УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

16   серпня 2007 року                                                                                          м.  Донецьк

Колегія суддів
Апеляційного суду Донецької області

в складі:

Краснощокової
Н.С. ,  Шевченко В.Ю.,  Осипчук О.В.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Відкритого
акціонерного товариства трест "Київміськбуд-6",  третя особа: Управління виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м.
Києві про перерахунок розміру відшкодування шкоди,  заподіяної каліцтвом,  пов'язаним з виконанням трудових
обов'язків,  за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м.  Києва від 30 листопада 2004р. та ухвалу
Апеляційного суду м.  Києва від 30 травня
2005р.,

встановила:

У грудні
2003р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Відкритого акціонерного
товариства трест "Київміськбуд-6",
третя особа: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України у м.  Києві про перерахунок
розміру відшкодування шкоди,  заподіяної
каліцтвом,  пов'язаним з виконанням
трудових обов'язків.

Зазначав,  що працюючи каменщиком в
будівельному управлінні №54 Відкритого акціонерного товариства трест
"Київміськбуд-6" він 1.03.1984р. отримав трудове каліцтво,  внаслідок якого втратив 100% професійної
працездатності і є інвалідом 1 групи безстроково. У відшкодування шкоди

відповідач виплачує йому суму втраченого заробітку у розмірі 356,  07 грн. Однак,

Справа №33-ц - 1733 кс/ 2007р.                                                      Категорія
ЦП 39

Головуючий у
першій інстанції Несвєтова Н.М.

Доповідач
Краснощокова Н.С.

із вказаною
сумою він не згоден та вважає,  що з
19.02.2004р. відповідач має виплачувати йому 636 грн. 64 коп. Уточнивши
вимоги,  позивач просив стягнути з ВАТ
трест "Київміськбуд-6" на його користь щомісячно по 1025 грн.
-п'ятикратний розмір мінімальної заробітної плати,  починаючи з 1.01.2004р. на підставі  ст.
1197 ЦК України,  заборгованість в сумі 4107 грн. 29 коп.3а
період з 19.05.2003р. по 31.12.2003р. та у відшкодування моральної шкоди 30 000
грн.,  а також провести перерахунок та
індексацію визначеного судом втраченого заробітку. Крім того,  наполягав на тому,  що виплати йому має проводити саме
підприємство,  а не Управління виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м.
Києві.

Рішенням
Голосіївського районного суду м.  Києва
від 30 листопада 2004р. у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою
Апеляційного суду м.  Києва від 30 травня
2005р. відхилено апеляційну скаргу позивача,
рішення Голосіївського районного суду м.
Києва від 30 листопада 2004р. залишено без зміни.

У
касаційній скарзі позивач просить скасувати ухвалені у справі рішення,  справу направити на новий розгляд,  посилається на порушення судами вимог
матеріального і процесуального права.

Згідно
із ч. 2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно
до вимог  ст.  335 ЦПК України суд касаційної інстанції не
може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини,  що не були встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним,  вирішувати питання про
достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,  про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
й це вбачається з матеріалів справи,  що
оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та
процесуального права,  а доводи скарги їх
висновків не спростовують.

Відсутні
й передбачені  ст.  338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судових рішень.

Ураховуючи
наведене,  колегія суддів вважає за
необхідне відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись
статтями 332,  336,  337 ЦПК України,  колегія суддів Апеляційного суду Донецької
області

ухвалила:

Касаційну
скаргу  ОСОБА_1    відхилити.

Рішення
Голосіївського районного суду м.  Києва
від 30 листопада 2004р. та ухвалу Апеляційного суду м.  Києва від 30 травня 2005р. залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.