АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

30 листопада 2007
року                                                                                                  м.
Одеса

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду

Одеської
області  в складі:

головуючого
-  судді                             Плавич
Н.Д.

суддів:                                                     Кварталової
A.M.,

Галушко
Л.А., розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя
від 16  лютого   2006року
та ухвалу  колегії  суддів
судової  палати   з
цивільних  справ апеляційного суду
Запорізької області від 20 квітня 2006 року

за
позовом ЗАТ „Український мобільний зв'язок" в особі Запорізької філії
„Український мобільний зв'язок" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
послуги та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ЗАТ „Український мобільний
зв'язок" в особі Запорізької філії „Український мобільний зв'язок"
про визнання недійсним договору про надання послуг мобільного зв'язку ,-

встановила:

01 квітня 2004 року позивач ЗАТ „Український мобільний
зв'язок" в особі Запорізької філії „Український мобільний зв'язок"
звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
послуги.

16 липня 2004 року ОСОБА_1 звернувся із зустрічним позовом до ЗАТ
„Український мобільний зв'язок" в особі Запорізької філії „Український
мобільний зв'язок" про визнання недійсним договору про надання послуг
мобільного зв'язку.

Рішенням Ленінського районного суду м.Запоржжя від 16 лютого 2006 року,
залишеним без зміни ухвалою колегії суддів судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Запорізької області від 20 квітня 2006 року, позов ЗАТ
„Український мобільний зв'язок" в особі Запорізької філії „Український
мобільний зв'язок" задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ЗАТ
„Український мобільний зв'язок" заборгованість за послуги мобільного зв'язку
в розмірі 683,42грн., витрати, понесені по сплаті державного мита в розмірі
51грн., а всього 734,42грн. У задоволені зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

В касаційній скарзі позивач по зустрічному позову ОСОБА_1 просить судові
рішення скасувати, справу направити на новий судовий розгляд до суду 1-ї
інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідача, доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали
справи, законність і обгрунтованість судових рішень в межах позовних вимог та
доводів касаційної скарги, колегія суддів вважає, що підстави перегляду у
касаційному порядку судових рішень відсутні, виходячи з наступного.

Головуючий у
першій інстанції   Дубина Л.А.                                     Справа №
33ц-1454/07

Доповідач                          Плавич Н.Д.                                                       Категорія
ЦП: 44

Задовольняючи позовні вимоги ЗAT „Український
мобільний зв'язок" в особі Запорізької філії „Український мобільний
зв'язок", суд першої інстанції виходив з того, що 29.10.2002р. між
позивачем та відповідачем був укладений договір №925921 та додаткова угода про
надання послуг мобільного зв'язку УМЗ. Відповідач ОСОБА_1 особисто знайомився
із договором та додатковою угодою, підписав їх, тобто між позивачем та
відповідачем було досягнуто згоди з усіх суттєвих умов. Однак, користуючись
послугами мобільного зв'язку, ОСОБА_1 своєчасно сплату за послуги не вносив та
сума заборгованості склала 163,42грн., у зв'язку з чим 29.11.2003р. договір між
сторонами було розірвано та відповідно до п.п.1.4. додаткової угоди нараховано
штраф в сумі 520грн. Тому, суд, враховуючи вимоги ст.ст.153,161 ЦК України (в
ред. 1963р.) прийшов до висновку про задоволення позову З AT
„Український мобільний зв'язок" в особі Запорізької філії „Український
мобільний зв'язок".

В підтвердження вимог зустрічного позову ОСОБА_1 не було надано належних
доказів, тому суд відмовив у задоволені зустрічного позову.

Суд апеляційної інстанції обґрунтовано погодився з таким висновком суду
першої інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними
обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати
питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про
перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені
з додержанням норм матеріального та процесуального права, а підстави,
передбачені ч. 1 ст. 338 ЦПК України для обов'язкового скасування судового
рішення - відсутні.

Наведені
в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав
для висновків про порушення або неправильне застосування судами норм права, які
привели до неправильного вирішення справи.

Тому законних підстав для скасування судових рішень з направленням справи
на новий судовий розгляд - не має.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати
з цивільних справ апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду М.Запоріжжя від 16
лютого 2006року та ухвалу колегії суддів судової палати з цивільних справх
апеляційного суду Запорізької області від 20 квітня 2006 року залишити без
змін.

Ухвала суду
оскарженню не підлягає.