Справа №2-593/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

2007
року серпня 06 дня                                                                      місто
Луцьк

Луцький
міськрайонний суд Волинської області в складі: головуючого - судді Іщук
Л.П.,  при секретарі Макусі В.А.,  з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника
відповідача Волинської обласної державної філармонії Мацея A.M.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2до Волинської обласної державної
філармонії про поновлення на роботі,

встановив:

ОСОБА_2
звернувся в суд з позовом до Волинської обласної державної філармонії про
поновлення на роботі,  посилаючись на
такі обставини.

З
07.03.2006 року працював на посаді заступника директора Волинської обласної
державної філармонії. За час роботи неодноразово звертався у відповідні органи
з заявами щодо зловживань посадових осіб філармонії своїми обов'язками. В
зв'язку з цим було організовано його звільнення з посади в зв'язку з
скороченням чисельності і штату працівників.

Вважає
звільнення незаконним,  оскільки воно
викликане упередженим ставленням відповідача до нього. Просить поновити його на
роботі.

Під час
розгляду справи представник позивача змінив підставу позову. Просить поновити
позивача на роботі в зв'язку з тим,  що
було порушено порядок та процедуру звільнення.

В судове
засідання позивач не з'явився. Представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав.
Суду пояснив,  що звільнення позивача з
роботи відбувалося з порушенням процедури,
а саме,  було порушено порядок
повідомлення працівника про наступне вивільнення,  не з'ясовано,
чи має працівник переважне право на залишення на роботі,  порушено порядок повідомлення профспілки про
можливе звільнення та порядок отримання попередньої згоди профспілкового
комітету на звільнення.

Представник
відповідача Мацей A.M. позов не визнав.
Суду пояснив,  що звільнення було
проведене законно,  з дотриманням
процедури. Зазначив,  що було отримано
згоду профспілкового комітету,  хоч
згідно закону допускається розірвання трудового договору з ініціативи власника
або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної
профспілкової організації у випадках звільнення керівника підприємства,  установи,
організації,  його заступників.
Упереджене ставлення адміністрації до позивача повністю заперечив як таке,  що не підтверджується ніякими доказами.

Заслухавши
пояснення осіб,  які беруть участь у
справі,  дослідивши письмові докази,  суд приходить до висновку,  що позов до задоволення не підлягає з
наступних підстав.

2

Відповідно
до п.1 ч.1  ст. 40 КЗпП України трудовий договір
може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в
організації виробництва і праці,  в тому
числі ліквідації,  реорганізації,  банкрутства або перепрофілювання
підприємства,  установи,  організації,
скорочення чисельності або штату працівників.

Статтею
49-2 КЗпП України передбачено,  що про
наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два
місяці. Одночасно з попередженням про звільнення власник або уповноважений ним
орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві,  установі,
організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи
спеціальністю,  а також у разі відмови
працівника від переведення на іншу роботу працівник,  за своїм розсудом,  звертається за допомогою до державної служби
зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Як
роз"яснив Пленум Верховного Суду України в п.19 постанови від 6 листопада
1992 року №9 „Про практику розгляду судами трудових спорів",  розглядаючи трудові спори ,  пов'язані із звільненням за п.1  ст. 40 КЗпП,
суди зобов'язані з'ясувати,  чи
дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці,  зокрема скорочення чисельності або штату
працівників,  чи додержано власником або
уповноваженим ним органом норм законодавства,  що регулюють вивільнення працівника,  які є докази щодо змін в організації
виробництва і праці,  про те,  що працівник відмовився від переведення на
іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості
перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві,  установі,
організації,  чи не користувався
вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи
попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення.

Право
власника або уповноваженого ним органу визначати чисельність працівників і
штатний розпис нормативно закріплено щодо підприємств та їх об'єднань у
ч.3  ст. 64 ГК. Право визначати
чисельність і штат працівників належить тільки власникові або уповноваженому
ним органу. Суд при розгляді спору про поновлення працівника на роботі
зобов'язаний перевірити наявність підстав для звільнення ( чи мало місце
скорочення чисельності або штату працівників ). Але він не вправі обговорювати
питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників.

Як
встановлено в судовому засіданні з пояснень сторін,  письмових доказів,  ОСОБА_2 з 07.03.2006 року по 13.11.2006 року
працював заступником директора Волинської обласної філармонії.

01.08.2006
року адміністрація філармонії повідомила профспілковий комітет про наміри
скоротити штатну посаду заступника директора філармонії з 01.09.2006 року та не
раніше 01.11.2006 року звільнити працівника,
який займає вищевказану посаду в зв"язку з економією бюджетних
коштів та недоцільністю її існування внаслідок виконання функцій та обов'язків
працівника іншим заступником директора філармонії - директором хору ОСОБА_3
протягом останніх дванадцяти місяців,  що
вбачається з пояснень сторін та повідомлень №116-1 ( 1-6 ) від 01.08.2006
року,  №183 від 10.11.2006 року,  №172 від 16.10.2006 року (а.с. 9).

Наказом
Волинської обласної філармонії від 31.08.2006 року №62 о/д скорочено штатну
одиницю заступника директора Волинської обласної філармонії з 12 листопада 2006
року в зв'язку з виробничою необхідністю.

Таким
чином,  судом встановлено,  що у відповідача дійсно мали місце зміни в
організації виробництва і праці.

Наказом
Волинської обласної філармонії №89 о/с від 11.09.2006 року позивача було
попереджено про вивільнення з роботи з 11.11.2006 року в зв'язку із скороченням
чисельності згідно п.1 с. 40 КЗпП України ( а.с. 7 ) і доведено до відома
державної служби зайнятості звіт про наступне вивільнення ОСОБА_2 ( а.с.    ).

За
поданням адміністрації Волинської обласної філармонії від 16.10.2006 року (
а.с.  11 ) профспілковий комітет
підприємства 20 жовтня 2006 року дав попередню згоду на звільнення позивача з
роботи на підставі  ст. 40 ч.1 п.1 КЗпП
України (а.с. 12-13 ).

з

З
пояснень позивача,  його
представника,  пояснень представника
відповідача та акта від 10.11.2006 року встановлено,  що позивачу було запропоновано іншу роботу у
Волинській обласній філармонії,  від якої
він відмовився.

Наказом
Волинської обласної філармонії №125 о/с від 13.11.2006 року ОСОБА_2 звільнено з
посади у зв'язку з скороченням чисельності згідно п.1  ст. 40 КЗпП України.

Таким
чином,  відповідачем дотримані
передбачені законом порядок і строки звільнення в зв'язку з скороченням
чисельності або штату працівників.

Позивач
не довів,  що порушений порядок
звільнення з роботи. Посилання представника позивача як на порушення порядку
звільнення на те,  що не були враховані
переваги на залишення на роботі,  є
необгрунтованими,  оскільки згідно  ст. 42 КЗпП України при скороченні
чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва
і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш
високою кваліфікацією і продуктивністю праці,
а в даному випадку скорочувалась лише одна посада заступника директора,  тому відповідач не мав можливості застосувати
дану норму. Крім того,  позивачу були
запропоновані вакантні посади,  але від
іншої роботи він відмовився. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду
України,  даних в п.19 постанови від 6
листопада 1992 року №9 „Про практику розгляду судами трудових спорів"
власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад
провести перестановку ( перегрупування ) працівників і перевести більш
кваліфікованого працівника,  посада якого
скорочується,  з його згоди на іншу
посаду,  звільнивши з неї з цих підстав
менш кваліфікованого представника. Якщо це право не використовувалось,  суд не повинен обговорювати питання про
доцільність такої перестановки.

Позивач
не довів і того,  що звільнення з роботи
є результатом упередженого ставлення до нього адміністрації установи. З
пояснень позивача,  з матеріалів справи
вбачається,  що позивач неодноразово
звертався до державних органів зі скаргами на дії посадових осіб установи,  однак суд не знаходить причинового
зв"язку між звільненням позивача і його відносинами з адміністрацією.

За
наведених обставин суд приходить до висновку,
що позов безпідставний і задоволенню не підлягає.

Керуючись  ст.
ст.  8,  10,
11,  58,  60,
209,  212,  213,
215,  218 ЦПК України,  на підставі
ст.  ст.  40, 42, 43, 43-1, 49-2 КЗпП України,  суд

вирішив:

В позові
ОСОБА_2 до Волинської обласної державної філармонії про поновлення на роботі
відмовити.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання
заяви про апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня його
проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не буде подано. Якщо буде подано заяву про апеляційне
оскарження,  але апеляційна скарга не
буде подана в строк,  встановлений
статтею 294 ЦПК України,  рішення суду
набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної
скарги рішення,  якщо його не скасовано
набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.