УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2007 року                                                                                     м.  Одеса

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого
- Громіка Р.Д.

суддів                                 - Парапана
В.Ф.,  Панасенкова В.О.

при секретарі - Щуровській О.Д.
розглянувши    апеляційну    скаргу
ОСОБА_1   на   ухвалу Біляївського районного суду Одеської
області від 26.07.2007р. по справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність
посадових осіб відділу Державної виконавчої служби Біляївського районного
управління юстиції в Одеській області,

встановила:

Заявник
звернувся до суду зі скаргою,  в якій
просить суд зобов'язати суб'єкт оскарження виконувати рішення суду,  передати на його користь нерухоме майно -будинок,  розташований за адресою: АДРЕСА_1 в рахунок
погашення боргу без повторних оцінок та торгів,
та надати йому можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого
провадження та зняти з нього копії.

У
судовому засіданні заявник підтримав свої вимоги,  та просив суд їх задовольнити,  пояснивши суду,  що рішенням Біляївського районного суду
Одеської області від 22 жовтня 2002 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
повернення боргу та рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 22 жовтня 2002 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про повернення боргу були задоволені позовні вимоги позивачів та стягнуто з
відповідача на користь ОСОБА_1 42369,
25 грн.,  та на користь ОСОБА_2 39544, 89 грн.. 09.01.2003 року суб'єктом
оскарження були відкриті виконавчі провадження по виконанню вищевказаних
рішень. У ОСОБА_3 є
будинок,  розташований за адресою:
АДРЕСА_1. В рамках
виконавчих проваджень заявником було проавансовано будівельно-технічну
експертизу для проведення оцінки та публічних торгів. Але торги не
відбулися,  документи були повернути до
ДВС.  Після цього виконавче провадження
було призупинене. Але,  22.08.2005 року в.о.
начальника ВДВС Біляївського РУЮ в Одеській області запропонував заявникові
знов провести авансування проведення будівельно-технічної експертизи. У зв'язку
з тим,  що відповідач вже сплачував гроші
за оцінку та публічні торги,  він вважає
неправомірною повторну вимогу про авансування,
та просить передати йому належний боржникові - ОСОБА_3,  будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_1 в рахунок погашення боргу без повторних оцінок та торгів.
Крім цього,  заявник пояснив,  що йому не надано можливості ознайомитися з
матеріалами виконавчих проваджень,  у
зв'язку з чим він просить суд ознайомити його з вказаними матеріалами.

Представник
суб'єкта оскарження вимоги заявника не визнав,
вважає скаргу такою,  що не
підлягає задоволенню,  та пояснив
суду,  що при веденні виконавчих
проваджень

Головуючий
у першій інстанції- Драніков С. М.                     Справа
№22ц-4410/2007р.

Доповідач
- Громік Р.Д.                                                             Категорія
6

дотримувалися
усі вимоги чинного законодавства.

Ухвалою
Біляївського районного суду Одеської області від 26.07.2007р. скарга ОСОБА_1
була задоволена частково. Було зобов'язано відділ Державної виконавчої служби
Біляївського районного управління юстиції в Одеській області надати ОСОБА_1
можливість ознайомитися з матеріалами зведеного виконавчого провадження по
виконанню виконавчих листів Біляївського районного суду Одеської області №№ 2-1248 та 2-1249.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування вищевказаної ухвали
суду,  у зв'язку з тим,  що суд порушив норми процесуального права.

Розглянувши
матеріали справи,  заслухавши
доповідача,  доводи апеляційної
скарги,  перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної
скарги,  судова колегія вважає,  що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Суд першої
інстанції правильно встановив наступні обставини.

Рішенням
Біляївського районного суду Одеської області від 22 жовтня 2002
року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про повернення
боргу та рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 22 жовтня 2002 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про повернення боргу були задоволені позовні вимоги позивачів та стягнуто з
відповідача на користь ОСОБА_1 42369,
25 грн.,  на користь ОСОБА_2 39544, 89 грн. 09.01.2003 року державним
виконавцем ОСОБА_4 були відкрити виконавчі провадження по виконанню вказаних
рішень. Постановою державного виконавця від 16.01.2003 року вказані виконавчі провадження були об'єднані. 30 травня 2003 року державним
виконавцем ОСОБА_4 був складений акт опису та арешту майна,  яким було накладено арешт на належний ОСОБА_3 житловий
будинок,  розташований за адресою:
АДРЕСА_1. Будівельно-технічною
експертизою від 03.06.2003
року була проведена оцінка та визначена вартість вказаного будинку на той
час.  Після проведення оцінки вказаний
будинок був виставлений на торги. Але торги двічі не відбулися у зв'язку з
відсутністю покупців. 25.06.2004
року державним виконавцем ОСОБА_5 була проведена переоцінка вказаного
житлового будинку для його подальшої реалізації. 26.07.2004 року до Біляївського районного суду Одеської області
надійшла позовна заява ОСОБА_3
про виключення спірного будинку з акту опису та арешту,  у зв'язку з чим,  відповідно до п.7  ст. 34,
ст.  36 ЗУ «Про виконавче
провадження»,  постановою державного
виконавця ОСОБА_5,  виконавче провадження
було зупинене до розгляду питання по суті. 10.08.2004 року цивільні справи за позовами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення
боргу були направлені до Одеського апеляційного суду для розгляду апеляційних
скарг ОСОБА_3,  у зв'язку з чим,
відповідно до п.1  ст. 40-1 ЗУ «Про виконавче
провадження»,

постановами
державного виконавця ОСОБА_5,  виконавчі
листи по вказаним цивільним справам були повернути до Біляївського районного
суду Одеської області.

Ухвалою
Біляївського районного суду Одеської області від 01.10.2004 року позов ОСОБА_3
до ОСОБА_3 про виключення будинку з акту опису та арешту був
залишений без розгляду.

Ухвалою
Апеляційного суду Одеської області від 23
грудня 2004 року
апеляційна скарга ОСОБА_3
по цивільної справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про повернення боргу була залишена без розгляду,  у зв'язку з чим постановою державного виконавця
ОСОБА_5 від 7.04.2005 року
було відкрите виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2-1249 від 04.04.2005 року. Постановою
державного виконавця ОСОБА_5 від 19.08.2005
року був накладений арешт на спірний будинок. Листами № 3794 від 22.08.2005 року,  В8-133/05 від 15.02.2006 року та В8/8114 від 06.05.2006
року заявникові було запропоновано провести авансування проведення
будівельно-технічної експертизи для проведення публічних торгів арештованого
майна. У зв'язку з тим,  що заявником не
було внесено авансовий внесок на проведення оцінки,

розпорядженням
державного виконавця № В-8/133
від 29.06.06 року
стягнення було звернено на пенсію боржника.

Ухвалою
Апеляційного суду Одеської області від 19
грудня 2005 року
апеляційна скарга ОСОБА_3 по
цивільної справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про повернення боргу була задоволена,  рішення Біляївського районного суду Одеської
області від 22 жовтня 2002 року
скасоване,  а справа направлена на новий
судовий розгляд. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 15
червня 2006 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
повернення боргу позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені. Постановою державного
виконавця ОСОБА_5 від 16
січня 2007 року
відкрите виконавче провадження по виконанню вказаного рішення. Постановою
державного виконавця ОСОБА_5 від 8
травня 2007 року
виконавче провадження було зупинене відповідно до ч.5  ст.  35 ЗУ «Про виконавче
провадження» у зв'язку з поданням ОСОБА_1 скарги на бездіяльність посадових
осіб ДВС в Біляївському районі та м.
Теплодар.

Відповідно
до п.7  ст. 34 ЗУ «Про виконавче
провадження»,  виконавче провадження
підлягає обов'язковому зупиненню у випадку подання до суду позову про
виключення майна з акта опису й арешту.

Відповідно
до п.1  ст. 40-1 ЗУ «Про виконавче
провадження»,  виконавчий документ,  прийнятий державним виконавцем до
виконання,  повертається до суду,  який його видав,  у разі відновлення судом строку для подання
апеляційної скарги на рішення,  за яким
видано виконавчий документ та прийняття цієї апеляційної скарги до розгляду.

Відповідно
до  ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження»,
з метою забезпечення провадження виконавчих дій стягувач може за
погодженням із державним виконавцем внести на депозитний рахунок відповідного
органу державної виконавчої служби певну грошову суму для здійснення необхідних
витрат або для покриття їх частини.

Відповідно
до ч.3  ст. 57 ЗУ
«Про виконавче провадження»,  для
проведення оцінки нерухомого майна,
транспортних засобів,
повітряних,  морських,  річкових суден та майна,  вартість якого перевищує сто
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,
державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта
господарювання,  який здійснює свою
діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна,  майнових прав та професійну оціночну
діяльність в Україні".

Відповідно
до ч.3  ст. 61 ЗУ
«Про виконавче провадження»,  якщо
передане торговельним організаціям майно не буде продано протягом двох
місяців,  воно підлягає переоцінці.
Державний виконавець переоцінює майно в порядку,  визначеному Кабінетом Міністрів України. У
разі коли в місячний строк після переоцінки майно не буде продано,  державний виконавець повідомляє про це
стягувана і пропонує йому вирішити питання щодо залишення за собою непроданого
майна.

Відповідно
до ч.5  ст. 62 ЗУ «Про виконавче
провадження»,  у разі відсутності
документів,  що характеризують об'єкт
нерухомості,  у зв'язку з чим його
неможливо підготувати до реалізації,
виготовлення таких документів здійснюється у встановленому порядку за
рахунок коштів стягувана.

Відповідно
до п.2 ч.2  ст. 5 ЗУ «Про виконавче
провадження»,  державний виконавець надає
сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з
матеріалами виконавчого провадження.

Таким чином
суд першої інстанції прийшов до висновку,
що скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню - в частини
надання можливості для ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. У
зв'язку з тим,  що законодавством не
передбачений порядок передання нерухомості стягувану без проведення
торгів,  проведення торгів не можливо без
проведення оцінки,  а проведення
оцінки,  в свою чергу,  не можливе без внесення стягувачем авансового
внеску,  в іншій частині вимог скарга
ОСОБА_1 була залишена без задоволення.

Судова
колегія з таким висновком суду першої інстанції може погодитись лише частково.

На думку
колегії суддів,     на період виконання
рішень суду від 22.10.2002р. по

справам за позовами ОСОБА_2
та ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,  а саме з січня 2003р. по липень
2004р.,  в діях посадових осіб відділу
державної виконавчої

служби  Біляївського районного  управління юстиції в  Одеській
області  мало  місце необгрунтоване зволікання по виконанню
вказаних рішень суду.

Так,  згідно матеріалів справи,  виконавчі листи по вищевказаним рішенням суду
були отримані виконавчою службою 08.01.2003р.. Виконавче провадження було
відкрите 09.01.2003р.,  та боржнику був
наданий строк для добровільного виконання рішень суду до 16.01.2003р.. Тільки
30.05.2003р. був складений акт опису та арешту майна боржника. 03.06.2003р.
була проведена експертиза щодо оцінки майна боржника - житлового
будинку. З цього часу,  та до березня
2004р. ніяких дій по виконавчому провадженню не було проведено. Після
неодноразових скарг ОСОБА_1,  йому тільки
29.03.2004р. була надана відповідь,  що
матеріали виконавчого провадження були надіслані до Одеського управління
юстиції для узгодження щодо реалізації арештованого майна. Після цього,  були призначені прилюдні торги арештованого
будинку на 20.05.2004р.,  та повторні на
22.07.2004р.,  які дійсно не відбулися у
зв'язку з відсутністю покупців.

Далі,  а саме з липня 2004р. посадові особи відділу
державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції в
Одеській області діяли в межах закону України «Про виконавче провадження».

З огляду
на вищевказані обставини,  колегія вважає
за необхідне змінити ухвалу суду першої інстанції і постановити нову ухвалу з
цього питання,  так як судом першої
інстанції,  який в цілому правильно вирішив
справу,  було частково помилково
сформульовані деякі процесуальної дії.

Керуючись  ст. . 303-304,
307,  ч.1 п.2  ст.  308,
313-315,  317,  319,
324,  325 ЦПК
України,  судова колегія,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу
Біляївського районного суду Одеської області від 26.07.2007р. по справі за
скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність посадових осіб відділу Державної виконавчої
служби Біляївського районного управління юстиції в Одеській області -змінити.

Постановити
нову ухвалу,  якою визнати бездіяльність
посадових осіб відділу державної виконавчої служби Біляївського районного
управління юстиції в Одеській області по виконанню в період з січня 2003р. по
липень 2004р. рішень Біляївського районного суду Одеської області від 22.10.2002р.
по справам за позовами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу
незаконною.

Зобов'язати
відділ державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції в
Одеській області виконати всі передбачені законом дії по виконанню рішень
Біляївського районного суду Одеської області по справам за позовами ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу; та ознайомити ОСОБА_1 з матеріалами
зведеного виконавчого провадження по виконанню вищевказаних рішень суду.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення,  однак може бути оскаржена до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.