Справа №
Головуючий у першій інстанції
Рудніченко О.М. Доповідач Дерев'янко О.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ                  УКРАЇНИ

04 грудня 2007 року                                                                                          м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Гайдук
В.І.,       Дерев'янко О.Г.,       Козлова С.П.

розглянувши у касаційному порядку
(Закон України №697-V від
22.02.2007 р.) в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 30 вересня 2003
року та на рішення колегії суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду Київської області від 14 серпня 2006 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3; ОСОБА_4, треті особи - Іртиська
державна нотаріальна контора Київської області, ОСОБА_6,
яка діє і в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7, та ОСОБА_8, про визнання
частково недійсним свідоцтв йро право на спадщину за законом, визнання права на
спадкове майно за заповітом, визнання
частково недійсним договору міня та договору дарування-частини будинку,
-

встановила:

У травні 2003 року ОСОБА_5 звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що після смерті бабусі, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1, його батько ОСОБА_8 та дядько ОСОБА_1 - відповідач по
справі, отримали свідоцтво про право на спадщину за
законом на Уг частину вказаного будинку кожний і 18.05.2002 відповідач обміняв належну йому за цим свідоцтвом частину будинку на
квартиру АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, 20.03.2001 ОСОБА_4 подарував ОСОБА_2 належну
йому 1/6 частину будинку, а в 2001 році йому стало
відомо про заповіт, залишений його бабусею ОСОБА_9, за яким він має право на 1/3 частину всього її майна, яке складається з
будинку АДРЕСА_2 та двох вкладів в Ощадбанку, на час смерті бабусі він постійно
проживав в будинку і фактично прийняв спадщину,
тому згідно уточнених позовних вимог, просив суд визнати частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від
19.08.1999 на ім'я ОСОБА_8 та ОСОБА_1 на будинок і грошові вклади, договір міни
від 18.05.2000 та договір дарування частини будинку від 20.03.2001.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 30 вересня 2003
року позов задоволено в повному обсязі.

Ухвалою апеляційного суду від 25 грудня 2003 року рішення місцевого суду
скасовано і

2

справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду України від 26
квітня 2006 року була скасована ухвала апеляційного
суду та справа направлена на новий апеляційний розгляд.

Рішенням
апеляційного суду від 14 серпня 2006 року змінено рішення місцевого суду, позов
ОСОБА_5  задоволено.   Встановлено
факт   прийняття ОСОБА_5
спадщини  після смерті  ОСОБА_9.
Визнано недійсним свідоцтво про право на
спадщину за законом НОМЕР_1, зареєстроване в реєстрі за №2-2233, видане Ірпінською державною нотаріальною конторою 19
серпня 1999 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_9 в частині спадкування кожним з
них 1/6 частини жилого будинку АДРЕСА_2.
Визнано недійсним свідоцтво про
право на спадщину за законом НОМЕР_2, зареєстроване в реєстрі за № 2-2336, видане 19 серпня 1999 року Ірпінською
державною нотаріальною конторою ОСОБА_1 та ОСОБА_9 в частині спадкування кожним
з них 1 6 частини грошових
вкладів,"які знаходяться в державній ощадній касі № 7853 010 м. Ірпінь
на рахунку НОМЕР_3 талв
державній ощадній касі № 7853 02 м. Ірпінь на рахунку НОМЕР_4. Визнано за ОСОБА_5 в порядку спадкування після смерті
ОСОБА_9 право власності на 1 З частину житлового будинку АДРЕСА_2. Визнано за
ОСОБА_5 в порядку спадкуванні після
смерті ОСОБА_9 право власності на 1 3 частину грошових вкладів в державній ощадній касі № 7853 010 м. Ірпінь
на рахунку НОМЕР_3 та в державній
ощадній касі № 7853 02 м. Ірпінь на рахунку НОМЕР_4. Визнано недійсним договір
міни від 18 травня 2000 року, укладений ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в частині обміну 1 6 будинку
АДРЕСА_2. Визнано недійсним договір
дарування від 20 березня 2001 року,  укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в частині
дарування 1 9 частини будинку АДРЕСА_2,
звільнивши сторони від сплати державного мита.

В
касаційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 посилаються >на; неправильне застосування
судами норм матеріального права, в зв'язку з чим .ставлять питання про скасування судових рішень та передання справи
на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно із частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення
норм процесуального права.

Відповідно до вимог статті 335 ЦПК України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи
процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини,
що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено, й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення
ухвалені з додержанням норм матеріального та
процесуального права, відсутні передбачені статтею 338 ЦПК України підстави для
обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

3

Керуючись статтями 332,337 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення
Ірпінського міського суду Київської області від 30 вересня 2003 року та рішення
колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області
від 14 серпня 2006 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не
підлягає.