Справа № 22ц -8028   2007 рік                                  Голов. в 1-й інстан.
23                                                                Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

9
листопада 2007 року                          Апеляційний
суд Донецької області в складі:

головуючого
судді   Пономарьової О.М. ,

суддів                                         Бондаренко
Л.І.,  Бабенка П.М. ,

при
секретарі                             Бондаренко
Н.М. ,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Донецьку

цивільну  справу
за  позовом   ОСОБА_1  до
ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,
-

встановив:

Позивач ОСОБА_1  та представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3
звернулися до Апеляційного суду Донецької області з апеляційними скаргами на
рішення Ворошиловського районного суду м.
Донецька від 14 грудня 2004 року,
яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1  у відшкодування матеріальної шкоди 1002, 91
грн.,  на відшкодування моральної шкоди
1025 грн.,  державне мито на користь
держави 59, 50 грн.,  в задоволенні решти
позову відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1  ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення
нового рішення,  яким належить
задовольнити його вимоги в повному обсязі,
оскільки суд першої інстанції неправильно визначив розмір моральної
шкоди,  безпідставно відмовив в позові
про стягнення неотриманого прибутку,
процентів тощо,  висновки суду не
відповідають доказам у справі.

В
апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_3 просить скасувати рішення
суду та ухвалити нове рішення і посилається на те,  що суд першої інстанції неправильно визначив
розмір відшкодування,  не надав належної
оцінки висновку експертизи,  фактично
стягнув розмір шкоди,  який визначений як
припущення експерта.

В
судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_4  підтримав доводи апеляційної скарги позивача
і просив її задовольнити,  рішення суду
скасувати і ухвалити нове про задоволення вимог ОСОБА_1  в
повному обсязі,  а апеляційну скаргу
представника відповідача - відхилити.

Інші
учасники процесу в судове засідання не з'явилися,  про час та місце судового засідання
повідомлені належним чином.

Судом
першої інстанції встановлено,  що 5
жовтня 2003 року сталася дорожньо-транспортна пригода,  внаслідок якої було пошкоджено автомобіль
позивача. Під час ДТП автомобіль
позивача не рухався,  автомобіль під
керуванням відповідача робив маневр заднім ходом.  Постановою Кіровського районного суду м.  Донецька від 16 жовтня 2003 року відповідача
за порушення Правил дорожнього руху притягнуто до адміністративної
відповідальності.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду,
пояснення представника позивача,
дослідивши матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає ,  що
апеляційні скарги підлягають відхиленню,
а рішення суду - залишенню без змін з таких підстав.

Відповідно
до вимог  ст.  213 ЦПК України рішення суду повинно бути
законним і обгрунтованим.

Законним
є рішення,  яким суд,  виконавши всі вимоги цивільного
судочинства,  вирішив справу згідно із
законом.  Обґрунтованим є рішення,  ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин,  на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень ,  підтверджених тими доказами,  які були досліджені в судовому засіданні.

Розглядаючи
позовні вимоги,  суд повно та всебічно
з'ясував обставини справи,  перевірив
доводи та заперечення позивача та відповідача,
правильно встановив правовідносини,
які склались між ними і дійшов до обгрунтованого висновку про часткове
задоволення вимог позивача.

Суд при
розгляді справи надав доказам належну правову оцінку і дійшов правильного
висновку,  що відповідач повинен
відшкодувати заподіяну майну позивача шкоду.

При
визначенні розміру матеріальної шкоди,
суд правильно виходив з висновку автотоварознавчої експертизи від 29
жовтня 2004 року,  проведеної Донецьким
науково-дослідним інститутом судових експертиз,
якою визначено,  що вартість ремонтно-поновлювальних
робіт складає 822, 91 грн.. Стягуючи на користь позивача зазначену суму,  суд обгрунтовано врахував вказаний
доказ,  надав йому належну оцінку,  зазначений спосіб відшкодування узгоджується
з вимогами  ст.  453 ЦК
України в редакції 1963 року,  яка
діяла на час настання дорожньо-транспортної пригоди.

За
викладених обставин доводи апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_3
щодо незгоди з розміром матеріального відшкодування безпідставні.

Доводи
апеляційної скарги представника відповідача про неправильне відшкодування
моральної шкоди також не спростовують висновки суду,  оскільки стягнення моральної шкоди за
виниклих правовідносин відповідає вимогам
ст.  440-1 ЦК України в
редакції 1963 року,  чинної на час
виникнення правовідносин та доказам у справі.

Доводи
апеляційної скарги позивача про неправильне визначення розміру моральної шкоди
є неспроможні,  оскільки розмір
відшкодування визначений судом з урахуванням всіх обставин справи,  наданих доказів і узгоджується з
вимогами  ст.  440-1 УК
України в редакції 1963 року,  яка
діяли на той час.

Не
можуть бути прийняті до уваги доводи апеляційної скарги позивача про
необгрунтовану відмову в решті позовних вимог,
оскільки підстав для задоволення вимог позивача про стягнення упущеної
вигоди,  процентів інфляції,  процентів за користування грошовими коштами
не було,  оскільки такі вимоги не
грунтуються на законі. Суд правильно відмовив позивачу в задоволенні вимог про
стягнення неотриманого прибутку у зв'язку з простоєм автомобілю позивача,  оскільки будь-яких доказів щодо цього
позивачем не надано.

Апеляційний
суд вважає,  що судом першої інстанції
вірно встановлені обставини справи,  дана
їм належна правова оцінка і правильно вирішений спір.

Рішення
суду першої інстанції постановлено на підставі наданих сторонами доказів у
відповідності з нормами матеріального і процесуального законодавства.

Доводи
апеляційних скарг  є непереконливими і не
спростовують висновків суду.

Згідно
зі  ст.
308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін,  якщо визнає,  що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст.  303,  307,
308,  313-315 ЦПК України,  апеляційний суд,  -

ухвалив:

Апеляційні
скарги ОСОБА_1  та представника відповідача - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення
Ворошиловського районного суду м.
Донецька від 14 грудня 2004 року залишити без змін.

Ухвала
суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання нею законної сили .