Справа № 22-ц-1821
/2007     Головуючий у першій інстанції
цивільна                                                              Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2007
року                                                                                                              м.
Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

Головуючого-судді:      ІВАНЕНКО Л.В.

суддів:                         СТРАШНОГО М.М.,
ШАРАПОВОЇ О.Л.

при
секретарі:      СЕТЧЕНКО Н.М.

За участю:                   ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_5, ОСОБА_4

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_5 на додаткове рішення Новозаводського районного суду М.Чернігова
від 04 жовтня 2007 року по справі за заявою ОСОБА_6 про розподіл витрат на
правову допомогу по справі за позовом ОСОБА_5 та ОСОБА_8 до ОСОБА_6 та ОСОБА_7
про виключення зі складу учасників товариства, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Новозаводського районного суду М.Чернігова від 08.11.2006 р. в задоволенні
позову ОСОБА_5, ОСОБА_8 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про виключення зі складу учасників
товариства було відмовлено.

В вересні 2007 р. до суду звернувся ОСОБА_6 із заявою про ухвалення
додаткового рішення по справі про розподіл судових витрат по оплаті правової
допомоги в сумі 3000 грн.

Додатковим рішенням Новозаводського районного суду М.Чернігова від 04
жовтня 2007 року заява ОСОБА_6 задоволена. Стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_8 на
користь ОСОБА_6 судові витрати у справі у розмірі 2145 грн. 00 коп. - по 1072
грн. 50 коп. з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить вищевказане додаткове рішення
скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні заяви про розподіл
судових витрат по оплаті правової допомоги.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що додаткове
рішення є неправильним, постановленим з порушенням норм матеріального та
процесуального права, а саме: рішення суду суперечить вимогам ч.2 п.3 ст.79,
ст.84, 88 ЦПК України. Посилається на те, що стягнення судових витрат на
правову допомогу на представника ОСОБА_6, який не є адвокатом, зазначеними
статтями не передбачено, та крім того, судові витрати документально не
підтверджені. Також вказує на те, що при розрахунку часу судових засідань суд
помилився, а тому граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу в
суді складає 1389 грн., що на 568 грн. 50 коп. менше стягнутої суми.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення
учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з
таких підстав.

Задовольняючи заяву ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив
з того, що понесені ОСОБА_6 судові витрати по оплаті правової допомоги
підтверджені матеріалами справи.

Проте з такими висновками не погоджується апеляційний суд з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Згідно п.2 ч.2 ст.79 ЦПК України до судових витрат
серед іншого належать і витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа,
яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової
допомоги.

В матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про те, що приватний
підприємець ОСОБА_3, якому ОСОБА_6 сплатив відповідно до квитанцій 3000 грн.
(а.с.75), є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової
допомоги. Відповідно до довіреності від 26.06.2006 р. (а.с.38) ОСОБА_6 надав
ОСОБА_3 повноваження як представнику на ведення справи, і саме в такому
процесуальному статусі останній брав участь у справі.

За змістом ст. 42 ЦПК України повноваження представників сторін мають бути
підтверджені довіреністю фізичної особи. Повноваження адвоката як представника
можуть також посвідчуватися ордером, який виданий відповідним адвокатським
об'єднанням, або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 244 ЦК
України довіреністю є письмовий документ, що вдається однією особою іншій
особі для представництва перед третіми особами.

За змістом ст. 237 - 250 ЦК
України представник не має права на плату за вчинення дій, які були
визначені довіреністю.

Таким чином задовольняючи заяву суд допустив порушення норм процесуального
права, що призвело до неправильного вирішення справи і відповідно до п. 4 ч.1
ст.309 ЦПК України є підставою для скасування додаткового рішення з ухваленням
нового про відмову в задоволенні заяви.

Керуючись ст. ст. 237-250 ЦК
України, ст.ст. 42, 56, 84, 88, 209, 218, 220, 307, 309, 313, 314, 315,
317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_5 - задовольнити.

Додаткове рішення Новозаводського районного суду
М.Чернігова від 04 жовтня 2007 р. - скасувати.

Відмовити ОСОБА_6 в задоволенні заяви про ухвалення
додаткового рішення у справі про розподіл судових витрат по оплаті правової
допомоги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і
може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців з дня набрання нею законної сили.