УХВАЛА

Іменем України

12
грудня 2007 року                                                                                              м.Одеса

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в
складі:

головуючого               Федорової А.Є.,

суддів:                         Мизи Л.М.,  Процик М.В.,
Вадовської Л.М., Кварталової A.M.,

розглянувши
у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Аркос», з участю третіх
осіб ОСОБА_2 та ТОВ
«Сінтез», про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права
власності за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Оріхівського районного суду
Запорізької області від 14 липня 2006 року та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 31 жовтня 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

21
жовтня 2003 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Аркос» про
визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на
нерухоме майно. Позивач зазначав, що 16 жовтня 2003 року між ним та ТОВ «Аркос»
був укладений договір купівлі-продажу виробничого комплексу за 20340 грн. Угоду
було укладено в простій письмовій формі, та обумовлено, що після сплати вартості
придбаного приміщення угода буде посвідчена нотаріально. 16 жовтня 2003 року
відбулася передача позивачу виробничого комплексу, а 20 жовтня 2003 року
позивач здійснив оплату вартості придбаного майна. Посилаючись на те, що угода
повністю виконана, а відповідач ухиляється від нотаріального оформлення
договору, позивач просив задовольнити позов.

Рішенням
Оріхівського районного суду Запорізької області від 14 липня 2006 року позов
задоволено. Визнано дійсним договір купівлі-продажу нежилого виробничого приміщення
від 16 жовтня 2003 року, укладений між ТОВ «Аркос» і ОСОБА_1, та визнано право
власності ОСОБА_1 на зазначене нерухоме майно.

Ухвалою
апеляційного суду Запорізької області від 31 жовтня 2006 року рішення
Оріхівського районного суду Запорізької області від 14 липня 2006 року залишено
без змін.

У
касаційній скарзі третя особа ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам
справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Головуючий в
першій інст.: Швайковський А.А.

Доповідач Федорова А.Є.

Справа
№33ц-1612/2007 Категорія ЦП-
26

Касаційна скарга
підлягає задоволенню частково з таких підстав.

З
матеріалів справи вбачається, що суд розглянув справу і постановив рішення за
відсутності відповідача ТОВ «Аркос», не маючи даних про те, що йому було
повідомлено у встановленому законом порядку про час і місце судового розгляду,
тобто з порушенням вимог ст. ст. 15 8 ч.1, 169 ч. 1 п. 1   ЦПК України.

Розглянувши
справу без участі відповідача, суд, в порушення вимог ст. ст.213, 214 ЦПК
України, неповно з'ясував обставини справи, права та обов'язки сторін, характер
правовідносин і не встановив належним чином наявність порушення прав, за
захистом яких спрямоване звернення до суду, а також наявність правових підстав
для визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним.

Задовольняючи
позов, суд виходив з того, що договір купівлі-продажу нерухомого
майна-виробничого комплексу був укладений у встановленій законом письмовій
формі, нотаріального посвідчення не вимагає і згідно договору позивач набув
право власності на нерухоме майно на підставі ст.128 ЦК України 1963
року.

Однак, з
такими висновками суду погодитися не можна, оскільки до них суд дійшов з
порушенням норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою
підставою для скасування рішення суду.

Відповідно
до ст.47 ЦК України
1963 року, чинного на час виникнення спірних правовідносин, суд вправі визнати
дійсною лише таку угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, виконана
повністю або частково однією зі сторін, а друга сторона ухиляється від її
нотаріального оформлення.

Суд
визнав дійсним договір купівлі-продажу нежилого виробничого комплексу, не
з'ясувавши і не зазначивши в рішенні, за якою нормою матеріального права така
угода може бути визнана дійсною. Обставини, на які посилався позивач в
обгрунтування своїх вимог, суд  не
перевірив і належної оцінки їм не дав.

Крім
того, суд розглянув справу в загальному провадженні, однак визначив рішення як
заочне, що не відповідає вимогам ст.ст.224-226 ЦПК України.

Залишаючи
рішення суду першої інстанції без змін, апеляційний суд на зазначене уваги не
звернув, в порушення вимог ч.1, 3 ст.303 ЦПК не перевірив належним чином всіх
обставин і доводів апеляційної скарги, в ухвалі не зазначив конкретні обставини
і факти, які спростовують доводи скарги, і залишив рішення суду першої
інстанції без змін, незважаючи на те, що не може залишатися в силі рішення
суду, ухвалене з порушенням норм процесуального права, які є обов'язковою
підставою для скасування рішення.

За таких
обставин ухвалені в справі судові рішення підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених п.3 ч.
1 та ч.2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись
ст.ст.335, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Одеської області

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення
Оріхівського районного суду від 14 липня 2006 року та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 31 жовтня 2006 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ
«Аркос», з участю третіх осіб ОСОБА_2 та ТОВ «Сінтез», про визнання договору
купівлі-продажу виробничого комплексу дійсним та визнання права власності на
нерухоме майно скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала
оскарженню не підлягає.