Справа № 22ц-2107/07
першої інстанції: Єгорова Н.І.
Суддя-доповідач
апеляційного суду: Базовкіна Т.М.
УХВАЛА

13
листопада 2007року                          колегія
суддів судової палати в цивільних справах

апеляційного
суду Миколаївської області у складі:

головуючої:
Славгородської Н.П.,

суддів:      Мурлигіної О .Я., Базовкіної Т.М. ,

при секретарі
судового засідання:         Аніщенко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві матреіали за
апеляційною

скаргою   ОСОБА_1

на
ухвалу судді Доманівського районного суду Миколаївської області від 18 липня
2007 року,  постановлену за позовом  ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства
«Жилбуд -6» (далі - ВАТ «Жилбуд -6»),
державного аграрно-промислового підприємства «Зоря» ( далі - ДП
«Зоря»),  Кабінету Міністрів
України,  головного Управління державного
казначейства України в Миколаївської області про визнання недійсними документів
обліку робочого часу та відшкодування майнової і моральної шкоди,

встановила:

17 липня
2007 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ВАТ «Жилбуд - 6»,  ДП «Зоря»,
Кабінету Міністрів України,
головного Управління державного казначейства України в Миколаївської
області про визнання недійсними документів обліку робочого часу та
відшкодування майнової і моральної шкоди.

Ухвалою
судді Доманівського районного суду Миколаївської області від 18 липня 2007 року
позовна заява повернута позивачу для подання до належного суду.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу судді,  а позовну заяву направити до місцевого суду
на новий розгляд. На думку апелянта,
ухвала постановлена з порушенням порядку,  передбаченого ЦПК України.

Заслухавши
суддю - доповідача,  дослідивши матеріали
позову,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Як
вбачається зі змісту позовної заяви,
спір відноситься до такого,  що
виник внаслідок трудових правовідносин між ОСОБА_1 та ВАТ «Жилбуд - 6»,  де,  за
твердженням позивачки,  вона працювала і
яке,  на думку ОСОБА_1,  виплатило їй заробітну плату не в повному
обсязі. В позовній заяві зазначено,  що
цей відповідач знаходиться за адресою: м.
Миколаїв,  вул.  Декабристів,
1,  позивачка також проживає в
м.  Миколаєві.

Встановивши,  що вказана позовна заява не підсудна
Доманівському районному суду Миколаївської області,  суддя обґрунтовано,  у відповідності до вимог  ст.
115 ЦПК України,  повернула
позовну заяву позивачу для подання її до належного суду,  тобто за місцем проживання позивача або
знаходження відповідача,  з яким позивач
находився в трудових відносинах.

Доводи
апелянта суперечать змісту його позовної заяви та вимогам процесуального права.
Так,   ст.  109 ЦПК України передбачено,  що позови до юридичних осіб пред'являються в
суд за їхнім місцезнаходженням,  а ч.
1  ст.
110 ЦПК України,  яка визначає
підсудність за вибором позивача,  надає
право позивачу звертатися з позовам,  що
виникають з трудових правовідносин,  за
місцем його проживання.

Посилання
апелянта на порушення Конституції України,
вимог ЦПК України та  ст.   ст.
6,  9 Конвенції про захист прав
людини і основних свобод,  яка передбачає
право на справедливий судовий розгляд справи,
безпідставні.

Так,  позивачу не було відмовлено в прийнятті заяви
про захист,  як він вважає його
порушеного трудового права,  і він не
позбавлений можливості звернутися до належного суду з вказаним позовом.  У зв'язку з цим не може вважатися,  що позивач обмежений в доступі до суду,  а отже позбавлений права на справедливий
судовий розгляд спору за його позовом.

Виходячи з
викладеного колегія суддів вважає,  що
ухвала не підлягає скасуванню.

Керуючись  ст.
ст.  312,  315,
ЦПК України,  колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити,  а ухвалу судді
Доманівського районного суду Миколаївської області від 18 липня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала
може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двох місяців з моменту її
проголошення до Верховного Суду України.