Справа №22к-2736/07
Головуючий в суді 1
інстанції - Кузнецов
Доповідач в касаційній
інстанції - Матвеева
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6
листопада 2007 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду м.  Києва в складі
суддів:

Матвєєвої О. А.                          Українець
Л. Д.           Слободянюк С. В.

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 14 червня 2004 року в справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,  ОСОБА_4 про
визнання недійсним довіреності і договору купівлі - продажу квартири,  -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні
2001 року позивач звернувся до суду,
посилаючись на те,  що він
перебував в шлюбі з відповідачкою,  мають
сина і проживали в будинку АДРЕСА_1. Будинок АДРЕСА_2 належав ОСОБА_2,  який є рідним братом матері ОСОБА_5 У 1997
році ОСОБА_2 виїздив на постійне місце проживання в Росію,  а будинок мав намір продати ОСОБА_5,  для чого видав довіреність матері ОСОБА_5 на
розпорядження будинком.  Однак,  мати ОСОБА_5 3а станом здоров'я не могла
займатися оформленням договору,  тому у
2000 році ОСОБА_2 видав довіреність на продаж будинку ОСОБА_6,  яка на той час була дружиною ОСОБА_5 і була
домовленість,  що будинок буде
переоформлена на його ім'я. Документи на будинок і довіреність знаходились у
матері ОСОБА_5. Однак,  ОСОБА_6 неправомірно заволоділа документами і
по договору від 2 червня 2001 року передала будинок від імені ОСОБА_2 матері
свого другого чоловіка ОСОБА_7 ОСОБА_5 просив визнати недійсним договір купівлі
- продажу будинку від 2 червня 2001 року на підставі вимог  ст.  49
ЦК України.

В червні
2002 року в додатковій позовній заяві ОСОБА_5 просив визнати недійсним договір
купівлі - продажу будинку,  посилаючись
на те,  що фактично ще у 1997 році
будинок ОСОБА_2 продав і одержав від батьків ОСОБА_5 гроші,  про що видав розписки і тому перша
довіреність була видана його матері. Однак на підставі другою довіреності
ОСОБА_6 продала будинок ОСОБА_7,  чим
порушила його права та права його сина,
з яким вони проживають в спірному будинку. Договір купівлі - продажу не
виконано,  що свідчить про мнимість та
удаваність угоди. Також угоду укладено під умовою,  оскільки ОСОБА_7 обіцяла переоформити будинок
на ім'я його сина.

В січні
2003 року в додатковій позовній заяві ОСОБА_5 просив визнати недійсною
довіреність від 15 жовтня 1999 року на продаж будинку,  оскільки в довіреності не вказано
повноваження довіреної особи в частині того,
що будинок підлягає продажу ОСОБА_5

В липні
2003 року ОСОБА_2 пред'явив позов до ОСОБА_3 і ОСОБА_7 про визнання недійсним
довіреностей і договору купівлі - продажу.

Рішенням
Будьонівського районного суду м.
Донецька від 9 січня 2004 року позовні вимоги задоволено частково,  визнано недійсним договір купівлі - продажу
будинку АДРЕСА_2 від 2 червня 2001 року,
скасовано його реєстрацію в БТІ,
стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 3а юридичну допомогу -250
грн.,  держмито - 100 грн,  в задоволенні позовних вимог про визнання
недійсним довіреності і договору купівлі - продажу будинку на підставі вимог  ст.   ст.
57,  58,  61 ЦК
України,  стягнення на користь
ОСОБА_3 судових витрат 500 грн. - відмовлено.

Ухвалою
Апеляційного суду Донецької області від 14 червня 2004 року рішення суду першої
інстанції скасовано,  справа направлена
на новий судовий розгляд.

У
касаційній скарзі ОСОБА_2,  посилаючись
на порушення судом норм матеріального та процесуального права,  просить скасувати ухвалу Апеляційного суду
Донецької області від 14 червня 2004 року та залишити в силі рішення
Будьонівського районного суду м.  Донецька від 9 січня 2004 року.

Вивчивши
матеріали справи,  перевіривши доводи
касаційної скарги,  колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м.  Києва вважає,
що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з
частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно
до вимог статті 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої
або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може
встановлювати або вважати доведеними обставинами,  що не були встановлені в рішенні чи відкинуті
ним,  вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,  про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
й це вбачається з матеріалів справи,  що
судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального
права,  відсутні передбачені статтею 338
ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені в
касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись
ст.
ст.  336,  337 ЦПК України та Закону України "Про
внесення змін до закону України "Про судоустрій України" щодо
забезпечення касаційного розгляду цивільних справ" від 22 лютого 2007 року
№ 697 та глави 2 розділу V ЦПК України,
колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
м.  Києва,  -

УХВАЛИЛА:

Касаційну
скаргу ОСОБА_2 - відхилити,  а ухвалу
Апеляційного суду Донецької області від 14 червня 2004 року - залишити без
зміни.

Ухвала
оскарженню не підлягає.