Справа №2-664/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

18 липня
2007 року                                                                             Обухівський
районний суд

Київської
області в складі:

головуючого -
судді Ковальова Ю.О.

при
секретарі  Девко Ю.В.

за участю
представника позивачки ОСОБА_4

адвоката
відповідачки ОСОБА_3,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Обухові цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про визнання недійсними правочинів та визнання права власності,

встановив:

У травні 2007
року ОСОБА_1 звернулась в суд з цим позовом до ОСОБА_2. З підстав відчуження на
користь відповідачки своєї нерухомості під впливом певних тяжких обставин та на
вкрай невигідних умовах початково вимагала визнання недійсними договорів
дарування житлового будинку і земельної ділянки.

Збільшивши обсяг
позову в суді, ОСОБА_1 просила одночасно визнати за нею право власності на ту ж
нерухомість.

ОСОБА_2  позову повністю не визнала.

Заслухавши
сторони, свідків та інших учасників процесу і дослідивши матеріали справи та
інші докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Так, згідно  ст.
ст. 6, 627, 651 ЦК
України сторони є вільними в укладенні договорів (правочинів),  включаючи і договори дарування, та вправі
вимагати їх розірвання з підстав, передбачених законом.

У відповідності
до  ст. 233 ЦК України та п.12
чинної постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в
справах про визнання угод недійсними" правочин, який вчинено особою під
впливом тяжких для неї обставин, під якими розуміється такий майновий та
особистий стан, а в т.ч.1 нужденність та хвороба, які змусили укласти угоду на
вкрай невигідних умовах, може бути визнаний у судовому порядку недійсним.

У зв»язку з цим
судом встановленого у травні 2006 року сторони уклали договори дарування,  за якими ОСОБА_1 провела відчуження на користь
ОСОБА_2  власних домоволодіння по
АДРЕСА_1 та земельної ділянки, на якій воно знаходиться.

Такі обставини
справи, поряд з поясненнями позивачки і її представника, підтверджені
показаннями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 та наявними в матеріалах
справи копіями вказаних договорів і оглянутими судом їх оригіналами та не
оспорювались відповідачкою.

Також судом
з»ясовано, що у червні 2006 року ОСОБА_1 була госпіталізована з онкологічним
захворюванням, лікування від якого, включаючи й операцію, забезпечувалось за
рахунок ОСОБА_2.

Ці обставини,
крім тих же вищезазначених доказів, підтверджені відповідною медичною
документацією і теж визнані відповідачкою.

При цьому, судом
встановлено. що ОСОБА_1 дійсно вимушено подарувала вищезгадану нерухомість ОСОБА_2  саме задля забезпечення останньою
фінансування свого лікування від цього тяжкого захворювання, що відповідачкою
оспорювалось.

Однак, такі
обставини, поряд з поясненнями позивачки та її представника, підтверджені
сукупністю всіх вищенаведених доказів, а також вбачаються судом і за іншими
об»єктивними обставинами спору, які випливають з тих же доказів та стосуються
ранішого у часі від дарування майна діагностування тяжкої хвороби позивачки,
характеру та можливих загальновідомих наслідків такої хвороби і її
швидкоплинності, віку позивачки та одинокого її проживання, розміру її пенсії і

-2-

обсягу поточних
витрат з неї та відсутності інших джерел доходів чи заощаджень і пов»язаного з
цим її власного важкого майнового становища, що завідомо унеможливило
самозабезпечення при лікуванні і зумовило у відсутність якихось інших
можливостей незалежну від її волі пряму залежність від відповідачки, яка і
скористалась такою ситуацією на свою користь, причому,  за безгрошовим договором, відповідної
вказаному хронології досліджуваних подій і послідовним збігом в незначний
проміжок часу дарування нерухомості відповідачці, госпіталізації і лікування
позивачки та його фінансування відповідачкою, відсутності родинних відносин
сторін та співставлення неспіврозмірних затрат відповідачки на лікування
позивачки з дійсною (ринковою) вартістю безкоштовно відчуженої на її користь
нерухомості.

З огляду на ці
доказово неспростовані фактичні обставин справи, заперечення ОСОБА_2. ,  які, в основному, зводились до настання для
позивачки вказаних тяжких обставин пізніше. тобто вже після відчуження
нерухомості, у зв»язку з чим ці події, начебто, взаємно та причинно-наслідково
не пов»язані між собою, виявились бездоказовими і неспроможними по суті та
спростованими всіма проаналізованими вище обставинами і доказами, а також
фактами наявності попереднього заповіту позивачки тієї ж нерухомості, який, не
будучи наслідком збігу подібних чи якихось інших тяжких обставин і відображаючи
тоді дійсну волю власника, раніше був зроблений на іншу особу (дочку померлого
чоловіка ОСОБА_7) та нереалізацією позивачкою наступних намірів на дарування
нерухомості відповідачці ОСОБА_2  аж до
часу настання і збігу тих же тяжких обставин.

На
підставі наведеного суд дійшов висновку про те, що відчуження всієї власної
нерухомості за безгрошовими договорами сторін проведене позивачкою під впливом
зазначеної тяжкої для неї обставини і явно на вкрай невигідних для неї ж
умовах, що дає всі необхідні і достатні законодавчі підстави для визнання
оспорюваних правочинів недійсними за цим позовом.

У зв»язку з цим
і похідні та залежні від вказаного вимоги про одночасне визнання за позивачкою
права власності на ту ж нерухомість в порядку застосування відповідних
наслідків недійсності правочинів, передбаченому
ст.  ст. 216, 233 ЦК України,
підлягають задоволенню,  забезпечуючи в
такий спосіб вирішення судового спору у повному його обсязі, відновлення і
реалізацію порушеного права власника та виконання даного судового рішення.

Виходячи з
викладеного, керуючись  ст.  ст. 3, 10, 11, 27, 31, 44, 60, 212-215, 223,
292, 294 ЦПК України,  ст.  ст. 22, 41, 55, 64, 68, 124 Конституції
України,  ст.  ст. 2-4, 11-14, 19, 48-51, 55 Закону України
"Про власність",  ст.  ст. 6, 11-16, 216, 233, 325, 328, 373, 380,
392, 627, 651, 717 ЦК України,
суд

вирішив:

Позов
задовольнити.

Визнати договори
дарування цілого житлового будинку по АДРЕСА_1 з. надвірними будівлями та
земельної ділянки, площею 2740 квадратних метрів, на якій розташоване це
домоволодіння, укладені 23 травня 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і
нотаріально посвідчені приватним нотаріусом Обухівського районного
нотаріального округу 23 травня 2006 року та зареєстровані в реєстрі за №3269 і
№3273 відповідно, недійсними.

Визнати за
ОСОБА_1 право власності на ті ж домоволодіння та земельну ділянку.

Стягнути з
ОСОБА_2.  на користь ОСОБА_1 24 грн.50 коп. у відшкодування
судових витрат по справі.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку протягом 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження, яка може подаватись на протязі 10 днів після його
проголошення. Інакше рішення набирає законної сили по закінченню 10-денного
строку.