Справа  №  2-716/2007  p.
районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

15 червня 2007 року
Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді                                                                         Семенюк
Л.А.

при секретарі                                                                                    Унгурян
Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м.  Татарбунари цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,ОСОБА_16,
ОСОБА_15, ОСОБА_17,ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22,
ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_27, ОСОБА_26, ОСОБА_28 про ви
знання угоди купівлі-продажу дійсною та визнання права власності на будівлю,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про
визнання угоди купівлі-продажу дійсною та визнання права власності на не
житлову будівлю, посилаючись на слідуючі обставини.

20 жовтня 2006 року між ОСОБА_1 та відповідачами по
справі був укладений договір купівлі-продажу нежитлової будівлі складу-зерносховища
№2, згідно якого ОСОБА_1 купив, а власники майнових паїв продали
склад(зерносховища), який розташований на Токовоскладському господарстві на
околиці с.  Новоселиця Татарбунарського району Одеської області  загальною вартістю 70000 грн.

Фактично всі умови договору купівлі-продажу сторонами
було до держано, оскільки
позивач сплатив відповідачам за вказане складське приміщення, відповідно
кожному по його майновому сертифікату, а останні передали його за актом
приймання-передач і вказану нежитлову будівлю. До теперішнього часу відповідачі
відмовляються укласти до говір нотаріально, посилаючись на хворобу, брак часу
та коштів.

У зв'язку з цим, ОСОБА_1 вимушений звернутись до суду з
позовом про визнання правочинну дійсним та визнання за ним права власності на
склад(зерносховища)на Токово-складському господарстві на околиці с.  Новоселиця Татарбунарського району Одеської
області.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги.

2

Представник відповідачів у судовому засіданні позовні
вимоги визнала, не заперечувала проти визнання правочинну дійсним та
визнання  права власності на вказане
майно за позивачем.

Представник третьої особи на стороні відповідача - ТОВ
«АПП ім. Суворова» Татарбунарського району Одеської області проти вимог позову
також не заперечувала, пояснивши, що дійсно в 2006 році спір не приміщення
зерносховища №2, 1956 року побудови, було виділено відповідачам в рахунок їх
майнових паїв. їй достовірно відомо, що позивач викупив у вказаних осіб їх
майнові паї, сплативши їм за них кошти, а вони, в свою чергу, передали йому
будівлю складу, вона була в складі комісії при передачі зерносховища.

Заслухавши пояснення і доводи сторін, третьої особи,
дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Із копій свідоцтв про право власності на майнові паї
членів колективного сільськогосподарського підприємства (майнових сертифікатів)
(а.с.  ) видно, що відповідачі мають
право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства
ТОВ «АПП ім.  Суворова» Татарбунарського
району Одеської області, а саме: ОСОБА_2 сертифікат №818 на суму 890 грн.;
ОСОБА_3 №604 на 814грн.; ОСОБА_4 №230-5183 грн.; ОСОБА_5 №235-2229 грн.;
ОСОБА_6 №229-816 грн.; ОСОБА_7 №206-1603 грн.; ОСОБА_8 №404-312 грн.; ОСОБА_9
№566-4664 грн.; ОСОБА_10 №565-2766 грн.; ОСОБА_11 №326-3056 грн.;ОСОБА_12
№733-3496 грн.;ОСОБА_13 №327-3649 грн.; ОСОБА_14 №327-3650 грн.; ОСОБА_15
№624-3636 грн.; ОСОБА_16  №781-2158 грн.;
ОСОБА_17 №219-598 грн.;ОСОБА_18 №908-532 грн.; ОСОБА_19 №1024-1461 грн.;
ОСОБА_20 №1054-788 грн.; ОСОБА_21 №267-1431 грн.; ОСОБА_22 №832-1340 грн.;
ОСОБА_23 №306-1741 грн.;ОСОБА_24 № 578-1855 грн.; ОСОБА_25 №975 - 391 грн.;
ОСОБА_26 №232-4260 грн.; ОСОБА_27№1050-5899 грн. згідно свідоцтва про право на
спадщину за законом НОМЕР_1 (а.с.  );
ОСОБА_25 №1023-4468 грн.; ОСОБА_26№326-830 грн.; ОСОБА_28 №59-1899 грн.;
ОСОБА_25 №425-135 грн.

Копією договору купівлі-продажу (а.с. 9-10) від 20 жовтня
2006 року, а також актом приймання-передачі від 10.10.2006 року (а.с. 14)
підтверджується, що 20.10.2006 року ОСОБА_1 купив у власників май нових паїв
ТОВ "АПП ім. Суворова"
склад (зерносховища) на Токовоскладському господарстві, розташованому на
околиці с.  Новоселиця Татарбунарського
району Одеської області, який йому переданий.

Як вбачається з копії накладної від 20.10.2006р. ( а.с.
8) позивач отримав склад зерносховища №2, сплативши 70000 грн. власникам
майнових паїв ТОВ "АПП ім.
Суворова", відповідно до договору купівлі-продажу від 20.10.2006р.

З Витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна за №12249738 від 24.04.2007 року(а.с. 48)вбачається, що в даному Реєстрі
відсутні відомості про заборону відчуження чи арешту вищевказаного складу.

Відповідно до довідки Татарбунарського БТІ від
24.04.07року, вартість нежитлової будівлі- зерносховища, що розташоване на
токовоскладському господарстві с. Новоселиця Татарбунарського району скла дає
58059 грн. (а.с. 3), а згідно довідки адміністрації ТОВ «АПП ім. Суворова» балансова
вартість спірного зерносховища складає 70000 гривень (а.с. 7).

У відповідності зі
ст.655 ЦК України
за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього
певну грошову суму.

Згідно  ст.220 ЦК України, якщо
сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але
одна із сторін

3

ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може
визнати такий договір дійсним.  У цьому
разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що між
позивачем та відповідачами по справі був укладений договір купівлі продажу
приміщення складу зерносховища АДРЕСА_1, яке було виділено відповідачам в
рахунок їх майнових паїв згідно рішення загальних зборів власників майнових
паїв колишнього КСП ім. Суворова
(витяг із протоколу зборів від 28.02.04 року на а.с.  12). Відповідно до умов договору, позивач
сплатив відповідачам кошти за вказане майно відповідно до суми їх паїв на
загальну суму 70000 гривень, а ті, в свою чергу, передали приміщення складу в
його повне володіння та користування. Але до теперішнього часу відповідачі під
різними мотивами ухиляються від нотаріального оформлення договору, що заважає
йому оформити в установленому законом порядку право власності на вказане
нерухоме майно.

За таких обставин, суд вважає, що договір купівлі-продажу
нежитлового приміщення складу зерносховища №2, укладений між сторонами без
нотаріального посвідчення, необхідно визнати дійсним і за позивачем повинно
бути визнано право власності на нежитлову будівлю - склад зерносховища на
Токово-складському господарстві, який розташований в АДРЕСА_1

Керуючись  ст. ст.
220, 655 ЦК України,  ст. ст.58-60, 213,215, ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання угоди купівлі-продажу
дійсною та визнання права власності на нежитлову будівлю  - задовольнити.

Договір купівлі-продажу нежитлової будівлі під літерою
«К» - складу зерносховища на Токово-складському господарстві, що розташований в
с.  Новоселиця Татарбунарського району
Одеської області, укладений 20.10.2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4,ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18,
ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26,
ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29,ОСОБА_30 - визнати дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на нежитлову будівлю
під літерою «К» - зерносховище на Токово-складському господарстві, що
розташоване на східній околиці с.
Новоселиця Татарбунарського району Одеської області загальною вартістю
58059 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
Одеського апеляційного суду через Татарбунарський районний суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до
апеляційної інстанції або в порядку ч.4
ст.295 ЦПК України.