Справа № 22-ц-1135/2007                                        Головуючий
у 1-й інстанції: Мальована В.В.
- 5                                                                Суддя
- доповідач: Криворотенко В.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

4 грудня
2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого -
Рибалки В.Г.

суддів -
Криворотенка В.І.,  Семеній Л.І.

з участю
секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

та осіб,  які прийняли участь у справі - представника
позивача ОСОБА_1 ,  представника
відповідача ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду Сумської області
апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Зарічного районного суду м.  Суми від 20 липня 2007 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,  ОСОБА_5,
ОСОБА_6,  третя особа:Управління
комунального майна та приватизації Сумської міської ради,  про визнання свідоцтва про право власності
недійсним,  -

встановила:

Рішенням
Зарічного районного суду м.  Суми від 20
липня 2007 рок в задоволенні
позову ОСОБА_3 відмовлено за необґрунтованістю.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_3,  посилаючись
на неповноту з'ясування обставин справи,
порушення судом норм процесуального права,  просить оскаржуване рішення скасувати та
ухвалити нове рішення по суті позовних вимог задовольнивши його позовну заяву.

Вказує,  що судом безпідставно було відхилено
клопотання про витребування доказів,  а
саме про витребування приватизаційної справи по АДРЕСА_1,  чим були порушенні вимоги ч.2  ст. 10 ЦПК України.

Заслухавши
пояснення представників сторін,
дослідивши матеріали справи,  перевіривши
законність і обгрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та
вимог,  заявлених у суді першої
інстанції,  колегія суддів вважає,  що апеляційну скаргу потрібно залишити без
задоволення,  а рішення суду - без зміни
з таких підстав.

Як
встановлено судом,  протоколом засідання
Ради Приватного малого підприємства «Коланд» від 06 жовтня 1993 року ОСОБА_4
була надана 5-ти кімнатна квартира житловою площею 72, 82 м2 що знаходяться за
адресою АДРЕСА_2.

На
підставі рішення виконкому Сумської міської ради №608 від 21 жовтня 1993 року
ОСОБА_4 було видано ордер №1041 на спірне житлове приміщення. До зазначеного
ордеру були включені члени її сім'ї,  а
саме: ОСОБА_3 - чоловік,  ОСОБА_7
-донька,  ОСОБА_8 - донька та ОСОБА_5 -
мати.

28 рудня 2004
року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було розірвано.

15
жовтня 2003 року ОСОБА_3 подав заяву на ім'я директора ПРБП «Рубін»,  в якій просив зняти його з реєстрації за
адресою АДРЕСА_2,  в зв'язку з переїздом
до м.  Київ,  яка згодом була задоволена і його було знято
з реєстрації. ОСОБА_3 переїхав на постійне місце проживання в м.  Київ де мешкає і в даний час.  Таким чином позивач втратив право
користування спірним житловим приміщенням.

27 грудня 2006
року ОСОБА_8 та ОСОБА_5 приватизували спірну квартиру.

Відповідно
до  ст. 3 та  ст. 5 Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду»
приватизація  здійснюється
шляхом  безоплатної     передачі     громадянам     квартир

(будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний    метр
загальної    площі                 на

наймача
і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю.

Продажу
надлишків загальної площі квартир (будинків) громадянам України,  що мешкають в них або перебувають в черзі
потребуючих поліпшення житлових умов.

До
членів сімї наймача включаються лише громадяни,
які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за
якими зберігається право на житло.

Апелянт
в свою чергу на час приватизації в спірній квартирі прописаний не був та не
проживав більш ніж три роки. Дані обставини не заперечує і сам апелянт. На
момент приватизації в квартирі були прописані ОСОБА_4 та ОСОБА_9 ,  які у відповідності до вищевказаного закону
стали її співвласниками.

Посилання
апелянт на порушення судом норм процесуального права,  а саме на не витребування приватизаційної
справи поАДРЕСА_1 є безпідставними оскільки приватизація даної квартири не має
відношення до позовних вимог апелянта.

Окрім
цього доводи апелянта про використане відповідачами право на безплатну
приватизацію раніше ніж приватизація спірної квартири є безпідставним оскільки
з матеріалів справи вбачається,  що
відповідачами під час приватизації квартири за вищевказаною адресою не були
повністю використані житлові чеки із-за малого розміру квартири.

Посилання
представника апелянта про те,  що між
сторонами були певні домовленості щодо АДРЕСА_2 ґрунтується лише на його
особистих поясненнях і жодним доказом в супереч вимог  ст.  60
ЦПК України не підтверджено.

Інші доводи
апеляційної скарги таких висновків не спростовують.

Таким
чином,  рішення суду першої інстанції є
законним та обгрунтованим,  ухвалено з
додержанням норм матеріального та процесуального права,  а тому підстав для його зміни чи скасування
не вбачається.

Керуючись  ст.
ст. 303,  307,  308,
314,  315 ЦПК України,  колегія суддів,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 відхилити,  а рішення
Зарічного районного суду м.  Суми від 20
липня 2007 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двох місяців з цього
часу може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України.