Справа № 2- 4/2007р
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

15 березня
2007    року   Бобровицький районий суд Чернігівської
області

в складі:
головуючого судді - Єременко С. В.

при
секретарі                                   -
Гайдук В.В.

адвоката                                            -
ОСОБА_1

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду м.
Бобровиця цивільну справу за позовомОСОБА_2до ОСОБА_3 про стягнення
збитків за заподіяну матеріальну та моральну шкоду,

встановив:

Позивач
ОСОБА_2звернувся до суду з позовом про стягнення збитків за заподіяну
матеріальну та моральну шкоду з відповідача ОСОБА_2

В позові
вказано,  що 17 грудня 2005 року біля 13
годин позивач рухався заднім ходом по вул.
Набережна м.  Бобровиця. Рух
заднім ходом викликаний тим,  що
структурно вул.  Набережна від № 55 є
тупиковою і розворот на вулиці практично неможливий із-за її ширини. В цей час
з гаража виїджав автомобілем ГАЗ 2410 д/н НОМЕР_1під керуванням відповідача
ОСОБА_3 Позивач подав звуковий сигнал,
зупинився,  а відповідач не
прореагував на сигнал продовжував рух,
порушуючи п. 10.2, 10.9, 10.10 ПДР України. В результаті зіткнення
автомобіль позивача отримав механічні пошкодження у вигляді вм"ятини
правового крила автомобіля. Розібравшись на місці відповідач визнав себе виним
і запропонував не звертатися до органів ДАЇ,
так як є сусідами. Але добровільно відповідач відмовляється відшкодувати
матеріальну і моральну шкоду. Просить стягнути з відповідача на користь
позивача матеріальну шкоду в сумі 1387 грн 86 коп,  моральну шкоду в сумі 5000 грн,  виплати по оплаті судових витрат в сумі 89
грн 50 коп,  за послуги адвоката 1000
грн,  виплати по послугам за проведення
експертного дослідження 234 грн,  витрати
на пальне для поїздки до м.  Чернігова 75
грн50 коп та за телеграму 4 грн 44 коп.

Позивач ОСОБА_2в
судовому засіданні    вимоги підтримав.

Представник
відповідачаОСОБА_4,  відповідач вимоги не
визнали.

Розглянувши
матеріали справи ,  заслухавши
сторони,  свідків ОСОБА_5 ОСОБА_6.,
ОСОБА_7.,  ОСОБА_8.,  думку адвоката ОСОБА_1 суд вважає,  що вимоги задоволенню не підлягають з таких
підстав.

Згідно  ст.
1166 ЦК України
майнова шкода,  завдана неправомірними
рішеннями,  діями чи бездіяльністю
особистим майновим прававм фізичної або юридичної особи,  а також шкода завдана майну фізичної або
юридичної особи ,  відшкодовується в
повному обсязі особою,  яка її завдала.

- 2 -

В судовому засіданні встановлено,  що
відповідно висновку по факту розслідування заяви позивача ОСОБА_2.
Бобровицького РВ УМВС України № 145 від 18.12.2005 року ,  проводилася перевірка за зверненням позивача
ОСОБА_2 до ДАЇ Бобровицького РВ УМВС України по факту ДТП в м.  Бобровиця на вул Набережній ,  що 17.12.05 р відбулося зіткнення автомобілів
сторін,  але водії   виїхали з місця пригоди . Відповідно на час
перевірки заяви скласти схему ДТП
та встановити винність водіїв не можливо,
так як вони порушили п.п. 2.10 ПДР України ,  а тому вирішено притягнути водіїв   ОСОБА_2.,
ОСОБА_3. до адміністративної відповідальності за порушення п.2.10 ПДР
України,  а саме за залишення місця
пригоди/ висновок №145 по факту заяви жителя м.
Бобровиця ОСОБА_2 від 18.12.2005 р/ . Відповідно був складений
адміністративний протокол про адмінправопорушення від 28.12.2005 року на
позивача ОСОБА_2.,  але провадження у
справі закрито судом,  так як сплив час
накладення адміністративного стягнення / адмінсправа № 3-243/06 р/ та на
відповідача ОСОБА_3. складено адмінпротокол про правопорушення від 27.12.2005
року і притягнуто до адміністративної відповідальності 03 лютого 2006 року.
Проте постанова Бобровицького районного суду від 03.02.2006 року апеляційним
судом Чернігівської області 17 березня 2006 року була скасована,  оскільки висновок суду по доведеності вини
відповідача доказами не підтверджений,  а
складений лише через 10 днів після події,
яка була предметом дослідження,
наслідки зіткнення автомобілів документально не зафіксовано,  не маючи будь-яких достовірних доказів
того,  що ДТП взагалі мало місце. В судовому засіданні також не знайшло
підтвердження,  що мало місце ДТП 17 .12.2005 року
між сторонами,  оскільки згідно ПДР
України на місце пригоди працівники міліції не виїджали,  не проводили перевірки порушень ПДР України
сторонами. Твердження свідка ОСОБА_5  що
при зустрічі з відповідачем ОСОБА_3. була розмова про ДТП,
але конкретно розповісти не може ,  оскільки очевидцем ДТП не був. А тому суд
критично відноситься до даних свідчень,
оскільки не підтверджено ,  що
саме 17.12.2005 року відбулося ДТП
з вини відповідача. В судовому засіданні свідок ОСОБА_6. пояснив,  що він був присутнім при покупці фонаря відповідачем
ОСОБА_3,  але за ДТП між сторонами
сказати нічого не може. Сам факт придбання фонаря до автомобіля відповідача не підтверджує механізм заподіяння
шкоди позивачу. Не знайшло підтвердження в суді,  що відповідач відмовився від виклику
працівників міліцї на місце події. Суд критично відноситься до пояснень свідка
ОСОБА_7.,  так як конкретних пояснень по
факту ДТП в судовому
засіданні пояснити не зміг.

В судовому
засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив,  що 18
грудня 2005 року надійшла до РВ УМВС України Бобровицького району заява
позивача ОСОБА_2 проте,  що відбулося
зіткнення автомобілів сторін . При перевірці заяви позивача викликався
відповідач і він роз"яснив,  що
необхідно скласти відповідні документи,
щоб позивач отримав страховку за

- з -

автомобіль.
Самого ДТП він не
бачив і хто винуватий в цій ситуації сказати не може, так як на місце ДТП він не
виїджав,  А те,  що сторони залишили місце пригоди він склав
адмінпротоколи про правопорушення на позивача так і відповідача,  так як передбачено п. 2.10 ПДР України.

В своїй заяві на
ім"я начальника Бобровицького РВ У MB C України
від 18.12.2005 року позивач не вказує особу з вини якої скоєно ДТП ,  що викликає сумнів у суду про час і місце
вчинення ДТП та особи..
А твердження позивача ОСОБА_2.,  що він
не викликав працівників міліції на місце події,
так як досягли добровільно згоди по відшкодуванню шкоди відповідачем не
знайшло підтвердження в суді. При розгляді адміністративної справи про
притягнення відповідача ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності в судовому
засіданні вини не визнав і не підтвердив факт ДТП ,  а відповідно постанову про накладення
адмінстягнення на відповідача апеляційним судом скасовано.

Позивач отримав
страхове відшкодування від СТ „ Гарантія" в зв"язку з ДТП 23 січня
2006 року в сумі 289 грн 75 коп./а.с. 95/. Від проведення судово- автотехнічної
експертизи сторони відмовилися.

Не підлягає
відшкодуванню і моральна шкода,  яка
передбачена  ст.  1167 ЦК України,  що моральна шкода ,  завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою,  яка її
завдала,  за наявності її вини. Вина
відповідвача у заподіянні шкоди позивачу не знайшла підтвердження і позивач не
підтвердив її відповідними доказами.

Відповідно не
підлягає вимога   позивача в дебатах: про
накладення арешту на майно відповідача з метою повного відшкодування понесених
збитків,  оскільки позовні вимоги
позивача задоволенню не підлягать із-за відсутності вини відповідача і не
доведеності її суду позивачем.

Інших доказів
для спростування добутих доказів суду не представлено.

На підставі
вищевикладеного і керуючись  ст.  ст. 10,
11,  209,  212-215 ЦПК України,   ст.
ст.  1166,  1167 ЦК
України,  суд-

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1
до ОСОБА_3 про стягнення збитків за заподіяну матеріальну та моральну шкоду
відмовити.

На рішення може
бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Чернігівської області через
Бобровицький районний суд Чернігівської області шляхом подачі в десятиденний
строк з дня проголошення рішення суду заяви про апеляційне оскарження і подачі
після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги,  з подачею її копії до апеляційної інстанції
або в порядку ч. 4  ст.  295 ЦПК України.