УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

20
листопада   2007 року                                                                         м.  Одеса

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду

Одеської
області   в складі:

головуючого
-   судді                                          Плавич Н.Д.

суддів:                                                                   Кварталової
A.M.,

Мартинова К.П.

розглянувши
у попередньому судовому засіданні цивільну справу за касаційною скаргою ОСОБА_1
по довіреності представника ОСОБА_2 на рішення Вольнянського районного суду
Запорізької області від 28.10.2004р.,
ухвалу колегії суддів судової палати з цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області від 19 квітня 2005р.

за
позовом ОСОБА_1 ,  яка діє в інтересах ОСОБА_2,  ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_3 про визнання права
власності на спадкове майно   в порядку
спадкування,

встановила:

ОСОБА_1
у січні 2004р. звернулася до суду з вказаним позовом в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3

В
обґрунтування своїх вимог посилалася на те,
що з 03.08.1985р. по 02.06.1996р. перебувала у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_4.  У них є дитина,  син ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1

ІНФОРМАЦІЯ_2
її чоловік помер Після смерті батька син фактично прийняв спадщину ,
отримав в порядку спадкування 1/2 частину спадкового
майна,  що було виділено його батькові на
підставі рішення суду від 14.10.1997ор.,
в нотаріальній конторі спадкове майно не було оформлено.

Другу
частину спадщини після смерті ОСОБА_4 прийняла мати померлого,  ОСОБА_5,
яка теж ІНФОРМАЦІЯ_3 померла. Після її смерті відкрилася спадщина.
Позивач вважає,  що спадкоємцями на майно
померлої є її син померлої - відповідач ОСОБА_3,  і її син,
в інтересах якого заявлено позов,
ОСОБА_2.

В грудні
2003р. позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття
спадщини,  проте їм було відмовлено,  оскільки 22.10.2003р. свідоцтво про право на
спадщину за заповітом було видано відповідачу ОСОБА_3

справа
33ц-771-07                                                                       категорія:
ЦП- 34.

головуючий у
першій інстанції Черненко Л.І. доповідач: Плавич Н.Д.

Посилаючись
на вказані обставини,  позивач просила
про задоволення вимог,  визнати недійсним
свідоцтво про право на спадщину,  видане
на ім'я ОСОБА_3 22.10.2003р.,  визнати за
її сином ОСОБА_2 право власності на 1/3
частину домоволодіння АДРЕСА_1 у
вигляді двох будинків ;
1/3 частину земельного паю; 1/3
частину грошових внесків в Ощадбанку; 2/3
частини внесків; 2/3
частини фундаменту під житловий будинок ,  на
земельній ділянці АДРЕСА_2; 2/3
частини будівельних матеріалів та мотоцикл " Ява-350".

При
розгляді справи до участі був залучений ОСОБА_2,  який досяг повноліття,  він підтримав свої вимоги в повному обсязі.

Відповідач позов
не визнав.

Рішенням
Вольнянського районного суду Запорізької області від 28.10.2004р.в позові
відмовлено.(а.с. 84).

Ухвалою
колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької
області від 19.04.2005р. рішення суду 1
інстанції залишено без змін(а.с. 111).

З
касаційною скаргою на вказані судові рішення звернулася ОСОБА_1,  яка по довіреності представляє інтереси сина
ОСОБА_2,  просить про скасування судових
рішень,  повернення матеріалів справи до
суду 1 інстанції,  посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права.

Заслухавши
доповідача,  доводи касаційної
скарги,  перевіривши матеріали
справи,  колегія суддів вважає,  що відсутні підстави для перегляду рішень у
касаційному порядку виходячи з наступного.

По
матеріалам справи встановлено,  що після
смерті ОСОБА_5,  яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 спадщина,  що залишилася після її смерті,  перейшла за заповітом її сину відповідачу
ОСОБА_3 ,  який 22.10.2003р. отримав у нотаріальній конторі
свідоцтво про право власності за заповітом(а.с. 34).

Оспорюючи
вказане свідоцтво про право на спадщину,
позивач посилався на те,  що на
час відкриття спадщини його батька,  ще
один син спадкодавця,  помер,  він був неповнолітній,  тому йому як онуку,  належить обов'язкова доля у спадщині,  що залишилася після смерті бабусі.

Вказаний
довід спростовується вимогами  ст.  535
ЦК України( 1963р.),  яка діяла на час
відкриття спадщини.

25.05.1998р.
спадкодавець,  ОСОБА_5 склала заповіт і
все своє майно заповідала своєму сину -
відповідачу ОСОБА_3

На час
складання заповіту її другий син,  батько
позивача,  ОСОБА_4 помер ( час смерті
ІНФОРМАЦІЯ_2),  тому незважаючи на
неповноліття онук право на обов'язкову долю не отримав.

Висновок
суду відповідає вимогам закону і з ним погодилася колегія апеляційного суду.

Відповідно
до вимог ч. 1  ст.  335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними
обставини,  що не були встановлені в
рішенні чи відкинуті ним,  вирішувати
питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,  про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно
до ч. 2  ст.  324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено і це
вбачається з матеріалів справи,  що ухвала
апеляційного суду постановлена з додержанням норм матеріального та
процесуального права,  і підстави

передбачені  ст. 339 ЦПК України для скасування ухвали
суду апеляційної інстанції -відсутні.

Наведені
в касаційній скарги доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав
для висновків про порушення або неправильне застосування судами норм
права,  які привели до неправильного
вирішення справи.

Тому законних
підстав для скасування судових рішень не має.

Керуючись
ст.
ст.  332,  336,
337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області,

ухвалила:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1,  в інтересах ОСОБА_3
відхилити.

Рішення
Вольнянського районного суду Запорізької області від 28.10.2004р.,  ухвалу колегії суддів судової палати з
цивільних справах апеляційного суду Запорізької області від 19 квітня 2005р.
залишити без змін.

Ухвала суду
оскарженню не підлягає.