Справа 22-6422/2007 р.
Головуючий у 1 інстанції
УХВАЛА

Іменем України

13 вересня 2007 р.
м.Донецьк

Апеляційний суд
Донецької області у складі :

Головуючого:
судді Прокопчук Л.М. Суддів Могутової Н.Г., Соломахи Л.І. При секретарі Білявська
І.Є.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою Закритого акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк" на
ухвалу судді Центрально-Міського районного суду м. Горлівка від 14 червня 2007 р. у справі за заявою
Закритого акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк" до ОСОБА_1
про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за кредитним договором,
-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою судді
Центрально-Міського районного суду м. Горлівка від 14 червня 2007 р. у прийнятті
зазначеної заяви відмовлено. Відмовляючи в прийнятті заяви суддя виходив з
того, що заявником ставиться питання про вирішення спору про право заявника на
отримання всіх належних до сплати грошових зобов'язань боржника, яке не може
бути вирішено в порядку наказного провадження.

Заявник на
ухвалу подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про її скасування та
передачі питання на новий розгляд до суду першої інстанції. Вважає, що ухвала
не відповідає нормам матеріального та процесуального права.

В судове
засідання апеляційного суду представник заявника не з'явився. Відповідач в
судове засідання не з'явився. Письмових заперечень на апеляційну скаргу не
надіслав.

Заслухавши
доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну
скаргу слід відхилити, а ухвалу залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до
п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції,
апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої
інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Відмовляючи у
прийнятті заяви, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про те, що
із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Відповідно до
п.1 ч.1 ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, зокрема, якщо
заявлено вимогу, яка грунтується на правочині, вчиненому у письмовій формі.

Відповідно до
п.2 ч.1 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу
судового наказу, якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

З матеріалів
справи вбачається, що між сторонами укладено кредитний договір на суму 3441,90
грн. за умовами сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 1% на
місяць, на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном
повернення 15.07.2007 року (а.с. 33).

В заяві про
видачу наказу позивач просить видати наказ про стягнення з відповідача
заборгованості у розмірі 6457,19 грн., яка складається з 3441,90 грн. -
заборгованості за кредитом, 1605,96 грн. - заборгованості по процентам за
користування кредитом, 550,70 грн. -заборгованості по комісії за користування
кредитом, 260,50 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за
договором. Таким чином, в заяві поставлено питання про стягнення крім суми, зазначеної
в договорі, інших платежів, суми яких договором не визначені, боржнику вони не
відомі.

З огляду на
зазначене, апеляційний суд вважає, що суддя прийшов до правильного висновку про
те, що заява не може бути вирішена в порядку наказного провадження. Доводи
апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом неправильно
застосовані норми процесуального чи матеріального права, тому апеляційний суд
підстав для скасування ухвали не вбачає.

Керуючись ст.
307, 312,315 ЦПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу відхилити.

Ухвалу судді
Центрально-Міського районного суду м. Горлівка від 14 червня 2007 р. залишити
без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.