Справа 2-
Рішення

Іменем України

4 липня 2007 року                                              Бердянський
міськрайонний     суд

У
складі: головуючого - судді Троценко Т. А.

При
секретарі:                                                                   Онищук
О. О.

За
участі представника позивача:                                  Журавльова
О. О.

Адвоката:                                                                           ОСОБА_3

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист
честі та гідності,  стягнення моральної
шкоди,

встановив:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом,  який в
судовому засіданні підтримав особисто,  а
також з представником за дорученням ОСОБА_4 і пояснив,  що він проходить службу в Бердянському
міському відділі Управління Служби Безпеки України в Запорізький області з 1998
року по теперішній час в званні капітана.

В
березні 2006 року дізнався,  що
відповідач в листі до начальника Управління Служби Безпеки України в
Запорізькій області генерал - майора ОСОБА_5 звів на нього
наклеп,  написавши,  що він приймав участь у крадіжці з
підприємства ТОВ «ВАІАРхім» матеріальних цінностей та бухгалтерської
документації,  організував так називаємий
«дах» підприємства,  за що щомісячно
отримував гроші.

Дізнався
про це,  будучи на лікуванні в
Бердянській міській лікарні,  став нерву­вати,  у зв'язку з чим термін лікування був
подовжений.

В квітні
2006 року керівництво його відомства проводило перевірку фактів,  вказаних ОСОБА_2,
а також перевіряла факти прокуратура м.  Бердянська,
він дуже нервував з цього приводу,
і в квітні 2004 року знов потрапив до лікарні з діагно­зом
«стенокардія».

Факти,  наведені відповідачем,  не підтвердились,  про що свідчать висновки,  але ОСОБА_1 вважає,  що діями ОСОБА_2 поставлені під сумнів його
честь,  гідність та порядність офіцера
СБУ,  і це спричиняло йому дуже великі
моральні страждання,  крім погіршення
стану здоров»я призводило до скандалів в сім»ї,
оскіль­ки перевіряли і його дружину,
що завдавало додаткового нервового перенапруження.

За таких
обставин позивач просить захистити його честь та гідність та стягнути з ОСОБА_2
у відшкодування моральної шкоди 70000 грн.

Відповідач
в судовому засіданні позов не визнав і пояснив,
що він є директо­ром ТОВ «ВАІАРхім»,
і заяву начальнику Управління УСБУ в Запорізький області писав саме як
посадова особа,  в ньому не було нічого
особистого,  він діяв в інтересах
юридичної особи,  виклав ті факти,  що йому були відомі,  а саме в березні 2006 року з підприємства
зникли матеріальні цінності та бухгалтерські документи,  вивіз майна

організував ОСОБА_1,  він також
домовлявся з працівниками ДАЇ,  щоб
машину не затримували,  доказів цього у
нього немає,  але він вважає,  що це міг зробити тільки ОСОБА_1,  оскільки замісником директора підприємства
працював його родич Лебедченко.

З
приводу крадіжки він подав заяву про відкриття кримінальної справи віднос­но
Лебедченка,  але після перевірок йому в
цьому було відмовлено.

Вислухавши
пояснення сторін,  вивчивши матеріали
справи,  суд приходить до висновку про
необхідність задоволення позову ОСОБА_1 в повному об'ємі,  вихо­дячи з таких міркувань.

Судом
встановлено,  що 13. 03. 2006 року
директором «ВАІАРхім» ОСОБА_2 на ім. »я начальника УСБУ в Запорізькій області
генерал - майора ОСОБА_5  направлено
заяву,  в якій сказано,  що 07. 03. 2006 року з підприємства «ВАІАР­хім»,  що розташоване в м.  Бердянську,
здійснено крадіжку товарів та бухгалтерських документів,  все здійснено під прикриттям співробітника
УСБУ ОСОБА_1,  який є родичем замісника
ОСОБА_2 - ОСОБА_6 ,  крадіжка здійснена з
метою вимагання грошей.

За даною
заявою прокуратурою м.  Бердянська за
вказівкою прокуратури Запо­різької області була проведена перевірка,  в ході якої факти,  вказані ОСОБА_3,  не підтвердились,  про що свідчить висновок заступника прокурора
м.  Бердянська Панасенка І. М.

В лютому
2007 року перевірку відносно повторної заяви ОСОБА_2 від 22. 12. 2006 р.
проводило Управління СБ України в Запорізькій області,  в резуль­таті перевірки даних про протиправні
дії з боку ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 та його сім»ї не отримано,  про що свідчать матеріали перевірки.

Оскільки
в заяві Кислинского від 22. 12. 2006 року на ім»я начальника УСБУ в Запорізькій
області містяться ті ж самі факти відносно ОСОБА_1,  що і в з'яві від 13. 03. 2006 року,  суд вважає за необхідне прийняти як доказ
матеріали перевірки за даною заявою.

Як
вбачається зі службової характеристики ОСОБА_1 проходить службу в Бердянському
міському відділі Управління Служби безпеки України в Запорізькій області з 1998
року по теперішній час на офіцерській посаді. За період проходження служби
зарекомендував себе з позитивної сторони,
професійно підготовленим офіце­ром.
В супроводжувальному листі Управління Служби безпеки України в
Запорізькій області № 2- 879 від 13. 03. 2007 р. сповіщається,  що за результатами перевірки скар­ги ОСОБА_2
ОСОБА_1 був притягнутий до дисциплінарної відповідально­сті. Але як вбачається
з характеристики,  дисциплінарні
стягнення були накладені за порушення службово - військової дисципліни,  тому суд приходить до висновку,  що ці порушення не стосуються фактів,  викладених ОСОБА_3

Як
вбачається з копії виписок з історії хвороби з 07. 03. 2006 по 21. 03. 2006 ро­ку
ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в Бердянській міській лікарні з
приводу виразкової хвороби.

Як
пояснив ОСОБА_1,  він ліг в лікарню на
чергове обстеження,  і в цей же час
довідався,  що в Управління СБУ поступила
заява ОСОБА_2,  в якій його звинува­чено
в крадіжці та у вимаганні грошей. На цій підставі стан його здоров»я погіршив­ся,  і він знаходився на лікуванні довше,  ніж сподівався.

В квітні
2004 року також проводилась спец перевірка,
в результаті якої знов опитували і його,
і його дружину,  це спричинило
нервову обстановку в сім»ї і призве­ло до того,
що 14. 04. 2006 р. він опинився на стаціонарному лікуванні в
кардіологіч-

ному відділенні
Бердянської міської лікарні з діагнозом «стенокардія»,  виписаний 25. 04. 2006 року.

ст.  297
ЦК України
закріплює за фізичними особами право на повагу його гід­ності на честі.
Гідність та честь фізичної особи є недоторканими.

Честь та
гідність людини,  відповідно до  ст.  З
Конституції України,  визнаються вищими
соціальними цінностями.

Судом встановлено,  що ОСОБА_2 в заяві начальникові Управління УСБ України в Запорізькій
області 13. 03. 2006 року виклав факти,
які не тільки не відповідають дійсності,
а й ганьблять честь та гідність офіцера СБУ,  оскільки в них йдеться про причетність
ОСОБА_1 до скоєння кримінального злочину.

Суд не
може прийняти до уваги твердження відповідача,
що ним подавалась заява суто як посадовою особою - керівником
підприємства,  оскільки ОСОБА_1 не
заявляє вимог про спростування недостовірної інформації,  адже тільки в цьому разі у відповідності
до  ст.
277 ЦК України можливо вважати відповідачем - поширювачем недостовірної
інформації,  яку подає посадова особа при
виконанні своїх службових обов'язків - юридичну особу,  в якій вона працює.

В даному
разі для ОСОБА_1 є неважливим в якій якості ОСОБА_2 -керівник чи приватна особа
- зганьбив його честь та гідність офіцера СБУ.

У
відповідності до ч. 1,  п. 4 ч. 2  ст.  23
ЦК України особа
має право на відшко­дування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав. Зокрема,  моральна шкода підлягає у приниженні
честі,  гідності,  а також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Таким
чином,  право ОСОБА_1 на відшкодування
моральної школи закріп­лено в законі.

Розмір
грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залеж­но від глибини
фізичних та душевних страждань. Судом вважається встановленим,  що в результаті саме дій ОСОБА_2 ОСОБА_1
знаходився на стаціонарно­му лікуванні в Бердянській міській лікарні,  суд бере до уваги той факт,  що характер роботи офіцера СБУ є
публічним,  при неодноразовому проведенні
службових переві­рок,  перевірок
прокуратури м.  Бердянська він вимушений
був виправдовуватись,  спростовувати
факти,  викладені в заяві,  доводити,
що він не зганьбив честь офіцера,
що призвело до моральних страждань,
тому суд вважає за можливе стягнути у від­шкодування моральної шкоди
70000 грн.,  виходячи із вимог
справедливості.

Керуючись  ст.
297,  23 ЦК України,   ст.
ст.  212 - 215 ЦПК України,  суд

вирішив:

Позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 70000 грн.,  судові витрати 3500 грн.,  а всього 73500 грн.

Рішення
може бути оскаржене в Запорізький апеляційний суд. Заяву про апеля­ційне
оскарження може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рі­шення,  а апеляційну скаргу - протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеля­ційне оскарження.

Суддя Бердянського

Міськрайонного
суду . А.
Троценко