Справа
№ 22ц-6552/2007
Головуючий у 1 інстанції Халаджи О.В.
Доповідач Ігнатова Л.Є.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2007
року       Апеляційний суд Донецької
області в складі:

головуючого
Шабанової В.О.,

суддів:
Ігнатової Л.Є., Маширо О.П.,

при секретарі:
Кошмак Т.С.,

розглянув у
відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Димитровського міського суду Донецької області від
11 липня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Димитрівської центральної
міської лікарні про стягнення моральної шкоди,-

установив:

До Апеляційного
суду звернуся позивач ОСОБА_1. із апеляційною скаргою на рішення Димитровського
міського суду Донецької області від 11 липня 2007 року, яким йому у задоволенні
позовних вимог до Димитровської центральної міської лікарні про стягнення
моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній
скарзі позивач просить рішення суду скасувати та провести повторну
судово-медичну експертизу, оскільки вважає, що знимок № 2 від 27.10.2005 року
належить не йому, а іншій людині.

Заслухавши
доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний
суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом першої
інстанції при розгляді цієї справи встановлено, що 18 вересня 2006 року
ОСОБА_1. звернувся з вказаним позовом до відповідача і зазначав, що він
працював у Відокремленому підрозділі шахта ім. Стаханова державного підприємства "Красноармійськвугілля"
з жовтня 2003 року по березень 2006 року. 27.10.2005 року він отримав травму на
виробництві і звернувся за медичною допомогою в Демитровську центральну міську
лікарню. В цей же день був госпіталізований з діагнозом „зашиб правої половини
грудної клітини", але ніякого лікування він не отримував і 31.10.2005 року
вже був виписаний до праці. Він неодноразово пояснював завідуючому
травмотологічного відділення Юрченку С.Л., що відчуває гостру біль у грудній
клітині, припускаючи, що у нього перелом і просив призначити відповідне
лікування. Але йому в цьому було відмовлено, мотивуючи тим, що він має тільки
зашиб грудної клітини. Оскільки поліпшення здоров"я у нього не наступило,
він звернувся за медичною допомогою в Красноармійську центральну районну
лікарню, де йому був встановлений закритий перелом п"ятого ребра з правої
сторони грудної клітини та призначене відповідне лікування, яке проходив
амбулаторно з 1 по 25.11.2005 року.

Вважає, що
відповідачем був неправильно встановлений діагноз і неправильне своєчасне
адекватне лікування, внаслідок чого він був вимушений знаходитися на лікуванні
більше ніж потрібно. З причини відсутності належного лікування він тривалий час
переносив фізичний біль.

Крім того, час
лікування продовжувався більше ніж потрібно для лікування отриманої ним травми,
що негативно відбилось на його матеріальному становищі. У наслідок зазначених
обставин він зазнав моральних страждань. Розмір спричиненої маральної шкоди
оцінює у сумі 5000 грн., яку і просив

стягнути з
відповідача у відшкодування моральної шкоди.

Відмовляючи у
задоволенні позву, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не надав
суду доказів про те, що з вини лікарів Димитровської центральної міської
лікарні йому було спричинено моральну шкоду у зв"язку з невіроно
встановленим діагнозом по травмі на виробництві, у зв"язку з отриманням
якої ОСОБА_1. знаходився на лікуванні у період з

27.10. по
31.10.2005 року.

Цей висновок
суду є підставним, та підтверджується матеріалами справи, а саме: епікризом з
історії хвороби позивача, з якого вбачається, що він потрапив у травмотологичне
відділення Димитровської центральної міської лікарні 27.10.2005 року зі скаргою
на біль у правой половині грудної клітини. З його слів, травма отримана на
виробництві. При його обстежені, у тому числі ренгенограмою було встановлено,
що справа кісткових ушкоджень немає. Йому призначене відповідне лікування і
31.10.2005 року у зв"язку з поліпшенням здоров"я, позивач був
виписаний до праці. (а.с.14).

З амбулаторної
карти позивача, яка була оглянута судом першої інстанції вбачається, що він
1.11.2005 року звернувся до Красноармійської міської лікарні зіз скаргою на
біль у правой проловині грудної кітини. Зі слов ОСОБА_1 травму отримав при падінні у побуту. Позивач був
обстежаний та встановлено діагноз6 перелом п"ятого ребра зправа. Він також
пройшов відповідне лікування та 26.11.2006 року був виписаний до праці.

З зазначеного
вбачається, що позивач проходив курси лікування з різними травмами: з
27.10.2005 по 31.10.2005 року у зв"язку з травмою отриманою на
виробництві., а з 1.11.2005 по 26.11.2005 року у зв"язку з травмою,
отриманою при падінні у побуті. Тобто це дві різні травми. При першій травмі
він кісткових ушкоджень не мав, а при другій травмі він отримав перелом
п"ятого ребра справа.

Цей факт
підтверджується і висновком судово-медичної експертизи від 24.01.2007 року, з
якої вбачається, що експертами були досліджені медичні документи позивача та
дійшли висновку, що діагноз: "забій правої половини грудної клітини"
у ОСОБА_1 в період його лікування у

травмотологічному
відділенні Димитровської ЦМЛ з 27.10.2005 року встановлено правильно.
Обстеження було проведено у повному обсязі.

Згідно даним
амбулаторної карти ОСОБА_1, він отримав повторну травму грудної клітини після
виписки із Димитровської ЦМЛ 31.10.2005 року у побуті при падінні з дерева, у
зв"язку з чим звертався до лікаря поліклініки Красноармійської ЦРЛ
1.11.2005 року (а.с.58-59).

За таких
обставин суд першої інстанції, правильно застосувавши норми матеріального права
(ст. 1167 ЦК України),
дійшов обгрунтованого висновку про необхідність в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1. відмовити.

Доводи позивача,
що нібито його рентгенівські знімки, які зроблені в Димитровській лікарні
замінені є безпідставними, оскільки вони підписані. А доказів, що ці знімки
замінені він ненадав. Більш того на такі обставини він в суді першої інстанції
не посилався.

Постановлене у
справі рішення є законним й обгрунтованим, воно ухвалене з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Наведені у
скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом
норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи, тому підстав для її задоволення немає.

Згідно зі ст.
308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки
апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції при розгляді
цієї справи вимог матеріального чи процесуального права або неправильної оцінки
досліджених по справі доказів, то підстав для скасування судового рішення не
має.

Керуючись ст.
ст. 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд,-

Ухвалив:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Димитровського міського суду Донецької області від 11 липня 2007 року залишити
без зміни.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена протягом двох місяців безпосередньо до Верховного Суду України.