Справа № 2-885/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 серпня 2007
року   Плтавський районний суд
Полтавської області в складі:

головуючого судді   Шелудякова Л.В.

при секретарі     Шевченко
Г.М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу,  -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2. про стягнення боргу за договором позики,  зазначивши,
що згідно договору позики від 17 листопада 2006 року останній взяв у
нього в борг грошові кошти в сумі 7900 грн. і надав власноручно написану
розписку,  в якій зазначив,  що борг поверне 1 квітня 2007 року. Термін
повернення боргу закінчився,  однак
боржник повернути борг відмовляється. Враховуючи зазначене,  позивач просив стягти з відповідача на його
користь кошти за договором позики в розмірі 7900 грн.

Представник
позивача за довіреністю ОСОБА_3  (а.с. 9)
позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач
в судове засіданні не з'явився по невідомим суду причинам,  хоча належним чином був повідомлений про день
і час слухання справи,  що
підтверджується поштовою розпискою про вручення йому особисто повістки суду
(ах. 14). За таких обставин відповідно до
ст.  224 ЦПК України суд вважає за
можливе ухвалити рішення по справі при заочному розгляді справи у відсутності
відповідача.

Суд,  заслухавши пояснення представника позивача та
дослідивши матеріали справи приходить до висновку,  що позовні вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно
ч.1  ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші речі,
визначені родовими ознаками,  а
позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів
(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно
до  ст.
1047 ЦК України,  договір позики укладається у письмовій
формі,  якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму
доходів громадян,  а у випадках,  коли позикодавцем є юридична особа,  - незалежно від суми.

На
підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена
розписка позичальника або інший документ,
який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Судом
встановлено,  що згідно розписки,  власноручно написаної ОСОБА_2 17 листопада
2006 року,  він взяв у борг у ОСОБА_1
гроші у сумі 7900 грн.,  які зобов'язався
повернути 1 квітня 2007 року (а.с. 4). У визначений у договорі строк
позикодавцеві позика не повернута.

За таких
обставин суд вважає повністю доведеним факт існування договору позики між
сторонами та той факт,  що відповідачем
за цим договором не виконані зобов'язання.

Враховуючи
задоволення позову,  відповідно до
ч.1  ст.
88 ЦПК України,  судові
витрати,  а саме сплачене державне мито в
сумі 79 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 30
грн.,  підлягають стягненню на користь
позивача.

На
підставі викладеного,   ст.  ст.
1046,  1047,  1049,
1051 ЦК України,  керуючись
ст.  ст. 10,  11,
60,  209,  212,
214-215 ЦПК України,  -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольнити.

Стягти з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7900 (сім тисяч дев'ятсот) гривень боргу за
договором позики.

Стягти з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати: 79 (сімдесят дев'ять) гривень
державного мита та 30 (тридцять) гривень витрат на інформаційно-технічне
забезпечення,  а всього 109 (сто дев'ять)
гривень.

Заочне
рішення може бути переглянуте судом,  що
його ухвалив,  за письмовою заявою
відповідача,  яка може бути подана
протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги з подачею її копії до апеляційного суду або
в порядку ч.4  ст. 295 ЦПК України.