Справа
№22-1879  2007р.             Головуючий у 1-й інстанції: Дьомич
Категорія: 22                          Доповідач: Белінська І.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

14 листопада
2007 року    Колегія суддів судової
палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

Потапенка
В.І.(головуючого),  Спірідонової Л.С.
,  Белінської І.М. ,  при секретарі -  Шевченко Н.П.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в М. Кіровограді справу за апеляційними
скаргами прокурора Кіровського району М. Кіровограда та Державного казначейства
України на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31 липня 2007
року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного казначейства України
про відшкодування збитків та моральної шкоди,
завданої неправомірними діями правоохоронних органів,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні І2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду
з позовом до Державного казначейства України про стягнення збитків та
моральної    шкоди,     завданих
незаконним    притягненням    його
до адміністративної відповідальності.

В
обгрунтування позовних вимог посилався на те,
що постановою судді Генічеського районного суду Херсонської області від
27 лютого 2004 року він був незаконно притягнутий до адміністративної
відповідальності за  ст. 88-1ч.1 ( порушення
порядку придбання об"єктів тваринного світу) з конфіскацією вилученої у
нього риби в доход держави,  оскільки
постановою голови апеляційного суду Херсонської області від 19 квітня 2004 року
зазначена

Постанова
судді була скасована,  а провадження в
справі закрито.

Посилаючись
на ці обставини просив відшкодувати йому за рахунок державного бюджету вартість
незаконно конфіскованої у нього риби - 67, 4 кг судака ) по ціні 7грн.50коп.3а
1 кг) - 505, 5 грн.,  332грн.44коп.
витрат на бензин для поїздок до м. Миколаїва на до м. Херсона для участі,  в справі за його позовом про визнання дій
правоохоронних органів незаконними,  400
грн. у відшкодування витрат на правову допомогу,  всього 1237 грн.94коп.,  а також 3000грн.- у відшкодування завданої
моральної шкоди та 81 грн. - судових витрат.

Ухвалою
судді (а.с. 85) від 1.03. 2007р. до участі в справі в якості співвідповідача
притягнуте Південне державне басейнове управління охорони водних живих
ресурсів,  як правонаступника
Миколаївської державної обласної інспекції по відтворенню,  охороні водних живих ресурсів (а.с. 43,  ухвала від 31.10.2006р.)

У
березні 2007 року позивач збільшив позовні вимоги в частині грошової суми за
моральну шкоду - до 5000 грн.,  та в
частині відшкодування збитків - на 774 грн.48коп. вартості незаконно
конфіскованої риби - піленгаса в кількості 184, 4кг по ціні 4грн.20коп.

Рішенням
Кіровського районного суду М. Кіровограда від 31 липня 2007 року позов
задоволено частково: з Державного казначейства України на користь позивача
стягнуто 1074 грн. у відшкодування вартості незаконно конфісованої риби,  2000 грн. - у відшкодування моральної шкоди
та 400 грн. витрат на правову допомогу. В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено. Ухвалою від 31.07.2007 року відносно другого відповідача провадження
в справі закрито в зв"язку із його ліквідацією.

В
апеляційній скарзі прокурора ставиться питання про скасування судового рішення
через порушення норм матеріального права,
невідповідність висновків суду обставинам справи,  недоведеність обставин,  які суд вважав встановленими.

Вказується
на те,  що відшкодування шкоди
громадянину,  завданої незаконними діями
органів дізнання,  досудового слідства,  прокуратури,
суду проводиться за рахунок коштів державного бюджету,  тому стягнення коштів з Державного
казначейства України,  як юридичної
особи,  суперечить чинному законодавству.

Крім
того,  суд не встановив,  яка сума від реалізації конфіскованого майна
надійшла до бюджету,  що має значення для
справи,  а також без достатніх підстав
дійшов висновку про заподіяння позивачу моральної шкоду та розміру її
відшкодування.

В
апеляційній скарзі Держказначейства також ставиться питання про скасування
судового рішення і ухвалення нового про відмову в задоволенні позову.
Зазначається про те,  що Держказначейство
не є належним відповідачем в даній справі. Провадження в адміністративній
справі закрито у зв"язку із спливом термінів притягнення позивача до
адміністративної відповідальності,  що
виключає відшкодування йому завданої шкоди згідно із чинним законодавством.  Висновок суду про заподіяння позивачу
моральної шкоди та про обов"язок Держказначейства відшкодувати її не
грунтується на належному застосуванні норм матеріального права та належних
доказах.

Перевіривши
законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в порядку та межах,
встановлених       ст.  ст. 303-304 ЦПК України,

заслухавши
пояснення сторін,  прокурора,  дослідивши докази,  колегія суддів вирішила,  що рішення суду підлягає частковому
скасуванню з ухваленням нового рішення з таких підстав.

Задовільняючи
позов в частині відшкодування позивачу майнової шкоди,  заподіяної йому внаслідок незаконного
звернення в доход держави за постановою судді про притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності вилученої у нього риби (184, 4 гк піленгаса
та 67, 4 кг судака),  суд першої
інстанції повно та всебічно з"ясував обставини,  що мають значення для справи,  та правильно застосував норми матеріального
права,  які підлягали застосуванню.

Як видно
з матеріалів справи,  3 лютого 2004 року
держінспектором Миколаївської обласної державної інспекції по відтворенню,  охороні водних живих ресурсів та регулюванню
рибальства (Облдержрибінспекція) відносно ОСОБА_1 був складений протокол про
вчинення ним адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1  ст. 88-1
КУпроАП,  та вилучена зазначена кількість
риби,  як предмет правопорушення.

Постановою
судді Генічеського району Херсонської області від 27 лютого    2004
року    він    був
притягнутий   до    адміністративної відповідальності за
ч.1  ст. 88-1 КУпроАП у вигляді
штрафу,  а вилучена риба конфіскована в
доход держави.

Ухвалою
голови апеляційного суду Херсонської області від 19 квітня 2004 року зазначена

Постанова
судді була скасована,  а провадження в
справі - закрито.

За таких
обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те,  що вартість конфіскованої у позивача риби
повинна бути повернута йому на підставі
ст. 296 КУ про АП,  яка
передбачає,  що скасування постанови із
закриттям справи про адміністративне правопорушення тягне за собою повернення
стягнених грошових сум,  оплатно
вилучених і конфіскованих предметів,  а
також скасування інших обмежень,
зв"язаних з цією постановою. У разі неможливості повернення
предмета повертається його вартість. При цьому закон не містить застережень
щодо підстав,  з яких була закрита
справа.

Відповідно
до п.11.9,  18 Порядку обліку,  зберігання,
оцінки конфіскованого та іншого майна,
що переходить у власність держави,
і розпорядження ним,
затвердженого постановою КМУ від 25.08.1998р.№13 (з на ст. 3мінами) у
разі скасування рішення суду про конфіскацію майна або рішення іншого органу
про перехід його у власність держави,
орган,  у розпорядження якого воно
надійшло,  повертає майно або його
вартість відшкодовується власникові в порядку,
встановленому законодавством,  у
тому числі органами Державного казначейства.

З
протоколу про адміністративне правопорушення видно,  що у позивача було вилучено 184, 4кг
піленгаса та 67, 4кг судака,  які
передані для реалізації ПП Давиденко В.В. за накладною №194 від 3.02.2004
року(а.с. 8).

Не
викликає сумнівів,  що вилучена риба в
натурі повернута позивачу бути не може. Доводи прокурора про те,  що позивач не довів,  що кошти від вилученої у нього риби дійсно
надійшли в доход держави,  не
відповідають вимогам ч.3  ст. 10,   ст. 60 ЦПК України,  оскільки облік,  оцінка,
розпорядження конфіскованим майном здійснюється спеціально
уповноваженими на то державними органами,
які і повинні надати інформацію про те,
яка сума від конфіскації надійшла до бюджету,  тобто прокурор,  який представляє інтереси держави в даній
справі,  і повинен був надати суду докази
щодо обставин,  стосовно яких він має
заперечення.

За таких
обставин,  вартість незаконно
конфіскованої риби повинна бути відшкодована позивачу з державного бюджету
через місцевий орган Державного казначейства України,  яким є Головне управління Держказначейства
України у Кіровоградській області,  що
відповідає положенням п.2 ст. 3, ч.2 ст. 4 Порядку відшкодування шкоди,  завданої громадянинові незаконними діями
органів дізнання,  досудового
слідства,  прокуратури та суду,  п.14 Положення про застосування цього закону.

Суд
першої інстанції розглянув справу з участю Державного казначейства України як
відповідача,  що дозволяє змінити рішення
суду та покласти обов"язок відшкодувати позивачу шкоду за рахунок держави
через місцевий орган Держказначейства України,
працівник якого представляв в суді інтереси Держказначейства України.

Правильним
є рішення суду в частині відшкодування позивачу витрат,  пов"язаних з наданням йому правової
допомоги.

Разом з
тим,  колегія не погоджується з рішенням
суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про відшкодування
позивачу моральної шкоди. Відповідно до ч.6
ст. 1176 ЦК України,  питання про
відшкодування моральної шкоди в даному випадку вирішується виходячи із
загальних підстав,  тобто згідно із
вимогами  ст.  ст. 1167,
23 ЦК України. За відсутності підстав для стягнення моральної шкоди
внаслідок незаконної конфіскації предмета правопорушення незалежно від вини
органу,  який прийняв таке рішення
(п.2ч.2 ст. 1167 ЦК України) позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині є
недоведеними,  а отже,  необгрунтованими. Судом не встановлена вина у
заподіянні позивачу моральної шкоди ні органу,
який вилучив рибу,  ні
органу,  який прийняв рішення про її
конфіскацію. Таким чином,  суд першої
інстанції неправильно застосував норми матеріального права,  рішення про стягнення на користь позивача
2000 грн. у відшкодування моральної

шкоди підлягає
скасуванню,  а в задоволенні позову в цій
частині слід відмовити.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст.  303,  304, 307,
308,  309,  313-314, 316 ЦПК України,  колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Рішення
Кіровського районного М. Кіровограда від 31 липня 2007 року суду скасувати в
частині вирішення позову ОСОБА_1 до Державного казначейства України про
стягнення на користь позивача 2000 гривень у відшкодування моральної шкоди і
ухвалити нове рішення,  яким в
задоволенні його позовних вимог до Державного казначейства України про
відшкодування моральної шкоди,  завданої
внаслідок незаконної конфіскації предмета правопорушення - відмовити.

Рішення
в частині стягнення вартості конфіскованого майна в сумі 1074 гривень та
відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 400 гривень змінити та викласти
абзац другий резолютивної частини рішення в такій редакції: "Стягнути з
Державного бюджету України шляхом списания
коштів з рахунка Державного казначейства України на користь ОСОБА_1 1474
гривні на відшкодування матеріальної шкоди."

В решті
рішення суду першої інстанції залишити без змін. Рішення набирає законної сили
з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до
Верховного Суду України на протязі двох місяців з дня набрання ним законної
сили.