОСОБА_2 про виселення та за зустрічним позовомОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про виділення частки у спірному домоволодінні, визнання права власності
на частину домоволодіння та стягнення боргу, -
звернулася до Апеляційного суду Донецької області з апеляційною скаргою на
рішення Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 25 травня 2007
року, яким задоволений позов ОСОБА_1: усунуті перешкоди ОСОБА_1 у користуванні
належним їй на праві приватної власності домоволодіннямАДРЕСА_1шляхом виселення
з вказаного домоволодінняОСОБА_2 зі всіма членами її родини. Відмовлено в
задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2. до ОСОБА_1 про виділення частки
у спірному домоволодінні кухні (за технічним паспортом під літерою „Б") в
натурі, визнання права власності на вказану частку, стягнення 7462 грн. за
утримання будинку, його ремонту та сплати комунальних послуг, стягнення 59221
грн. різниці у оціночній вартості поліпшеного домоволодіння, визнання права
загального користування частиною прибудинкової території.

В апеляційній
скарзі ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення нового
рішення про задоволення вимог ОСОБА_2. в повному обсязі, оскільки суд першої
інстанції не врахував всі обставини справи та надані відповідачкою докази,
зробив висновки, які не відповідають обставинам по справі, вимогам закону.

В судовому
засіданні відповідачка ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги і просила
її задовольнити, рішення суду скасувати, оскільки воно є неправильним і
незаконним та ухвалити нове про задоволення в повному обсязі зустрічного
позову.

Позивачка ОСОБА_1,
її представник ОСОБА_3
третя особа ОСОБА_4. в судове засідання не з'явилися, про час та місце
судового розгляду повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи у
їх відсутність.

Судом першої
інстанції встановлено, що за рішенням Шахтарського міського суду від 21 травня
1981 року недобудований будинок АДРЕСА_1 залишений в натурі на праві приватної
власності за ОСОБА_1. 25 січня 1997 року син позивачки ОСОБА_4. уклав шлюб з
відповідачкою, і після переходу ОСОБА_1 на мешкання у будинок свого чоловіка,
вселилися у підсобне приміщення спірного домоволодіння - літню кухню. З 1998
року по липень 2005 року ОСОБА_1 перебувала на заробітках за кордоном. Без
згоди ОСОБА_1 відповідачка проводила будівельні роботи в належному позивачці
домоволодінні.   У  серпні
2004  року  відповідачка
припинила  спільне  проживання
з

ОСОБА_4, який
пішов на інше місце проживання, а відповідачка залишилася проживати в спірному
домоволодінні і продовжувала будівельні роботи. Повернувшись із-за кордону,
позивачка в жовтні 2005 року направила відповідачці попередження про виселення,
але і після цього відповідачка продовжувала роботи по зведенню підсобних
приміщень будинку. Оскільки переобладнання підсобних приміщень та будівництво
нових здійснювалося відповідачкою самовільно, ОСОБА_2 не вправі вимагати від
ОСОБА_1 компенсації понесених витрат. Відповідачка фактично проживала у
приміщенні під літерою „Б" - кухня з 1998 року, використовувала його для
особистих потреб , тому на неї покладається обов'язок несення витрат по утриманню
будівлі. Доказів же в підтвердження суми витрат 7462 грн., понесених нею, суду
не надала. Мешкання ОСОБА_2. у підсобному приміщенні перешкоджає ОСОБА_1 у
здійсненні її права користування , володіння та розпорядження своїм майном,
тому суд усунув такі перешкоди шляхом виселення ОСОБА_2. з цього домоволодіння
з усіма членами її родини.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення відповідачки та її представника,
дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає , що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду - залишенню без змін з таких підстав.

Відповідно до
вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і
заперечень , підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому
засіданні.

Розглядаючи
позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2., суд повно та всебічно з'ясував обставини
справи, перевірив доводи та заперечення сторін, правильно встановив
правовідносини, які склались між ними і дійшов до обгрунтованого висновку про
задоволення позову ОСОБА_1 та відмову в задоволенні зустрічного позову
відповідачки.

Суд встановив,
що за рішенням Шахтарського міського суду від 21 травня 1981 року недобудований
будинок АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1.

Враховуючи
вимоги ст.ст. 355, 356, 357 ЦК
України питання про виділення частки у спірному домоволодінні може
розглядатися судом, якщо такий спір виник між співвласниками домоволодіння. Суд
першої інстанції, з урахуванням обставин справи, зробив правильний висновок про
те, що сторони не є співвласниками спірного домоволодіння, ніколи не мешкали
єдиною родиною та не мали наміру у подальшому проживати разом, домовленості про
утворення спільного майна не було.

Відповідачка
ОСОБА_2 не надала суду переконливих доказів дозволу на перебудову підсобних
приміщень спірного домоволодіння та існування домовленості на утворення
спільного майна.

Як встановлено в
судовому засіданні і це не заперечувала відповідачка, з початку будівельних
робіт і до 2005 року ОСОБА_1 перебувала за межами України, не підтримувала
ніяких стосунків з невісткою і не могла знати про проведення нею будівельних
робіт.

Відповідно до
ст. 376 ЦК України
особа, яка самовільно здійснює будівництво нерухомого майна, не набуває права
власності на нього. Якщо власник /користувач/ земельної ділянки заперечує проти
визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснює самовільне
будівництво на його земельній ділянці, майно підлягає зносу особою, яка
здійснює самовільне будівництво або за його рахунок.

Оскільки судом
встановлено, що ОСОБА_2 самовільно здійснювала переобладнання підсобних
приміщень та будівництво нових, суд обгрунтовано відмовив їй в задоволенні
вимог про стягнення компенсації понесених витрат.

Відмовляючи
ОСОБА_2. в задоволенні вимог про стягнення витрат по утриманню будинку, суд
правильно послався на те, що вона проживала в приміщенні під літерою „Б" -
кухня з 1998 року, використовувала його для особистих потреб та потреб членів
своєї родини, тому на неї покладається обов'язок несення витрат по утриманню
будинку.

Приймаючи
рішення про виселення відповідачки з усіма членами її родини, суд правильно
послався на те, що проживання її у підсобному приміщенні перешкоджає ОСОБА_1 в
здійсненні її права користування, володіння та розпорядження своїм майном.

За правилами ст.
156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають
разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим
приміщенням нарівні з власником будинку(квартири), якщо при їх вселенні не було
іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних
відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування
займаним приміщенням.

В судовому
засіданні встановлено, що відповідачка вселилася в спірне домоволодіння без
згоди на це власниці ОСОБА_1, не зареєстрована в цьому домоволодінні, однією
сім'єю з ОСОБА_1 не проживала, а тому правила ст. 156 ЖК України на
відповідачку не розповсюджуються і суд дійшов обгрунтованого висновку про її
виселення з усіма членами родини, про що вона вже попереджувалась власником в
жовтні 2005 року.

Виходячи з
наведеного, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції вірно встановлені
обставини справи, дана їм належна правова оцінка і правильно вирішений спір.

Рішення суду
першої інстанції постановлено на підставі наданих сторонами доказів у
відповідності з нормами матеріального і процесуального законодавства.

Доводи
апеляційної скарги ОСОБА_2. є непереконливими і не спростовують висновків суду.

Згідно зі ст.
308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний
суд, -

ухвалив:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2. відхилити.

Рішення
Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 25 травня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала суду
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання нею законної сили .