Справа № 22 ц - 2597/2007 р.                      Головуючий
Доповідач у 2 інстанції Даценко Л.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2007 року
колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської
області в складі: головуючого судді Приходька К.П. суддів Даценко Л.М. ,  Олійника В.І. при секретарі 303улі Н.С,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.  Києві цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 15
червня 2007 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  ОСОБА_3,
ОСОБА_4,  ОСОБА_5,  ОСОБА_6,
відділення громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб Броварського MB ГУ МВС
України в Київській області про зняття з реєстрації та виселення,  та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_7,  ОСОБА_2,  ОСОБА_8,
ОСОБА_1,  треті особи
ОСОБА_9,  ОСОБА_4,  ОСОБА_5 про визнання договорів
купівлі-продажу квартири недійсними, -

встановила:

У
березні 2005 р. ОСОБА_2
звернувся в суд з позовом до ОСОБА_10.,
ОСОБА_5,  ОСОБА_4 ОСОБА_6,  в якому просив визнати відповідачів
такими,  що втратили право користування
жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1,
яка належить йому на праві власності згідно договору
купівлі-продажу,  укладеного 07.02.2005
р. між ним та ОСОБА_7,  з підстав,
передбачених  ст.   ст.
4,  48 Закону України „Про власність"
та  ст.
150 ЖК України.

У
листопаді 2005 р. ОСОБА_8 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2,  ОСОБА_10.,
ОСОБА_5,  ОСОБА_4 ОСОБА_6,  відділення громадянства,  імміграції та реєстрації фізичних осіб
Броварського MB ГУ МВС України в Київській області,  в якому просила виселити відповідачів та
зняти їх з реєстрації в квартирі АДРЕСА_1,
оскільки відповідачі перешкоджають їй у здійсненні права власності на
зазначену квартиру,  яке вона набула на
підставі договору купівлі-продажу,
укладеного 27.07.2005 р. між нею та ОСОБА_2 (т. 1 а. с.  81-82).

Згідно
ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 12.01.2006 р.
провадження в справі в частині зазначених позовних вимог закрито в зв"язку
з відмовою позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_8 від своїх позовів,  (т. 1 а. с.
95)

В ході
судового розгляду справи ОСОБА_1 3вернулася в суд із позовом до ОСОБА_2,  ОСОБА_10.,
ОСОБА_5,  ОСОБА_4 ОСОБА_6,  відділення громадянства,  імміграції та реєстрації фізичних осіб
Броварського MB ГУ МВС України в Київській області,  в якому посилалася на те,  що вона є єдиним законним власником квартири
АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу,
укладеного 27 грудня 2005 р. між нею та ОСОБА_8

Оскільки
відповідачі,  будучи зареєстрованими і
проживаючи в указаній квартирі,  яка є її
власністю,  порушують її права власника,  то звернулася в суд з даним

позовом,  в якому просила виселити відповідачів та
зняти їх з реєстрації із зазначеної квартири,
(т. 1 а. с.  97-98)

ОСОБА_3
пред'явила позов до ОСОБА_7,  ОСОБА_3,  в якому
просила визнати недійсним та скасувати договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1,  укладений 18.08.2004 р. між
нею та ОСОБА_7,  з підстав,
передбачених ч. 5  ст.  203,
ч. 1  ст.  215,
ч.3  ст.  216,
ст.  235 ЦК України,  оскільки він підпадає під ознаки удаваних
угод,  вона не мала наміру відчуження
квартири,  дійсно і фактично мало місце
вчинення сторонами удаваного правочину для приховання іншого правочину,  який вони насправді вчинили,  а саме: насправді сторони вчинили договір
поруки і відповідно до вимог ч. 2
ст.  235 ЦК України
відносини сторін повинні регулюватись правилами правочину,  який вони насправді вчинили.

Свої вимоги обґрунтовувала тим,  що
ОСОБА_3,  який перебував з нею у
фактичних шлюбних відносинах,  попросив
її бути поручителем повернення ним коштів у сумі 20000 доларів США перед ОСОБА_3 В забезпечення
виконання ОСОБА_3 зобов'язань гарантією виступала спірна квартира та квартира
її брата ОСОБА_11 При оформленні поруки ОСОБА_7 запевнив її,  що порука повинна бути оформлена у формі
договору купівлі-продажу квартир. Після повернення ним коштів за договорами
позики,  зазначені договори купівлі-продажу
квартир будуть анульовані,  про що видані
розписки. Оскільки повернення боргу ОСОБА_3 не було своєчасно виконано,  то квартира її брата ОСОБА_11 перейшла у
власність ОСОБА_7,  а в подальшому була ним продана за
27000 умовних одиниць,  і,  таким чином,
борг був повністю погашений.

Проте,  ОСОБА_7 не виконав зобов'язань,  даних ним у розписці,  спірну квартиру не переоформив на
ОСОБА_3,  а 07.02.2005 р. продав її
ОСОБА_2

Вважає,  що відповідачі ввели її в оману щодо природи
правочину,  прав та обов'язків
сторін,  (т. 1 а. с.  87-89)

В ході
судового розгляду ОСОБА_3 доповнила позовні вимоги і просила визнати недійсними
договори купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладені 07.02.2005 р. між ОСОБА_7 та ОСОБА_2,  27.07.2005 p. між
ОСОБА_2 та ОСОБА_8,  27.12.2005 р. між
ОСОБА_8 та ОСОБА_13 підстав,
передбачених  ст.   ст.
203,  215,  216,
234,  655,  656 ЦК
України,  оскільки жодним із
відповідачів не здійснювались дії,
спрямовані на реальне настання правових наслідків вчинення
правочину,  що суперечить  ст.
203 ЦК України,  (т. 1 а. с.  175-177)

Справа
розглядалась судами неодноразово.

Рішенням
Броварського міськрайонного суду Київської області від 15.06.2007 р. в позові
ОСОБА_1 про виселення та зняття з реєстрації відмовлено,  задоволено позов ОСОБА_3,  визнано зазначені договори купівлі-продажу
вказаної квартири недійсними.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції від
15.06.2007 р. і ухвалити нове,  яким
задовольнити її позовні вимоги і відмовити в позові ОСОБА_3,  посилаючись на неповне з"ясування судом
обставин,  що мають значення для справи,  недоведеність обставин,  що мають значення для справи,  які суд вважав встановленими,  невідповідність висновків суду обставинам
справи,  порушення судом норм
матеріального і процесуального права.

Апеляційна
скарга підлягає задоволенню,  а рішення
суду першої інстації скасуванню з ухваленням нового рішення з таких підстав.

Згідно    ст.
213   ЦПК   України
рішення   суду   повинно
бути   законним   і обгрунтованим.

Законним
є рішення,  яким суд,  виконавши всі вимоги цивільного
судочинства,  вирішив справу згідно із
законом.

Обгрунтованим
є рішення,  ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин,  на які
сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,  підтверджених тими доказами,  які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно
п. п. 1,  2,  3,
4  ст.  214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд
вирішує в тому числі такі питання: чи мали місце обставини,  якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення,  та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні дані ( пропущення строку позовної давності
тощо),  які мають значення для
справи,  та докази на їх підтвердження;
які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно
до вимог  ст.  215 ЦПК України рішення суду складається з
вступної,  описової,  мотивувальної і резолютивної частин. В
мотивувальній частині зазначаються встановлені судом обставини і визначені
відповідно до них правовідносини; мотиви,
з яких суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів,  якими обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення,  бере до уваги або відхиляє
докази,  застосовує зазначені в рішенні
нормативно-правові акти; чи були порушені,
не визнані або оспорені права,
свободи чи інтереси,  за захистом
яких особа звернулася до суду,  а якщо
були,  то ким.

Задовольняючи
позов ОСОБА_3 з підстав,  передбачених ч.
2  ст.
234 ЦК України,  суд виходив з того,  що зазначені договори купівлі-продажу спірної
квартири вчинено без наміру створення правових наслідків і є фіктивними.

З такими висновками суду погодитись не можна,  оскільки вони не відповідають обставинам
справи та вимогам закону.

Встановлено,  що ОСОБА_3 18.08.2004 р. уклала з ОСОБА_7
договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
(т. 1 а. с.  48)

Встановлено,  що ОСОБА_7 07.02.2005 р. уклав з ОСОБА_2 договір
купівлі-продажу зазначеної квартири,  (т.
1 а. с.  8)

Встановлено,  що ОСОБА_2 27.07.2005 р.
уклав з ОСОБА_8 договір купівлі-продажу зазначеної квартири,  (т. 1 а. с.
83)

Встановлено,  що ОСОБА_8 27.12.2005 р. уклала з ОСОБА_1
договір купівлі-продажу зазначеної квартири,
(т. 1 а. с.  100)

Встановлено,  що в п. 6 договору купівлі-продажу спірної
квартири,  укладеного 18.08.2004 р. між
ОСОБА_3 та ОСОБА_7,  продавець та
покупець стверджували,  що цей договір не
носить характеру мнимої та удаваної угоди,
не приховує іншу угоду і відповідає дійсним намірам сторін створити для
себе юридичні наслідки,  (т. 1 а. с.  48)

Крім
того,  як вбачається із пояснень ОСОБА_7
в судовому засіданні 08.05.2007 p.,  він купив спірну квартиру за 20000
доларів,  які віддав особисто
ОСОБА_3,  яка в судовому засіданні
27.05.2005 р. пояснила,  що гроші були повернуті
ОСОБА_3 в сумі 20000 доларів в приміщенні нотконтори. (т. 2 а. с.  38,  т.
1 а. с.  35-36)

Дана
обставина підтверджується постановою про відмову в порушенні кримінальної
справи від 05.06.2005 р.,  в якій із
пояснень ОСОБА_3 вбачається,  що ОСОБА_3
уклала договір купівлі-продажу своєї квартири з ОСОБА_7 і за це ОСОБА_7 отримав
20000 доларів США,  на ці гроші він купив
автомобіль Ауді -А6 за 11000 доларів США,
який був оформлений на доньку ОСОБА_3 Від даного зобов"язання перед
останньою не відмовляється і обіцяє повернути борг протягом двох місяців,  (т. 1 а. с.
61-62)

Висновок
суду про те,  що ОСОБА_7 зобов'язувався
переоформити квартири на ім"я їх попередніх власників є безпідставним і
спростовується даною розпискою,  в якій
ОСОБА_7 зобов'язувався переоформити квартири,
зазначені в договорах купівлі-продажу при умові повернення кредитних
коштів (т. 1 а. с.  63)

Однак,  перед ким і по якому
кредитному договору ОСОБА_7 давав таке зобов'язання,  в даній розписці не зазначено,  тому вона не може бути прийнята судом до
уваги.

Що
стосується розписки ОСОБА_10.,  то з неї
вбачається її зобов'язання повернути суму 20000 у. о. і 5 % виплати за кожний
місяць. В разі неповернення кредиту квартири переходять у власність ОСОБА_7.
(т. 1 а. с.  121). Тому цією розпискою
спростовуються посилання ОСОБА_3 на те,
що насправді 18.08.2004 р. нею вчинено договір поруки.

Інших
доказів на підтвердження своїх позовних вимог всупереч вимогам  ст.  60
ЦПК України ОСОБА_3 суду не надала.

Висновок
суду про те,  що в спірних договорах
купівлі-продажу зазначена ціна,  що
відповідає інвентаризаційній оцінці квартири,
в той час,  як у судовому
засіданні встановлено,  що ОСОБА_2,  ОСОБА_8 та ОСОБА_1 платили за квартиру
суму,  у декілька разів більшу за
інвентаризаційну,  є безпідставним,  оскільки відповідно до вимог ч. 1  ст.
632 ЦК України
ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Також
безпідставним є висновок суду про те,  що
в порушення умов договорів купівлі-продажу жоден із покупців квартиру не
оглядав,  ключі від квартири не
передавались,  існував судовий спір щодо
цієї квартири,  оскільки зазначені
обставини не є правовими підставами для визнання спірних договорів
купівлі-продажу удаваними чи фіктивними.

З
урахуванням наведеного,  колегія суддів
вважає,  що суд безпідставно прийшов до
висновку про те,  що договори
купівлі-продажу спірної квартири вчинено без наміру створення правових
наслідків і є фіктивними.

Відмовляючи
в задоволенні позову ОСОБА_1,  суд
всупереч вимогам п. п. 1,  2,  З,  4  ст.
214,   ст.  215 ЦПК України в мотивувальній частині
рішення не зазначив чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися ці вимоги,
та якими доказами вони підтверджуються,
які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин,  яка правова норма підлягає застосуванню до
цих правовідносин,  мотивів,  з яких суд вважає встановленою відсутність
фактів,  якими обґрунтовувалися
вимоги,  чи були порушені,  не визнані або оспорені права,  свободи чи інтереси,  за захистом яких особа звернулася до
суду,  а якщо були,  то ким.

Згідно  ст.
391 ЦК України
власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування
та розпорядження своїм майном.

Встановлено,  що позивачка ОСОБА_1 набула право власності
на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу,  укладеного 27.12.2005 р. між ОСОБА_8 та нею.
(т. 1 а. с.  100)

Встановлено,  що зазначений договір купівлі-продажу
вчинений з дотриманням вимог чинного законодавства.

Встановлено,  що відповідачі за вказаним позовом,  будучи зареєстрованими та проживаючи в
квартирі,  яка є власністю ОСОБА_1,  чинять перешкоди у здійсненні нею права
користування та розпорядження своїм майном.
Тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення.

З
урахуванням наведеного колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає задоволенню,  а рішення суду першої інстанції - скасуванню
з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 та про
задоволення позову ОСОБА_13 підстав,
передбачених  ст.  309 ЦПК України.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307,
309,  314,  316,
317,  319 ЦПК України,  колегія суддів,

вирішила:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

4

Рішення
Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2007 року
скасувати і ухвалити нове рішення,  яким
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  ОСОБА_4,
ОСОБА_5,  ОСОБА_6,  відділення громадянства,  імміграції та реєстрації фізичних осіб
Броварського MB ГУ
МВС України в Київській області про зняття з реєстрації та виселення
задовольнити.

Виселити
ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  ОСОБА_4,
ОСОБА_5,  ОСОБА_6 з квартири
АДРЕСА_1.

Зобов"язати
відділення громадянства,  імміграції та
реєстрації фізичних осіб Броварського MB ГУ МВС України
в Київській області зняти з реєстрації в квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_2,  ОСОБА_3,
ОСОБА_4,  ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Відмовити в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_7,  ОСОБА_2,
ОСОБА_8,  ОСОБА_1,  треті особи ОСОБА_9,  ОСОБА_10,
ОСОБА_5 про визнання договорів купівлі-продажу квартири недійсними.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання ним законної сили.