АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

"25"
вересня 2007 року. Колегія суддів судової палати в цивільних справах

апеляційного
суду Тернопільської області в складі:

головуючого -
Зварича С. Б.

суддів - Храпак Н.М. ,   Ходоровського М. В.

при секретарі -
Мендрику Т.О.

з участю -
представника позивача ОСОБА_1  -
ОСОБА_2,   відповідача

ОСОБА_3 та його
представника - ОСОБА_4

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу

за   апеляційною
скаргою   приватного   підприємця
ОСОБА_3     на     рішення
Тернопільського
міськрайонного     суду

Тернопільської
області від 19 липня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1   до
приватного   підприємця   ОСОБА_3,
закритого акціонерного товариства "Українська інноваційна

страхова
компанія "Інвестсервіс",
третьої особи на стороні відповідача

ОСОБА_5,    третьої
особи  без  самостійних
вимог -

відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних

випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Тернополі

про   відшкодування   шкоди,
заподіяної   здоров'ю   каліцтвом
внаслідок

дорожньо-транспортної
пригоди,

встановила:

в жовтні 2006 року позивач ОСОБА_1  звернувся в суд з позовом до приватного
підприємця ОСОБА_3,   закритого
акціонерного товариства "Українська інноваційна страхова компанія
"Інвестсервіс",   третьої особи
на стороні відповідача ОСОБА_5 про відшкодування шкоди,   заподіяної здоров'ю каліцтвом внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,
зокрема,   просить стягнути з
приватного підприємця ОСОБА_3 втрачений заробіток за період з 19.03.2007р.
наперед на три роки до 19.03.2010р. в розмірі 9075,  10 грн.,
510 грн. суми франшизи,   оскільки
страхова компанія її не повертає за умовами договору про страхування; із ЗАТ
"Українська інноваційна страхова компанія "Інвестсервіс" - 2640
грн. на придбання путівки на санаторно-курортне лікування та 593,  25 грн. витрат на придбання лікарських
засобів,   а також понесені судові
витрати,   пов'язані із явкою до суду
його та

Справа № 22а -
895                    Головуючий у 1-й
інстанції Юрдига O.C.

"Категорія-21                              Доповідач Храпак Н.М.

2

представника у
ромірі 282,  69 грн. та 543,  72 грн. за проведення судово-медичної
експертизи.

Рішенням
Тернопільського міськрайонного суду від 19 липня 2007 року позов задоволено
частково і стягнено в користь ОСОБА_1 із приватного підприємця ОСОБА_3  9075,
10 грн. відшкодування втраченого заробітку за період з 19.03.2007р. по
19.03.2010р.; 510 грн. матеріальних збитків у вигляді франшизи та 503,  09 грн. понесених судових витрат; 100,  88 грн. судового збору в дохід держави та 15
грн,   витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи судом; із закритого акціонерного товариства
"Українська інноваційна страхова компанія "Інвестсервіс" 2640
грн. на придбання для ОСОБА_1 путівки на санаторно-курортне лікування,   перерахувавши вказану суму на рахунок
санаторія "Медобори",   в
користь ОСОБА_1 593,  25 грн. витрат на
придбання лікарських засобів та 323,  32
грн. понесених судових витрат та 35,  56
грн. судового збору в дохід держави та 15 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

У решті позовних
вимогах відмовлено.

В
апеляційній скарзі приватний підприємець ОСОБА_3  просить рішення суду в частині стягнення на
користь ОСОБА_1  з приватного підприємця
ОСОБА_3 9075,  10 грн. втраченого
заробітку за період з 19.03.2007р. по 19.03,
2010р. скасувати і ухвалити в цій частині нове,   яким в позові ОСОБА_1  відмовити,
а також змінити рішення суду в частині розподілу судових витрат,   посилаючись на те,   що судом неправильно застосовані норми
матеріального права,   а висновки суду
суперечать дійсним обставинам справи. Крім цього,   судом допущені порушення норм процесуального
права.

В
судовому засіданні апелянт та його представник підтримали апеляційну
скаргу,   зіславшись на мотиви викладені
в ній,   представник позивача заперечила
апеляційну скаргу і просила суд рішення суду залишити без зміни.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду,
пояснення сторін,   ознайомившись
з матеріалами справи,   розглянувши
апеляційну скаргу в межах її доводів,
колегія суддів вважає,   що
апеляційна скарга до задоволення не підлягає,
виходячи із слідуючих мотивів.

Згідно  ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа,   яка завдала шкоди каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров"я фізичній особі,
зобов"язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід),   втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення
професійної або загальної працездатності,
а також відшкодувати додаткові витрати,
викликані необхідністю посиленого

3

харчування,   санаторно-курортного лікування,   придбання ліків,   протезування,   стороннього догляду тощо у разі каліцтва або
іншого ушкодження здоров'я фізичної особи,
якав момент завдання шкоди не працювала,   розмір відшкодування визначається виходячи з
розміру мінімальної заробітної плати.

Крім
цього,   у відповідності до ч.1  ст. 1202 ЦК України відшкодування шкоди,   завданої каліцтвом,   іншим ушкодженням здоров'я або смертю
потерпілого,   здійснюється щомісячними
платежами.

За
наявності обставин,   які мають істотне
значення,   та з урахуванням
матеріального становища фізичної особи,
яка завдала шкоди,   сума
відшкодування може бути виплачена одноразово,
але не більш як за три роки наперед.

Судом
встановлено,   що 14 червня 2005 року з
вини ОСОБА_5,   який працював водієм у
приватного підприємця ОСОБА_3,   сталася
дорожньо-транспортна пригода,   внаслідок
якої ОСОБА_1  отримав тілесні
ушкодження,   які відносяться до тяжких
за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. Згідно висновку
Запорізького обласного бюро судово-медичної експертизи № 3-к від 19.03.-
06.04.2007р. ОСОБА_1  встановлено 60%
стійкої втрати працездатності на період до 19.03.2010р.

Тому,   колегія суддів вважає,   що суд прийшов до обґрунтованого висновку
про те,   що ОСОБА_1  має право на відшкодування втраченого
заробітку з часу встановлення втрати працездатності. Також,   суд підставно вважав,   що вказану шкоду слід стягнути з приватного
підприємця ОСОБА_3,   з яким ОСОБА_5
перебував у трудових відносинах.

Доводи
апелянта про те,   що обов'язок
відшкодування заподіяної позивачу матеріальної шкоди,   в тому числі і заробітку (доходу),   втраченого ним внаслідок втрати чи зменшення
професійної або загальної працездатності,
лежить відповідно до договору обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на
страховій компанії - ЗАТ "УІСК "Інтерсервіс",   колегія суддів не приймає до уваги з огляду
на те,   що в даному випадку згідно  ст.
ст. 1172 ч.1,   1195 ЦК України
відповідальність по відшкодуванню шкоди несе ОСОБА_3,   як власник джерела підвищеної небезпеки.

Враховуючи
вищенаведене,   колегія суддів,   прийшла до висновку,   що постановлене судом рішення відповідає
вимогам закону і зібраним по справі доказам,
а тому підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись  ст.
ст. 307 ч.1,   п.1,   308,
313 п.1,   314 ч.1 п.1,   315 ЦПК України,   колегія суддів:

4

ухвалила:

Апеляційну    скаргу
приватного    підприємця   ОСОБА_3 відхилити.

Рішення
Тернопільського міськрайонного суду від 19 липня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала
апеляційного суду Тернопільської області набирає чинності з моменту її
проголошення,   однак може бути оскаржена
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
проголошення ухвали апеляційного суду Тернопільської області.