№
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

16
березня 2007 року Новомосковський міськрайоний суд Дніпропетровської області в
складі:

головуючого                                                                                     Лили
В.М.

секретаря                                                                                           Зурак
А.В.

представника відповідача                                                               Хлєбнікова
В.В.

розглянувши
в відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайоного суду
справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини А-1964 про стягнення
заборгованості по продовольчому забезпеченню,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини А-1964 про
стягнення заборгованості по грошовому забезпеченню, мотивуючи тим, що він
прослужив в військовій частині А 1964 до 25 травня 2004 року на різних посадах.
С 11 березня 2000 року військова частина А-1964 не в повному обсязі провела з
ним розрахунок по продовольчому забезпеченню, право на отримання якої з 11
березня 2000 року він має на підставі ч.1 та ч.2 ст.9 Закону України «Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від
20.12.1991 року та ст.16 Закону України «Про Збройні сили України» від 05.10.2000
року. Загальна сума заборгованості складає 7957,06 грн. Позивач, звернувшись до
суду, просить стягнути з відповідача - військової частини А-1964 матеріальну
шкоду, що виражається в невиплаті грошової компенсації за продовольчій пайок в
сумі 7957,06 грн. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просить суд
стягнути з відповідача в свою користь матеріальну шкоду, що виражається в
невиплаті грошової компенсації за продовольчій пайок в сумі 7957,06 грн..

Представник відповідача - військової частини А-1964, в судовому засіданні
позов не визнав, пояснив, що вини посадових осіб військової частини А-1964
немає, так як виплата грошової компенсації за продовольчій пайок була
призупинена Закону України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» від
17.02.2000 року зі змінами, яким була призупинення дія ч.2 ст.9 Закону України
«Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо
виплати продовольчих пайків або грошової компенсації замість них.

Суд, вислухавши доводи сторін, дослідив матеріали справи й оцінив всі
докази в сукупності, вважає позов обґрунтованим і, що підлягає задоволенню по
наступним обставинам.

Згідно зі ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або
внесення змін до існуючих прав і свобод недопустимо звуження обсягу прав і
свобод. Закон України « Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» звужує
обсяг прав військовослужбовців в частині отримання продовольчих пайків або
грошової компенсації замість них. Також, відповідно до ст. З Конституції України,
утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.
А відповідно до ст. 8 Конституції України закони та інші нормативно-правові
акти повинні відповідати Конституції України.

Норми продовольчого забезпечення військовослужбовців були встановленні
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 березня 1996 року № 316 (Норма 7)
та Постановою Кабінету Міністрів України від 29 березня 2002 року № 426 (Норма
1). Розмір компенсації за продовольчій пайок встановлювався телеграмами МО України.

Ці норми доводилися до військ (сил) доводилися телеграмами Головного
продовольчого управління, в яких доводилась вартість норм добового
продовольчого пайка.

·
з 1.12.1999 по ЗОЛ 1.2002 року - 3,60 грн.
(Телеграма № 137/5/1206);

·
з 1.12.2002 по 30.11.2003 року - 5,36 грн.
(Телеграма № 3/2516);

·
з 1.12.2003 по 31.03.2004 року - 5,83 грн.
(Телеграма № 33/3443);

·
з 1.04.2004 по 31.12.2004 року - 6,37 грн.
(Телеграма № HP 229/1265);

·
з 1.04.2004 по 31.12.2004 року - 7,04 грн.
(Телеграма № 229/9/3/16) , за добу.

Таким чином, заборгованість в/ч А-1964 перед позивачем склала 7823,29 грн.
- грошової компенсації за продовольчій пайок.

2

Згідно із ст. 1173 Цивільного кодексу України майнова шкода, яка завдана
бездіяльністю державного органу (в даному випадку військовою частиною А
1964),відшкодовуються державою, незалежно від вини державного органу.

На підставі ст. 88 ЦПК України - якщо позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому суд
приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь держави
судовий збір у сумі 79 грн. 57 коп. та витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу в сумі 30 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3,8,17,22,43,48 Конституції
України, ст.ст. 22,170,1166,1173 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 3,11,15,110
Цивільного процесуального Кодексу України, ст. 16 Закону України «Про Збройні
сили України», ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей», Постановою Кабінету Міністрів України
від 12 березня 1996 року № 316, Постановою Кабінету Міністрів України від 29
березня 2002 року № 426, наказом Міністра Оборони України № 402 «Про
затвердження Положення про продовольче забезпечення Збройних Сил України на
мирний час», суд, -

вирішив:

позов ОСОБА_1 до військової частини А-1964 про стягнення заборгованості по
грошовому забезпеченню - задовольнити.

Стягнути з військової частини А-1964 на користь ОСОБА_1 заборгованість по
грошовому забезпеченню і грошовій допомозі на оздоровлення в сумі 7957,06 грн.,
а також судовий збір в сумі 79 грн. 06 коп., та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 30 грн. на користь
держави.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської обл. шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня
оголошення рішення, та на нього може бути подано апеляційну скаргу протягом
двадцяти днів з дня подання заяви про апеляційне оскарження.