Справа №
Головуючий 1 інст.: Вадовська Л.М.
Суддя доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2007
року  м. Харків

Колегія суддів апеляційного суду Харківської області з
касаційного розгляду цивільних справ у складі:

Колтунової А.І.,  Коровіна С.Г.,  Маміної О.В.

розглянувши
в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Роздільнянського районного суду Одеської області від 18 березня 2006 року та
ухвалу апеляційного суду Одеської області від 30 серпня 2006 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3,  третя особа: ОСОБА_4 про визнання
заповіту недійсним,  -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 3вернувся до суду із позовом до відповідачів про визнання заповіту
недійсним,  посилаючись на те,  що заповіт його батька ОСОБА_5,  складений 12 травня 1997 року в присутності
нотаріуса Роздільнянської державної нотаріальної контори на користь своєї
доньки ОСОБА_3,  є недійсним. Вважав,  що цей заповіт підписав не ОСОБА_5.

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 18 березня
2006 року у позові ОСОБА_1 - відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 30 серпня 2006 року рішення
Роздільнянського районного суду Одеської області від 18 березня 2006 року
залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Роздільнянського районного суду
Одеської області від 18 березня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 30 серпня 2006 року скасувати,
посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального
права.

Колегія суддів,  перевіривши
матеріали справи,  обговоривши доводи
касаційної скарги,  дійшла висновку,  що касаційна скарга задоволенню не
підлягає,  виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається,  що 12.05.1997 року ОСОБА_5 склав заповіт на
користь своєї доньки ОСОБА_3,  який
особисто підписав. Вказаний заповіт було складено у присутності нотаріуса
Роздільнянської державної нотаріальної контори,
та зареєстровано у реєстрі під НОМЕР_1.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції,  з висновками якого погодився і апеляційний
суд,  виходив з того,  що заповіт відповідає вимогам ст.ст.
534,  541 ЦК України (в ред. 1963 p.),  а підстави для визнанні його недійсним
відсутні.

Перевіряючи доводи позивача стосовно підписання заповіту
іншою особою,  суд апеляційної інстанції
задовольнив його клопотання та призначив почеркознавчу експертизу,  але ОСОБА_1 оплату експертизи не здійснив та
доказів для її проведення не надав в порушення вимог ст. 10, 60 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Доводи скарги та матеріали витребуваної справи не дають підстав для
висновку,  що судом при розгляді справи
допущенні порушення норм матеріального чи процесуального права,  які передбачені ст. 338-341 ЦПК України,  як підстави для зміни рішень.

Згідно із ч.1 ст.335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі
встановлювати або вважати доведеними обставини,
що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним,  вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими,
а тому доводи касаційної скарги в цій частині також не можуть бути
визнані як підстава для призначення справи до судового розгляду.

Оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням вимог
матеріального та процесуального права.

Керуючись
ст.332, 335,  336, 337, 343,  345 ЦПК України,  колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області
від 18 березня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 30
серпня 2006 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.