Справа 2-О-23/2007
РІШЕННЯ

Іменем        України

11 липня
2007 р.                                                                                           смт.
Доманівка

Доманівський
районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої
судді:                       Вадовської
А.В.

народних
засідателів:                Зубачевської
І.М. ,  Падухевич Н.Я.,

при
секретарі:                             Кравець
Л.В.,

за
участю заявника                    ОСОБА_1

представників                            ОСОБА_6  ОСОБА_7

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.  Доманівка цивільну справу за заявою ОСОБА_1
про визнання безвісно відсутнім ОСОБА_2,
заінтересовані особи: Управління праці та соціального захисту населення
Доманівської районної державної адміністрації,
Управління Пенсійного фонду України в Доманівському районі,

ВСТАНОВИВ:

Заявник
ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про визнання безвісно відсутнім ОСОБА_2
Свою заяву мотивувала тим,  що вона і
ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з 24.01.1987 p.,  від якого мають двох неповнолітніх дітей:
сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.народження,  та дочку
ОСОБА_4,  ІНФОРМАЦІЯ_2народження. У кінці
березня 2004 р. її чоловік поїхав на заробітки до м. Москва. У червні 2004 р.
ОСОБА_2 подзвонив своєму братові ОСОБА_5
і повідомив,  що їде додому,  проте додому він не повернувся і відомостей
від нього більше не надходило.

Визнання
безвісно відсутнім її чоловіка заявник обґрунтовує тим,  що їй необхідно вирішити питання про
призначення на дітей пенсії у зв'язку з втратою годувальника та державної
соціальної допомоги як малозабезпеченій сім'ї.

У
судовому засіданні заявник доводи заяви підтримала,  представники заінтересованих осіб не
заперечували проти задоволення заяви та визнання особи безвісно відсутньою.

Суд,  заслухавши пояснення заявника,  представників,  допитавши свідків,  перевіривши матеріали справи,  прийшов до наступного.

Судом
встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно
до  ст. 43 ЦК України фізична особа може бути судом визнана безвісно
відсутньою,  якщо протягом одного року в
місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Факт
відсутності відомостей про місце перебування ОСОБА_2 протягом одного
року підтверджується зібраними у справі доказами.

Допитані
судом свідки,  рідні брати ОСОБА_2 - ОСОБА_6 ,  ОСОБА_7
та ОСОБА_5 ,  кожен окремо,  показали,
що у 2004 р. ОСОБА_2
поїхав на заробітки до Росії разом з братом ОСОБА_5.  Літом 2004 р. він поїхав додому,  після цього про його місце перебування на
сьогоднішній день їм нічого невідомо,  ні
з ким з родичів він з

того часу не спілкувався. У 2004 р. у село приїжджали
співробітники Біляївського РВ УМВС
України в Одеській області,  які
цікавились ним.

Згідно з
повідомленням Біляївського РВ УМВС України в Одеській області від 20.06.2007 р.
№48/7834 18.10.2004 р. заведена оперативно-розшукова справа відносно ОСОБА_2,
який переховується від слідства,  місцеперебування його на даний час не встановлено.

З
урахуванням наведеного,  у суду немає
підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів,  повідомлених свідками. Дані про їхню
заінтересованість в результаті розгляду відсутні,  їх показання об'єктивно підтверджуються і не
суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Відповідно
до ч.2  ст. 43 ЦК України у разі
неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце
перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число
місяця,  що йде за тим,  у якому були одержані такі відомості,  а в разі неможливості встановити цей місяць -
перше січня наступного року.

Оскільки
матеріали справи свідчать про те,  що
останні відомості про ОСОБА_2
були у 2004 p.,  то початком його безвісної відсутності слід вважати 1
січня 2005 р.

Задоволення
заяви ОСОБА_1 має для її дітей юридичне значення,  оскільки право на пенсію внаслідок втрати
годувальника виникає і у випадку визнання годувальника в установленому порядку
безвісно відсутнім згідно зі  ст. 37
Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Таким
чином,  зібрані у справі докази та їх
належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання ОСОБА_2 безвісно
відсутнім.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст. 248,  249 ЦПК України,   ст. 43 ЦК
України,  суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1
задовольнити.

Визнати
безвісно відсутнім ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3. народження,
уродженця с. Сухулучени Теленештського району,  Молдова.

Початком
безвісної відсутності ОСОБА_2
вважати 1 січня 2005 р.

Рішення
суду набирає законної сили через 10 днів, якщо не буде подана заява про його
скасування.

Рішення
суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Миколаївської області через
Доманівський районний суд у порядку і строки,
передбачені  ст.  ст.
294, 295 ЦПК України.