Справа № 22-ц-1465                             Головуючий у 1 -й інстанції - Жмурченко В.Д.
- 36                                          Суддя-доповідач   - Ільченко О.Ю.
УХВАЛА

іменем       України

27
листопада 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого -
Смирнової Т.В.,

суддів -    Ільченко О.Ю.,    Данильченко Л.О.

з участю
секретаря судового засідання -   Пархоменко А.П.

та осіб,  які прийняли участь у
справі - позивачки,  відповідача та його
представника

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду Сумської області

за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Недригайлівського районного суду Сумської області
від 02 жовтня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів на повнолітню дитину,  яка
продовжує навчання,  -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
суду стягнуто з ОСОБА_1  на користь
ОСОБА_2  на утримання повнолітньої дочки
ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1,  яка продовжує навчання,  аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі
150 грн. щомісячно,  починаючи з 9 липня
2007 року до досягнення нею 23 років чи закінчення навчання.

Вирішено питання
про стягнення з ОСОБА_1  судових витрат.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1  не
погоджується з рішенням суду,
посилається на його незаконність,
неповне з'ясування судом обставин,
що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду обставинам справи,  порушення судом норм матеріального та процесуального
права.

Зокрема,  зазначає,
що він не має можливості надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці
грошима із-за скрутного фінансового становище,
разом з тим,  не заперечує
надавати їй допомогу продуктами.

Вважає,  що у позивачки з дочкою краще матеріальне
становище ніж у нього.

Не погоджується
з розміром стягнутого з нього судового збору.

З цих та
інших підстав просив скасувати рішення суду 1 інстанції та постановити нове
рішення,  яким відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Задовольняючи
позовні вимоги,  суд 1 інстанції вважав
,  що відповідач має можливість надавати
матеріальну допомогу своїй повнолітній дочці.

Колегія
суддів дослідивши доводи апеляційної скарги,
перевіривши рішення в межах цих доводів ,  заслухавши пояснення сторін,  дійшла висновку,  що скарга підлягає відхиленню виходячи з
таких підстав.

Частково     задовольняючи     позовні вимоги   про стягнення   аліментів на повнолітню дочку ОСОБА_3,  яка продовжує навчання і батьком якої є
відповідач по справі,  суд 1 інстанції
виходив з вимог  ст.
ст.  199, 200 СК
України. Судом аліменти присуджені в твердій грошовій сумі,  при цьому суд послався на те,  що відповідач взмозі надавати матеріальну
допомогу дочці щомісячно по 150 грн.

Колегія
суддів погоджується з такими висновками суду,
оскільки вони зроблені на підставі фактичних обставин справи і
правильного застосування норм законодавства.

Відповідно
до ч. 1  ст.  199 Сімейного кодексу України ,  якщо повнолітні дочка,  син продовжують навчання і у зв'язку з цим
потребують матеріальної допомоги,  батьки
зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови,  що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Отже,  дана стаття передбачає право повнолітньої
дитини на утримання батьків під час навчання.

Судом 1
інстанції встановлено ,  що сторони
проживають окремо. Відповідач є батьком ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1,
яка проживає з матір'ю. З моменту досягнення дочкою повноліття
відповідач перестав сплачувати аліменти на її утримання.

ОСОБА_3
навчається на 2-му курсі філологічного факультету Сумського державного
педагогічного університету ім.  А.С.  Макаренка на бюджетній основі денної форми навчання
,  що підтверджується довідкою Сумського
державного педагогічного університету і середньомісячний розмір стипендії в
2006 - 2007 p.p. становив близько
200 грн. ( а.с.  100) Дочка знаходиться
лише на утриманні матері,  яка не має
постійного місця роботи .

Згідно
довідки голови Велико-Будської сільської ради від 12.09.2007 року № 125,  позивачка має в приватній власності земельну
ділянку та житловий будинок з господарськими будівлями,  що знаходиться в с Великі
будки,  Недригайлівського району,  Сумської області. Транспортних засобів немає.

В
судовому засіданні позивачка пояснила,
що обробляє земельну ділянку,  яку
вона має для того,  щоб забезпечити себе
продуктами харчування. Ніякого іншого підсобного господарства не має.

Із
матеріалів справи вбачається,  що
відповідач проживає вОСОБА_1 разом з матір'ю,
дружиною та двома неповнолітніми дітьми. Має в користуванні земельну
ділянку,  легковий автомобіль ЗАЗ
110307,  трактор Т-40,  яким проводить оранку городів,  а також в господарстві утримує дві корови,  дввоє поросят та 30 шт. птиці ( а.с.  98).

Відповідно
до довідки Роменського центру електрозв'язку № 4 Сумської філії ВАТ Укртелеком
№ 04/07-1316 від 10.09.2007 року ,  що
знаходиться в матеріалах справи,  ОСОБА_1  працює електромонтером лінійних споруд
електрозв'язку та проводного мовлення дільниці Технічної експлуатації засобів
електрозв'язку Цеху електрозв'язку № 6 м.
Недригайлів з 17 липня 2007 року з окладом 672 грн. в місяць. (а.с.  39).

Крім
того,  із довідки голови Зеленківської
сільської ради № 129 від 17.09.2007 року вбачається,  що відповідач має доход від реалізації
сільськогосподарської продукції,  без
утримання податку ( а.с.  99). Ці
обставини відповідач не заперечував.

Дружина відповідача
також    працює і    відповідно до довідки на а.с.  26 отримує заробітну плату,  тобто частина цих коштів використовується на
утримання їх дітей.

За таких
умов ,  коли відповідач крім заробітку
має доходи від свого господарства,  то
суд обгрунтовано прийшов до висновку,  що
він взмозі надавати дочці допомогу в розмірі 150 грн.

Посилання
апелянта на стан здоров'я,  на те,  що він має двох дітей шкільного віку , один
із яких хворий,  а також матір похилого
віку,  не спростовують висновок суду. Все
це було враховано при визначенні розміру аліментів. Крім того,  відповідач на надав доказів щодо витрат на
лікування сина,  а також в судовому
засіданні було встановлено,  що його мати
отримує пенсію в розмірі 500 грн.,  тобто
на утриманні сина не знаходиться.

В суді
апеляційної інстанції відповідач зазначав,
що він можливо б надавав допомогу дочці,
але на добровільних умовах.

Доводи
апелянта про незаконність стягненого з нього судового збору в сумі 51 грн. є
необгрунтованими ,  оскільки позовні
вимоги про стягнення аліментів є майновим спором і відповідно до  ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про
державне мито» розмір судового збору становить 1 відсоток ціни позову,  але не менше 3 неоподаткованих мінімумів
доходів громадян.

Є
помилковими посилання апелянта на те,  що
суд вийшов за межу позовних вимог,  застосовуючи
п.1 ч.1  ст.  367 ЦПК України щодо негайного виконання
судового рішення,  оскільки ця норма
передбачає,  що суд має право допускати
негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах за один
місяць.

Інші доводи
апеляційної скарги також не спростовують висновків суду.

Рішення
суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права,  колегія суддів не знаходить підстав для його
зміни або скасування.

Керуючись  ст.
ст.  303,    307,
308,  313- 315   ЦПК України,     колегія суддів , -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити,
а рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 02
жовтня 2007 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двох місяців може бути
оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду