Справа №2-3168/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 червня  2007
року Луцький
міськрайонний  суд   Волинської
області

у
складі: головуючого - судді
Крупінської С. С. ,

при
секретарі -                                 Давидович А.А.,

з участю :
позивачки -        ОСОБА_1,

представника
відповідача -    ОСОБА_2,

третьої особи
без самостійних вимог -
ОСОБА_3,

розглянувши
у попередньому відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу
за позовною заявою ОСОБА_1 до Луцької міської ради про визначення часток в
праві спільної сумісної власності та визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

Позивачка
звернулась в суд з позовом до відповідача про визначення часток в праві
спільної сумісної власності та визнання права власності на спадкове майно. Свої
вимоги мотивує тим,  відповідно до
свідоцтва про право власності на житло від 14.12.1993 року квартира АДРЕСА_1 на
праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_3,  ОСОБА_1,  ОСОБА_4 . Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 відкрилась
спадщина на належну їй на праві спільної сумісної власності частину квартири АДРЕСА_1. Позивачка ,
як дочка ОСОБА_4
,  є спадкоємцем першої черги за
законом після смерті матері,  інших спадкоємців немає. Однак,  отримати свідоцтво про право на спадкове
майно,  а саме на належну ОСОБА_4 частину вище
зазначеної квартири,  позивачка не
може,  оскільки формально не визначені
частки співвласників у праві спільної сумісної власності на квартиру.

Враховуючи
викладене,  просить винести рішення,  яким визначити,  що частки кожного з співвласників квартири АДРЕСА_1 становлять по 1/3 частині кожного
та визнати за позивачкою право власності на спадкове майно.

В
попередньому судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги,  просила визначити,  що кожному із співвласників квартири АДРЕСА_1 належить по 1/3 частини
квартири.

Представник
Луцької міської ради не заперечував проти задоволення уточнених позовних вимог.

Третя
особа без самостійних вимог ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення уточнених
позовних вимог.

Заслухавши
пояснення позивачки,  представника
відповідача - Луцької
міської ради,  третьої особи без
самостійних вимог ОСОБА_3,  дослідивши матеріали справи,  суд приходить до висновку,  що позов підставний та підлягає до
задоволення.

Судом
встановлено,  що на підставі свідоцтва
про право власності на житло від 14.12.1993
року ОСОБА_1,  ОСОБА_4,  ОСОБА_3 на
праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1.

2

12 липня 2003 року ОСОБА_4 померла ,
даний факт вбачається з свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_1 ( а.с.  7
) . Після її смерті в порядку  ст. 525 ЦК Української РСР
(в редакції 1963 року)
відкрилась спадщина на належне ОСОБА_4
на праві власності майно ,  в тому числі на належну спадкодавцю на праві спільної
сумісної власності частину квартири АДРЕСА_1.

З
пояснень позивачки вбачається ,  що як спадкоємець першої черги за законом,  вона має право на спадкове майно,  однак отримати свідоцтво про право на
спадщину,  тобто на належну спадкодавцю
частину вище зазначеної квартири,  не
може,  оскільки формально не визначені
частки співвласників у праві спільної сумісної власності на квартиру.

Відповідно
до ч.2  ст. 370ЦК України у разі виділу
частки із майна,  що є у спільній
сумісній власності,  вважається,  що частки кожного із співвласників у праві
спільної сумісної власності є рівними,
якщо інше не встановлено домовленістю між ними,  законом або рішенням суду.

Судом
встановлено,  що між співвласниками вище
зазначеної квартири не встановлено домовленості щодо визначення розміру часток
у праві спільної сумісної власності .
При таких обставинах суд прийшов до висновку,  що позов слід задовольнити та
встановити,  що кожному із співвласників
належить по 1/3 частині
квартири АДРЕСА_1.

Керуючись  ст.
ст.  10, 11, 60, 212, 215 ЦПК
України,  на підставі  ст.  328,
370 ч.2 ЦК
України,  суд , -

вирішив:

Позов
задовольнити.

Встановити,  що частки ОСОБА_3,  ОСОБА_1,  ОСОБА_4 у праві
спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 є
рівними і становлять по 1/3
частині кожного.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано
протягом десяти днів з дня проголошення рішення .

Апеляційна
скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення,  якщо його не скасовано,  набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.