АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29
жовтня 2007 року                                                                                          м.
Донецьк

Колегія суддів
Апеляційного суду Донецької області

в складі:

Круглікової
К.С., Краснощокової Н.С., Шевченко В.Ю.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті
особи: Одинадцята та Четверта Київські державні нотаріальні контори про
визнання недійсним заповіту та заяви від імені ОСОБА_3, за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання заповіту частково недійсним, визнання права
власності та розподіл квартири в натурі, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Подільського районного суду м. Києва від 3 квітня 2006р. та ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 22 серпня 2006р.,

встановила:

У
березні 2005р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання
недійсним заповіту на ім'я відповідача та заяви від імені ОСОБА_3, посвідчених
5.05.2004р. Державним нотаріусом Одинадцятої Київської державної нотаріальної
контори.

Зазначав, що ОСОБА_3 та його дружина ОСОБА_4 були прихожанами Покровського
монастиря м. Києва, де він служить священиком. 32002р. він постійно спілкувався
з ними, близьких родичів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не мали і за їх словами вони
заповіли йому свою квартиру за АДРЕСА_1. та просили після смерті поховати їх.

ІНФОРМАЦІЯ_1р. ОСОБА_4 померла. Гроші на похорон зібрали
прихожани та

Справа
№33-ц - 2339 кс / 2007р.                                                     Категорія
ЦП 34

Головуючий у
першій інстанції Одинець В.М.

Доповідач
Краснощокова Н.С.

2

виділив
монастир. Поховання відбулось 6 травня 2004р., а 5 травня 2004р. ОСОБА_3 разом
із медсестрою монастиря оформляли документи для поховання ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_2р. помер ОСОБА_3, поховання якого здійснив позивач. Сусідка ОСОБА_3
повідомила його, що напередодні смерті останній просив сповістити позивача про те,
щоб він похоронив його біля дружини та що квартиру вони заповіли на його ім'я.
За заповітом ОСОБА_4 він звернувся із заявою про прийняття спадщини.
З'ясувалось, що 16.05.2004р. в Єдиному реєстрі заповітів та спадкових справ
зареєстровано заповіт від імені ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_2, посвідчений державним
нотаріусом Одинадцятої державної нотаріальної контори 5 травня 2004р. о 12 год.
10 хвилин. Одночасно з посвідченням заповіту нотаріусом зареєстровано заяву
ОСОБА_3 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 у вигляді обов'язкової
частки, оскільки він є непрацездатним. Оскільки у цей час ОСОБА_3 не міг
скласти заповіт, бо разом із медсестрою монастиря займався організацією
поховання ОСОБА_4 позивач просив визнати заповіт на ім'я відповідача від імені
ОСОБА_3, а також заяву про прийняття спадщини недійсними.

ОСОБА_2
звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_1
про визнання заповіту частково недійсним, визнання права власності та розподіл
квартири в натурі. Зазначав, що він є єдиним спадкоємцем майна після смерті
ОСОБА_3, який мав право також на обов'язкову долю після смерті дружини. Тому
просив визнати частково недійсним заповіт ОСОБА_4 на ім'я позивача, визнати за
ним право на 3/4 частини спадкового майна після смерті ОСОБА_3 та розділити в
натурі спадкове майно - однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, виділивши йому в натурі
3/4 частини квартири.

Рішенням
Подільського районного суду м. Києва від 3 квітня 2006р. позов ОСОБА_1 задоволено,
визнано недійсними заповіт, складений від імені ОСОБА_3 5.05.2004р. на ім'я
ОСОБА_2, та заяву від імені ОСОБА_3, посвідчені державним нотаріусом
Одинадцятої державної нотаріальної контори 5 травня 2004р. У задоволенні
зустрічного позову відмовлено.

Ухвалою
Апеляційного суду м. Києва від 22 серпня 2006р. апеляційна скарга ОСОБА_5 в
інтересах ОСОБА_2 відхилена, рішення Подільського районного суду м. Києва від 3
квітня 2006р. залишено без зміни.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалені у
справі

рішення, посилаючись на порушення судами вимог
матеріального і процесуального права.

Згідно
із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно
до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або
(та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з
додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги їх
висновків не спростовують.

Відсутні й
передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судових
рішень.

3

Ураховуючи
наведене,  колегія суддів вважає за
необхідне відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись
статтями 332,  336,  337 ЦПК України,  колегія суддів Апеляційного суду Донецької
області

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_2   відхилити.

Рішення
Подільського районного суду м.  Києва від
3 квітня 2006р. та ухвалу Апеляційного суду м.
Києва від  22 серпня 2006р.
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не

підлягає.