Справа №2-1062/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

м. Ковель                                                                                       03
серпня 2007 року

Ковельський
міськрайонний суд Волинської області під головуванням судді Луньової Т.М.  при секретарі - Абрамчук І.Ю. з участю
позивача - ОСОБА_1 представника позивача - ОСОБА_2 відповідача - ОСОБА_3

представника
відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 представника відповідача - ОСОБА_5

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.  Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3,  Відкритого акціонерного
товариства по газопостачанню та газифікації «Волиньгаз» про усунення перешкод в
користуванні газопроводом,  -

встановив:

Позивач
звернувся до суду з позовною заявою у якій прохає постановити рішення,  яким зобов*язати відповідачів у справі
усунути перешкоди в користуванні належним позивачу на праві приватної власності
газопроводом шляхом зобов*
язання відповідачки ОСОБА_3 знести побудовану на її земельній ділянці
огорожу та заборонити будувати її надалі,
або зобов *язати
Ковельське управління газового господарства побудувати новий газопровід до
будинку позивача у справі.

Обґрунтовуючи
позовні вимоги позивач покликається на слідуючі обставини. Рішенням виконкому
Ковельської міської ради №302 від 29 вересня 1992 року позивачу було виділено
земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку
поАДРЕСА_1. В 1995 році згідно проекту Ковельського УГГ позивач за власні кошти
до власного будинку побудував газопровід і зазначений газопровід був прийнятий
у експлуатацію. Будівництво газопроводу відбулось згідно проекту,  з дотриманням вимог встановлених Державними
будівельними нормами України (надалі ДБН) і Правилами безпеки систем
газопостачання України (надалі ПБСГУ). Зазначеним газопроводом позивач
користується і на теперешній час.  Разом
з тим,  відповідачі у справі чинять
перешкоди у користуванні газопроводом,
зокрема відповідачка ОСОБА_3 побудувала впродовж частини газопровода,  по межі належної їй на праві приватної
власності земельної ділянки,  на відстані
10 см.  від газопроводу капітальну
огорожу,  що суперечить ДБН і нормам
ПБСГУ,  а відповідач ВАТ «Волиньгаз» у
зв*язку з зазначеними обставинами має намір припинити газопостачання по
газопроводу,  належному позивачу у
справі. Вважає,  що будуючи огорожу
відповідачкою було свідомо порушено вимоги ДБН і ПБСГУ,  оскільки на початок будівництва відповідачці
було відомо про місце розташування газопроводу належного позивачу у
справі,  а крім цього позивачка змістила
виділену їй земельну ділянку на 185 смт.
в сторону проїзду до будинку позивача,
захопивши таким чином частину проїзду по якому прокладено газопровід від
АДРЕСА_1-садиби позивача. Оскільки земельна ділянка №44 по вул.  Богуна в м.
Ковелі була виділена під будівництво відповідачці ОСОБА_3 вже після
будівництва позивачем газопроводу,
газопровід побудований відповідачем у відповідності до розробленого УГГ
проекту,  а крім цього відповідачі у
справі проігнорували вжиті позивачем заходи,
направлені на припинення розпочатого ОСОБА_3 будівництва огорожі з
порушенням вимог ДБН і ПБСГУ,  позивач
прохає суд постановити рішення,  яким
зобов *язати відповідачів у справі у будь-який

2

спосіб
усунути перешкоди в користуванні належним йому на праві приватної власності
газопроводом,  а саме зобов*язати
відповідачку ОСОБА_3 знести побудовану нею огорожу,  заборонити їй надалі будувати огорожу або
зобов*язати Ковельське управління газового господарства побудувати новий
газопровід до будинку позивача у справі.

В
судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав і прохає його задовільнити.
Обґрунтовуючи позов пояснив,  що рішенням
виконкому Ковельської міської ради №302 від 29 вересня 1992 року йому було
виділено земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового АДРЕСА_1.
У 1995 році позивач за власні кошти і згідно проектної документації побудував
газопровід від вуличного газопроводу по вул.
Богуна до свого будинку. Зазначений газопровід проходить повз земельну
ділянку №44,  яка на теперешній час
знаходиться у власності відповідачки у справі,
по запланованому і існуючому на час його будівництва проїзду з вул.  Богуна до будинку позивача у справі. Після
закінчення будівництва газопроводу відповідачці у справі рішенням виконкому
Ковельської міської ради було виділено земельну ділянку №44 для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
рішенням Ковельської міської ради від 05.11.1997 року зазначена земельна
ділянка безоплатно була передана у власність відповідачці у справі. Разом з
тим,  при виготовленні державного акту на
право власності на земельну ділянку під час виносу меж зазначеної земельної
ділянки у натуру було збільшено розміри земельної ділянки відповідачки на 185
см шляхом захоплення частини проїзду,  по
якому прокладено газопровід належний позивачу. В травні 2006 року відповідачка
у справі розпочала будівництво капітальної огорожі своєї земельної ділянки,  побудувавши огорожу зі сторони газопроводу на
відстані 10 см.  від газопроводу,  всупереч існуючих норм ДБН. Хоча позивач
неодноразово звертався як до відповідачки ОСОБА_3,  так і до управління газового господарства з
вимогою припинити будівництво огорожі,
яке не відповідає вимогам ДБН,
законні вимоги позивача залишились без реагування. На теперешній час
відповідачі у справі чинять позивачу перешкоди у користуванні належним йому
газопроводом,  оскільки експлуатація
зазначеного газопровода
при наявності побудованої відповідачкою огорожі,  суперечить вимогам ДБН і ПБСГУ,  у зв*язку з чим Ковельське управління
газового господарства попередило позивача про наступне припинення постачання
газу до будинку позивача у справі. Оскільки позивач побудував газопровід
відповідно до розробленого відповідачем проекту,  з дотриманням вимог ДБН,  а порушення правил БСГУ виникло з вини
відповідачки у справі,  прохає суд
постановити рішення,  яким зобов*язати
відповідачів у будь-який спосіб усунути перешкоди в користуванні належним йому
на праві приватної власності газопроводом,
а саме зобов*язати відповідачку ОСОБА_3 знести побудовану нею
огорожу,  заборонити їй надалі будувати
огорожу або зобов*язати Ковельське управління газового господарства побудувати
новий газопровід до будинку позивача у справі.

В
судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позов підтримав з підстав,  зазначених у позовній заяві і прохає його
задовільнити. Прохає суд постановити рішення,
яким зобов*язати відповідачів у будь-який спосіб усунути перешкоди в
користуванні належним позивачу на праві приватної власності газопроводом,  а саме зобов*язати відповідачку ОСОБА_3
знести побудовану нею огорожу,
заборонити їй надалі будувати огорожу або зобов *язати Ковельське управління газового господарства
побудувати новий газопровід до будинку позивача у справі. Обґрунтовуючи позовні
вимоги покликається на ті обставини,  що
винос у натуру меж земельної ділянки №44 під будівництво індивідуального
житлового будинку ОСОБА_3 мав місце вже після того,  як позивачем у справі було виготовлено
проектну документацію на будівництво газопроводу до належного позивачеві
АДРЕСА_1,  а генеральний план забудови
земельної ділянки №44 було виготовлено вже
після   закінчення   будівництва
належного   позивачеві   газопроводу.   Виходячи
з

з

наведеного,  на думку представника позивача,  відповідачка ОСОБА_3 повинна була погодити
межі своєї земельної ділянки під час виносу їх на місцевість з власником
газопроводу,  тобто з позивачем у справі
і відповідно до існуючих підземних комунікацій будувати капітальні споруди на
власній земельній ділянці. Разом з тим,
знаючи про те,  що по проїзду з
АДРЕСА_1,  належної позивачу у
справі,  прокладено газопровід,  позивачка у справі ОСОБА_3,  виготовляючи у 2005 році технічну документацію
із землеустрою щодо складання Державного акта на право власності на земельну
ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку,  господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2,  виносячи межі земельної ділянки в натуру
змінила конфігурацію зазначеної земельної ділянки без відповідного погодження з
управлінням газового господарства та архітектором,  змістивши свою земельну ділянку на
проїзд,  по якому позивачем було прокладено
газопровід,  після чого в порушення
п.2.21 ДБН 79-92,  без погодження з
головним архітектором міста,  спорудила
по межі власної земельної ділянки,  поруч
з газопроводом,  огорожу на бетонному
фундаменті. Тож саме внаслідок неправомірних дій відповідачки у справі виникла
ситуація за якої Ковельське управління газового господарства вимушене вимагати
від позивача у справі,  як власника
газопроводу,  розроблення проекту на
винесення газового вводу.

Відповідачка
ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала і заперечує проти його
задоволення. Заперечуючи проти позову пояснила,  що 03 листопада 1994 року рішенням виконкому
Ковельської міської ради №48 їй було виділено земельну АДРЕСА_2 площею 600
кв.м.  для будівництва індивідуального
житлового будинку. 18 листопада 1994 року межі зазначеної земельної ділянки
були винесені в натуру. На момент виносу меж її земельної ділянки у натуру
ширина проїзду з АДРЕСА_1,  належного
позивачеві у справі,  становила 5 метрів.
У передбачений рішенням виконкому Ковельської міської ради строк позивачка
звернулась до головного архітектора міста з заявою на виготовлення проекту
житлового будинку і генерального плану забудови виділеної їй земельної ділянки.
Зазначений генеральний план забудови був виготовлений із нанесенням на нього
підземних комунікацій,  зокрема
газопроводу,  належного позивачеві у справі,  і погоджений відповідними службами:
архітектором м.  Ковеля,  головним лікарем санстанції,  спеціалістом РЕМ,  відділу
комунального господарства і управління газового господарства. На підставі
рішення Ковельської міської ради від 05.11.1997 року зазначена земельна ділянка
була передана у приватну власність відповідачці у справі,  а у жовтні 2005 року відповідачці було видано
державний акт на право власності на земельну ділянку. Коли при виготовленні
технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта на право
власності на земельну ділянку межі земельної ділянки №44 були винесені на
місцевість,  виявилось,  що загальна площа земельної ділянки є меншою
ніж 600 кв.м.  у зв*язку з чим було
змінено конфігурацію земельної ділянки і зокрема збільшено її фасадну сторону
до 23, 85 м.  за рахунок земель,  які були у користуванні користувача земельної
АДРЕСА_3. Межа земельної ділянки зі сторони проїзду,  по якому проходить газопровід позивача у
справі,  не змінювалась. Оскільки
будівництво огорожі позивачка провела у межах належної їй земельної
ділянки,  довгострокові межові
знаки,  встановлені при виносі земельної
ділянки у натуру нею не порушувались,
прохає суд постановити рішення,
яким відмовити у задоволенні позову.

Представник
відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позову не визнала і заперечує проти
його задоволення. У запереченні проти позову посилається на ті обставини,  що відповідачка у справі ОСОБА_3 є власником
земельної АДРЕСА_2. Зазначена земельна ділянка виділялась у користування
відповідачки у справі ще у листопаді 1994 року,
тобто до спорудження позивачем у справі газопроводу з АДРЕСА_1. Як при
виділенні земельної ділянки      у
користування,  так і при передачі
земельної ділянки у приватну

4

власність,  відповідачкою було дотримано вимог чинного
законодавства і Інструкції про порядок складання,  видачі,
реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на
земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та
договорів оренди землі,  щодо виносу в
натуру меж земельної ділянки і погодження зазначених меж із суміжними
землекористувачами. Генеральний план забудови земельної ділянки №44,  належної відповідачці у справі,  також узгоджувався з усіма комунальними
службами,  у тому числі з спеціалістами
управління газового господарства. Згідно державного акту на право власності на
земельну ділянку відповідачка у справі є власником земельної АДРЕСА_2. Межі
зазначеної земельної ділянки у натурі відповідають межам земельної ділянки,  зазначеним у державному акті і саме в
зазначених межах відповідачка збудувала огорожу на належній їй земельній
ділянці. Оскільки відповідно до вимог чинного законодавства при спорудженні
огорож земельних ділянок з боку вулиць з архітектором узгоджується лише
зовнішній вигляд та висота огорожі,
спорудження позивачкою у справі огорожі на належній їй земельній ділянці
без попереднього погодження з архітектором міста не є підставою для знесення
зазначеної огорожі.

Представник
відповідача - Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та
газифікації «Волиньгаз» ОСОБА_5  позову
не визнав і заперечує проти його задоволення. Заперечуючи проти позову
покликається на ту обставину,  що
технічна документація на проведення газопроводу,  яка була розроблена спеціалістами управління
газового господарства для позивача у. справі з метою газопостачання у АДРЕСА_1
відповідала і відповідає діючим нормам і правилам і на момент її розроблення
забезпечувала безпечну експлуатацію газопроводу та існуючих будівель і споруд.
На теперешній час у зв*язку із спорудженням відповідачкою у справі капітальної
огорожі на належній їй земельній ділянці зі сторони проїзду,  по якому прокладено газопровід позивача,  експлуатація газопроводу
унеможливлюється,  оскільки газопровід
проходить на відстані,  яка не відповідає
вимогам охоронної зони. Прохає відмовити у задоволенні позову у зв*язку з
неможливістю,  за технічних умов,  будівництва іншого газопроводу до АДРЕСА_1.

Заслухавши
пояснення сторін і дослідивши письмові докази у справі суд приходить до висновку,  що позов безпідставний і задоволенню не
підлягає.

Так в
судовому засіданні встановлено і доводиться копіями виписки з рішення
виконавчого комітету Ковельської міської Ради народних депутатів №48 від
03.11.1994 року та акту виносу в натуру меж земельної ділянки під будівництво
індивідуального житлового будинку та обставина,
що відповідачці ОСОБА_3 було виділено земельну АДРЕСА_2 площею 600 м.
кв. для будівництва індивідуального житлового будинку і зазначена земельна
ділянка була винесена в натуру у відповідності до вимог чинного законодавства.

Матеріалами
робочого проекту газифікації житлового АДРЕСА_1 доводиться той факт,  що будівництво газопроводу від міського
газопроводу по вул.  Богуна до житлового
АДРЕСА_1 було закінчене у 1995 році.

Таким
чином земельна ділянка для будівництва індивідуального житлового будинку по
вул.  Богуна, 44 відповідачці ОСОБА_3
була виділена до затвердження проектної документації на будівництво газопроводу
від вул.  Богуна до будинковолодіння
позивача у справі.

Схемою
виносу меж земельної ділянки в натуру,
яка додається до акту про винос меж земельної ділянки виділеної ОСОБА_3
в натуру,  генеральним планом забудови
земельної ділянки по вул.  Богуна,
44,  копією рішення виконавчого комітету
Ковельської міської ради №351 від 05.11.1997 року про передачу земельної
ділянки по АДРЕСА_2 у приватну власність відповідачці ОСОБА_3,  актом встановлення

5

границь
земельної ділянки по АДРЕСА_2 в натурі від 20 квітня 2005 року,  актом про передачу на зберігання встановлених
межових знаків власнику земельної ділянки ОСОБА_3 від 20 квітня 2005 року та
актом погодження меж зазначеної земельної ділянки із суміжними
землекористувачами і землевласниками від 20 квітня 2005 року,  відповідним планом земельної АДРЕСА_2,  доводиться той факт,  що відповідачка ОСОБА_3 є власником земельної
ділянки по АДРЕСА_2 і Державний акт на право власності відповідачки на
зазначену земельну ділянку складений у відповідності до вимог чинного
законодавства та п.1.12  ст. 1 і
п.1.13  ст. 1 Інструкції про порядок складання,  видачі,
реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на
земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та
договорів оренди землі.

Обґрунтовуючи
позовні вимоги представник позивача ОСОБА_2 покликається на ті обставини,  що позивач у справі побудував газопровід до
належного йому будинковолодіння у відповідності до розробленої спеціалістами
управління газового господарства проектної документації у зв*язку з чим,  виносячи межі виділеної їй земельної ділянки
на місцевість,  відповідачка у справі
повинна була погодити межі своєї земельної ділянки з відповідачем у
справі,  як з власником підземної
комунікації,  яка межує з земельною
ділянкою відповідачки у справі. Разом з тим така вимога не базується на нормах
закону.

У той же
час,  генеральним планом забудови
земельної АДРЕСА_2,  затвердженого
30.10.1995 року доводиться та обставина,
що зазначений план забудови було погоджено з відповідними комунальними
службами. У тому числі і з управлінням газового господарства.

В
судовому засіданні позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги припустився,  що порушення його прав,  як власника газопроводу,  відбулось у зв*язку із зміною відповідачкою у
справі конфігурації земельної ділянки №44,
а саме збільшення її ширини на 185 см.
за рахунок зміщення земельної ділянки на проїзд з АДРЕСА_1,  належної позивачеві у справі,  у зв*язку з чим було порушено охоронну зону
біля газопроводу.

Разом з
цим,  зазначена обставина не знайшла
свого підтвердження в судовому засіданні і спростовується технічною
документацією із землеустрою щодо складання Державного акта на право власності
на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку,  господарських будівель і споруд по вул.  Богуна, 44,
актами виносу зазначеної земельної ділянки на місцевість,  тощо,
з яких вбачається,  що як на час
виділення земельної АДРЕСА_2 відповідачці ОСОБА_3 у 1994 році,  так і при складанні Державного акту на право
власності на зазначену земельну ділянку,
межа земельної ділянки №44 зі сторони проїзду з вулиці Богуна до
земельної ділянки №48 залишається незмінною.

Крім
цього,  в судовому засіданні 27 липня
2007 року свідок ОСОБА_6 ствердила той факт,
що при виготовленні технічної документації із землеустрою щодо складання
Державного акта на право власності на земельну ділянку №44 по вул.  Богуна дійсно було змінено конфігурацію
зазначеної земельної ділянки,  оскільки у
випадку дотримання конфігурації земельної ділянки,  відображеної на схемі виносу меж земельної
ділянки в натуру у 1995 році площа земельної ділянки була б меншою за 600 м.
кв. У зв*язку з зазначеними обставинами було змінено межі земельної
ділянки,  зокрема збільшено її ширину на
185 см.  за рахунок земель,  що знаходились у фактичному користуванні
землекористувача АДРЕСА_3.

Як підставу
для задоволення позову позивач у справі зазначає ту обставину,  що позивачкою у справі при будівництві
капітальної огорожі не було узгоджено вид огорожі з головним архітектором
міста.

Разом з
тим,  в судовому засіданні свідок ОСОБА_7
спростувала доводи позивача у справі показавши,
що з архітектором міста погоджується

6

лише
вигляд огорож з боку вулиць,  а не вид
огорожі. Зокрема зауважень до відповідачки у справі з приводу побудованої нею
огорожі по АДРЕСА_2 у свідка,  як
архітектора міста,  немає.

Показання свідка
грунтуються на нормах ДБН 79-92,  зокрема
п.2.21.

В
судовому засіданні встановлено і стверджується актом визначення
місцезнаходження газопроводу до АДРЕСА_1 та обставина,  що газопровід до АДРЕСА_1 проходить на
відстані 10 см.  від побудованої
відповідачкою у справі огорожі належної їй земельної ділянки. Відповідно до
норм ДБН і ПБСГУ така відстань не повинна бути меншою за 1 метр,  тож акти попередження Ковельського УГГ,  щодо виявлених порушень «Правил безпеки в
газовому господарстві» є підставними.

Представник
відповідача - ВАТ по газопостачанню та газифікації «Волиньгаз» в судовому
засіданні заперечуючи проти позову зазначив ту обставину,  що за технічних умов прокладання іншого
газопроводу до будинковолодіння позивача у справі,  без порушення норм ДБН і ПБСГУ
неможливе,  оскільки за 5, 5 метрів від
діючого газопроводу знаходиться електроопора,
охоронна зона якої до газопроводу не повинна бути меншою за 5 метрів.
Вважає,  що вирішити спір можливо лише у
разі знесення відповідачкою ОСОБА_3 капітальної огорожі і будівництва наземної.

Зазначаючи
у позовній заяві вимогу,  щодо обмеження
прав відповідачки ОСОБА_3,  як власника
земельної ділянки,  позивач заперечує
проти укладення договору сервітуту.

Разом з
тим,  згідно  ст.  4
Закону України Про власність власник на свій розсуд володіє,  користується і розпоряджається належним йому
майном. ... У випадку і в порядку,
встановлених законодавчими актами України,  діяльність власника може бути обмеженою чи
припиненою,  або власника може бути зобов*язано
допустити обмежене користування його майном іншими особами і володіння майном
вважається правомірним,  якщо інше не
буде встановлено судом,  арбітражним
судом,  третейським судом.

ст.  51
ч.1 Закону України Про власність передбачає,
що громадянин не може бути позбавлений права власності на земельну
ділянку поза його волею інакше,  як на
підставі рішення суду,  у випадках,  передбачених законодавчими актами України.

В
судовому засіданні встановлено,  що
відповідачка ОСОБА_3 на законних підставах володіє,  користується і розпоряджається земельною
АДРЕСА_2. Зокрема,  відповідно до
вимог  ст.  125, 126 ЗК України право власності
відповідачки на зазначену земельну ділянку посвідчується відповідним державним
актом.

Підстав
для припинення права власності відповідачки ОСОБА_3 на земельну ділянку,  підстав припинення її права користування
земельною ділянкою,  а також підстав для
примусового припинення її права на земельну ділянку,  передбачених
ст.  140, 14, 143 Земельного
Кодексу України в судовому засіданні не встановлено.

Безперечно,  у відповідності до вимог  ст.
401 ЦК України
право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної
ділянки,  інших природних ресурсів
(земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших
осіб,  які не можуть бути задоволені
іншим способом. ...

Разом з
тим,  згідно  ст.
402,   ст. 404 ЦК України Сервітут
може бути встановлений договором,
законом,  заповітом або рішенням
суду. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою,  яка вимагає його встановлення,  та власником земельної ділянки. Договір про
встановлення земельного сервітуту підлягає державній реєстрації в порядку,  встановленому для державної реєстрації прав
на нерухоме майно. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту
та його умови спір вирішується судом за позовом особи,  яка вимагає встановлення сервітуту.... Право
користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості
проходу,  проїзду через чужу земельну
ділянку,  прокладання та експлуатації
ліній електропередачі,  зв*язку і

7

трубопроводів,  забезпечення водопостачання,  меліорації,
тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої
земельної ділянки,  а в разі необхідності
- від власника іншої земельної діялнки,
надання земельного сервітуту.

Фактично,  звертаючись з зазначеним позовом до
суду,  позивач у справі вимагає
зобов*язати відповідачку ОСОБА_3 забезпечити на належній їй земельній ділянці
охоронну зону для газопроводу,  належного
позивачеві у справі,  з метою його
експлуатації у відповідності до норм ДБН і ПБСГУ,  тобто фактично позивач вимагає від
відповідачки,  як власника земельної
ділянки,  надання земельного сервітуту. У
той же час,  всупереч  ст. 402, 404 ЦК України позивач у справі не бажає укладення договору
сервітуту між сторонами.

Оскільки
право користування чужим майном може бути встановлене лише у порядку,  передбаченому чинним законодавством і
підстав,  для виникнення такого права у
позивача у справі в судовому засіданні не встановлено,  суд приходить до висновку,  що у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3,  Відкритого акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації «Волиньгаз» про усунення перешкод в користуванні
газопроводом слід відмовити.

На
підставі  ст.  15, 30,
61, 62,  85,  212,
213,  215,  218 ЦПК України,  керуючись
ст. 125, 126,  140, 141, 143
Земельного Кодексу України,  401, 402,
403 ЦК України,   ст.
49, 51 Закону України «Про власність»,
суд -

вирішив:

У позові
ОСОБА_1 до ОСОБА_3,  Відкритого
акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Волиньгаз» про
усунення перешкод в користуванні газопроводом відмовити.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Ковельський
міськрайсуд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів
з дня його проголошення та поданням апеляційної скарги протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження або шляхом подачі апеляційної
скарги без попереднього подання заяви протягом строку,  встановленого для подання заяви про
апеляційне оскарження.