Справа № 22ц-8179/2007                                                      Головуючий у 1 інстанції -Бузанов П.М.
Категорія - 21                                                                                        Доповідач - Кондратьева О.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

29 листопада 2007 року                                                                                                          м. Донецьк

Апеляційний
суд Донецької області в складі: головуючої - Кондратьєвої О.М., суддів - Могутової Н.Г., Шевченко В.Ю., при секретарі - Бондаренко Н.М., за участю -
представників сторін,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жданівського міського суду Донецької області від 4 жовтня 2007
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
Державного підприємство „Шахта імені 60-річчя Великої Жовтневої соціалістичної
революції-" про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Апеляційного суду Донецької області з апеляційною
скаргою на рішення Жданівського міського суду від 4 жовтня 2007 року, яким
відмовлено в задоволенні його позовних вимог.

В апеляційній скарзі позивач просив скасувати зазначене рішення, оскільки
вважав безпідставним обґрунтування
висновків суду щодо відмови у стягненні морільної шкоди відсутністю норми закону, якою передбачено таке право. Вважав, що він
дотримався норм ЦПК України, звернувшись до суду в
трьохмісячний термін з дня огляду на МСЕК. Крім того, незалежно від того, чи існує відповідний Закон, він не припиняє страждати
морально від завданого роботодавцем ушкодження
здоров'я та відчувати постійно свою фізичну неповноцінність.

Суд першої інстанції, відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні позову, виходив з того, що Законом України „Про внесення змін до Закону
України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23 лютого 2007
року № 717-V виконавча дирекція Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання від
обов'язків відшкодування моральної шкоди за ушкодження здоров"я
звільнена, а інший порядок Законом не передбачений.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши
матеріали справи, апеляційний суд вважає, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд 1-ї
інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Судом встановлено, що позивач знаходився у трудових відносинах з ДП „Шахта
імені 60-річчя Великої Жовтневої соціалістичної
революції", де протягом більше 30 років працював в

2

підземних
умовах, внаслідок чого отримав професійне захворювання - силікоз, легеневу недостатність
1-П ступеню.

Рішенням МСЕК від 03.04.2007 року йому вперше встановлена третя група
інвалідності та 45% втрати працездатності
безстроково, з яких 30% - в зв"язку з вказаним професійним захворюванням,
а 15% - в зв"язку з трудовим каліцтвом, що мало місце в 1970 році.

Згідно з вимогами ст.9 Закону України „Про охорону праці"
відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його
здоров"я або у разі смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків
відповідно до Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

Враховуючи, що Законом України „Про внесення змін до Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності" від 23 лютого 2007 року № 717-V виконавча дирекція Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві
та професійного захворювання від обов'язків по відшкодуванню моральної шкоди за ушкодження здоров"я звільнена, а інший порядок
Законом не передбачений, Апеляційний суд вважає, що
суд 1-ї інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення
позовних вимог ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги про передбачене ст. 237-1 КЗпП України право
позивача на відшкодування моральної шкоди не
заслуговують на увагу, оскільки вимоги згаданої статті на спірні правовідносини
не поширюються. Посилання ОСОБА_1 на ст. 13 Закону України „Про
охорону праці" також не спростовуть висновків суду.

З урахуванням викладеного, Апеляційний суд приходить до висновку, що
рішення суду відповідає вимогам процесуального і
матеріального права і підстави для його скасування відсутні.

На позивача на підставі ч.3 ст. 81 ЦПК України слід покласти витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 1,50 грн.

Керуючись ст.ст. 308, 315 ЦПК
України, Апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Жданівського міського суду Донецької області від 4 жовтня 2007 року
залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи у розмірі 1 грн. 50 коп. (розрахунковий рахунок -0004; отримувач - УДК у м. Донецьк, ЕДРПОУ - 34686537, МФО - 834016, банк -ГУ
ДКУ у Донецькій області).

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців.