Справа № 2-658
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

16 липня
2007   року                             Оболонський районний суд м. Києва

в
складі: головуючого - судді                -
Яценко Н.О.

при
секретарі                                          -
Адаменко В.М.

за участю:        - позивача ОСОБА_1 та його представника
ОСОБА_2 - відповідачки
ОСОБА_3  та її представника ОСОБА_4  розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м. Києві  цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
поділ майна подружжя та зустрічний позов ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,  -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до відповідачки ОСОБА_3  про розподіл спільно нажитого майна подружжя. В
обгрунтування позову вказує,  що з
відповідачкою по справі перебував в шлюбі з 2003 року. Дітей від спільного
життя не мають. 24.11.2006 року шлюб між ними розірвано.

В період
спільного життя в шлюбі ними було придбано наступне майно: Духова електрична
плита «Електролюкс» ЕОВ 5620Х вартістю 1500 грн.,  шафа - 900 грн.,  тумба -700 грн.,  дзеркало - 600 грн.,  змішувач - 400 грн.,  кухонні меблі - 3 500 грн.,  спальний гарнітур (ліжко,  дві тумби - бочки) 4 000 грн.,

м'який куточок -
б 000 грн.,  люстра - 2 500 грн.,  посудомийна машина «Zanussi» - 2 500
грн.,  варочна панель «Електролюкс» - 1
500 грн. Вього на суму 24100 грн. Доля кожного складає - 12 050 грн.

Тому він
змушений звернутися до суду з позовом та просить суд провести розподіл спільно
нажитого майна наступним чином : виділивши йому у власність: 1.Духову
електричну плиту «Електролюкс» ЕОВ 5620Х вартістю 1500 грн.; 2.Кухонні меблі
вартістю 3 500 грн.;

З.Спальний
гарнітур (ліжко,  дві тумби - бочки)
вартістю 4000 грн.; 4.Посудомийну машину «Zanussi» вартістю 2 500
грн.

5.Барочну
панель «Електролюкс» вартістю 1 500 грн.,
а всього на  суму - 13 000 грн.

У  власність відповідачки виділити:

1. Шафу вартістю
900 грн. 2.Тумбу вартістю 700 грн.

3.
Дзеркало вартісю 600 грн.

4.
Змішувач вартістю 4 00 грн.

5.
М'який куточок вартістю 6 000 грн.

6.Люстру
вартістю 2 500 грн. На суму - 11 100 грн. та стягнути з нього на користь
відповідачки грошову компенсацію в сумі 1 950 грн.,  також просив стягнути з відповідачки на його
користь понесені ним судові витрати.

ОСОБА_3  звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про
поділ спільно нажитого майна подружжя. Ухвалою суду від 18.12.2006 року
зустрічний позов об*єднано з первісним позовом .

В
обгрунтування зустрічного позову ОСОБА_3  вказує,  що за час
шлюбу ними з ОСОБА_1 спільно
було набуто таке майно:

АДРЕСА_1
та складається з 3 кімнат,  жилою площею
53, 40 кв.м.  загальною площею 93, 30
кв.м.  (Договір № 54213 інвестування
будівництва житлового будинку від 12 вересня 2003 p.,  Свідоцтво про право власності від 26 квітня
2005 р. додаються) 1 500 000 грн. ; духова електрична плита
"Електролюкс" -1500 грн.,
шафа-988 грн.,  тумба - 760
грн.,  дзеркало 676 грн.,  змішувач (2 шт.)- 800 грн. ,  кухонні меблі - 7946 грн.,  спальний гарнітур (ліжко,  дві тумби) - 4000 грн.,  диван «Студіо» - 6250 грн.,  люстра кришталева - 2500 грн.,  посудомийна машина - 2500 грн.,  склокерамічна варочна панель
"Електролюкс" - 1500 грн.,
ванна - 2200 грн.,  умивальник (2
шт.) - 800 грн.,  мойка- 1150 грн.,  витяжка - 2000 грн.,  матрац- 1100 грн.,  Духова плитка - 2000 грн.,  двері (4 шт.) - 3370 грн.,  вхідні двері - 3250 грн.,  душ-700 грн.,
унітаз - 529 грн.,  диван-ліжко
«Аделаїда» - 1908 грн. ,  пилосос - 1789,
01 грн.,  Люстра - 500 грн. Всього на
суму: 50 716 грн.

Також в
квартирі за спільні кошти було проведено ремонт на суму 47 593 грн. ,  з яких 24661 грн. необхідні матеріали. Що
загалом складає 1 598 309 грн.

ОСОБА_3  просила суд поділити майно,  що придбано подружжям ІНФОРМАЦІЯ_1 протягом
їхнього сумісного життя наступним чином: визнати за нею ,  ОСОБА_3 право
власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та складається з 3 кімнат,  жилою площею 53, 40 кв.м.  загальною площею 93, 30 кв.м.  та визнати за ОСОБА_1 право власності на все інше майно,  яке належить подружжю на праві спільної
сумісної власності.

Стягнути
з ОСОБА_1 на її користь державне мито за подачу зустрічної позовної заяви
розмірі 1700 грн. та 30 грн. за інформаційне забезпечення процесу.

В
судовому засіданні позивач за первісним позовом ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 первісний позов повністю підтримали,  з обставин викладених в ньому ,  та просили суд первісний позов задовольнити.
Проти зустрічного позову заперечували ,
просили суд відмовити в його задоволенні.

Заперечуючи
проти зустрічного позову позивач за первісним позовом ОСОБА_1 суду
пояснив,  що з зустрічною позовною заявою
ОСОБА_3 не
згоден за наступними підставами.

Відповідно
до Свідоцтва про право власності від 26 квітня 2005 року квартира АДРЕСА_1
належить йому,  ОСОБА_1,  на праві приватної власності,  та зареєстрована БТІ за реєстровим номером №
44457 від 04 травня 2005 року.

Дана
квартира,  хоч і була придбана в період
шлюбу з позивачкою,  але являється його
особистою приватною власністю,  так як
купувалась за гроші від проданої ним квартири АДРЕСА_2,  яка належала йому на праві приватної
власності.

Ніяких
спільних грошових коштів у них із ОСОБА_3  не було і не могло бути,  так як нажити їх за чотири місяці з моменту
реєстрації шлюбу - 03 травня 2003 р. до одноразового повного інвестування:
квартири -12 вересня 2003 р. не могли .

Зазначив,  що 12 вересня 2003 року між ним ,  ОСОБА_1 та ЗАТ
"Київміськбуд -1" був укладений Договір № 54213 інвестування
будівництва житлового будинку від 12 вересня 2003 року,  згідно якого він повинен був внести на
розрахунковий рахунок ЗАТ «Київміськбуд - 1" гроші в сумі 320194, 50 грн.

З цією
метою,  17 вересня 2003 року,  відповідно до Договору купівлі-продажу
квартири від 17 вересня 2003 року він продав належну йому квартиру АДРЕСА_2 за
307400 грн. (58000 дол.
США) і вся ця сума грошей у той же день,
17 вересня 2003 року,  пішла на
придбання квартири квартири АДРЕСА_1 по Договору інвестування.

Відповідно
до Додаткової угоди № 1 від 08 лютого 2005 року до Договору № 54213
інвестування будівництва житлового будинку від 12 вересня 2003 року - остаточна
сума інвестицій в будівництво квартири складає 321885, 00 грн.

Збільшення
вартості квартири на 1690, 50 грн. (321885, 00 - 320194, 50=1690, 50) відбулося
за рахунок збільшення загальної площі - 93, 3 кв.м.  від проектної 92, 81 кв.м на 0, 49 кв.м.

Вказана
сума 1690, 50 грн. була сплачена ним 08 лютого 2005 року по квитанції № 6 від
08 лютого 2005 року.

Таким
чином зазначає,  що із загальної суми
інвестицій 321885, 00 грн. доля особистих його грошових коштів,  вкладених на придбання квартири,  складає 307400 грн. (еквівалент 58000 доларів
США).

Різниця
між цими сумами грошей (321885 - 307400) - 14485 грн. являється загальною
сумісною власністю подружжя,  яка також
пішла на сплату житла по Договору № 54213 від 12 вересня 2003 року.

Доля
відповідачки ОСОБА_3 ,  позивач вважає,  що в грошовому виразі вартості квартири
складає -14485:2 = 7242,  50 гри.,  в процентному виразі - 2, 25 % .

При
цьому зазначив,  що на сьогоднішній день
ринкова вартість квартири з урахуванням її ремонту та обладнання складає
-1262500 грн.

Доля
відповідачки від ринкової вартості квартири на день розгляду справи в суді
складає (1262500 X 2, 25%) - 28406, 25 грн.

Таким
чином вказує,  що його доля в квартирі
складає 97, 75 %,  , а само по собі
перебування з відповідачкою в шлюбі до покупки квартири протягом 4 місяців не
створює у відповідачки прав власності на житло,
так як квартира фактично придбана на його особисті гроші,  які належали йому до шлюбу.

Також
зазначив,  що згоден виплатити належну ОСОБА_3  долю в сумі -28406.25 грн. згідно з
вимогами  ст.  365 ЦК
України.

При
цьому доповнив,  що відповідачка ОСОБА_3  раніше визнавала ту обставину,  що саме : 58000 доларів США його особистих
коштів було використано на придбання спірної квартири,  про що свідчить електронна
кореспонденція,  яка була направлена
відповідачкою на його поштову скриньку.

Відповідачка
за первісним позовом ОСОБА_3  та її представник ОСОБА_4 В.П. проти первісного
позову фактично не заперечували,  однак
просили суд передати спільно нажите майно подружжя ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачу за
первісним позовом,  перерахувавши кошти
від спільно нажитого майна в рахунок придбаної квартири АДРЕСА_1. Зустрічну
позовну заяву підтримали в повному обсязі та просили суд її задовольнити.

При
цьому відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3  суду пояснила,  що твердження ОСОБА_1 є безпідставними,  необгрунтованими і помилковими стосовно того
,  що квартира АДРЕСА_1,  що складається з 3 кімнат,  жилою площею 53, 40 кв.м.  загальною площею 93, 30 кв.м. ,  не є спільною сумісною власністю
подружжя,  а ,  нібито,
він за власні кошти придбав цю квартиру,
з наступних підстав.

ОСОБА_1 стверджує,  що він сплатив шляхом інвестування в
будівництво квартири АДРЕСА_1 згідно Договору № 54213 інвестування будівництва
житлового будинку від 12 вересня 2003 р. 307 400 грн.,  що по курсу Національного банку України на
той період складало 58 000 доларів США,  за рахунок продажу належної йому
квартири.

Однак
вона вважає,  що ці твердження не
відповідають дійсності,  оскільки згідно
Договору купівлі-продажу квартири,
посвідченого державним нотаріусом Першої київської державної
нотаріальної контори Барановою Т.І. 17.09.2003р. ОСОБА_1 продав належну йому на праві приватної власності
квартиру АДРЕСА_2 за ціною 212 000 грн.,
що по курсу Національного банку України на той період складало 40 000
доларів США. А
свідчення представника ТОВ «Ранок-92»,  надані роздруківки з газет та Інтернету і т. п.,  підтверджують лише те,
що ОСОБА_1 мав
бажання продати належну йому на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_2 за
ціною 323300 грн.,  що по курсу
Національного банку України на той період складало 61 000 доларів США,  але аж ніяк,
не підтверджують продаж ОСОБА_1 його квартири за таку суму,  а тим більше жодним чином не підтверджують,  що ним було внесено згідно Договору № 54213
інвестування будівництва житлового будинку від 12 вересня 2003 р. в будівництво
спірної квартири,  яка є їх спільною
сумісною власністю,  саме цю суму.

Перебуваючи
у шлюбі,  згідно Договору № 54213
інвестування будівництва житлового будинку від 12 вересня 2003 р. та квитанції
від 17.09.2003 р. ними було внесено 320 194, 50 грн. у будівництво спірної
квартири. Частину коштів у розмірі 212000 грн. сплатив ОСОБА_1,  інша частина коштів була спільна.

Щодо
тверджень ОСОБА_1,  що у них,
як у подружжя не було спільних коштів на дату укладення інвестиційного
договору,  заперечила наступним:

У липні
2003 р. мали намір укласти інвестиційний договір на квартиру 2 поверху у
новобудові по вул.  Волоська,  у Подільському районі м.  Києва вартістю 60 000 доларів США з будівельною
компанією «Житлобуд». Умови договору передбачали внесення в день укладення
інвестиційного договору 30% вартості квартири,
що складало 18 000 доларів США.
Договір мав умови,  що були для них
як інвесторів ризикованим,  через це
відмовились від укладення такої угоди,  і
не підписали інвестиційний договір.

Відповідно
до п.3.2. Договору № 54213 інвестування будівництва житлового будинку від 12
вересня 2003 р. визначено термін внесення коштів Інвестором.  Отже,
до 19.09.2003 р. повинні були сплатити забудовнику 96 082, 50 грн.,  що по курсу Національного банку України на той
період складало 18 128, 77 доларів США.

Вони з ОСОБА_1 уклали
зазначений договір на таких умовах,
виключно для того,  щоб
перестрахуватися і не втратити можливості придбати спірну квартиру,  по-перше,
у разі затримки укладення договору купівлі-продажу,  належної ОСОБА_1 на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_2,  по-друге,
у разі не продажу зазначеної квартири,
щоб мати час оформити кредит на суму,
якої не вистачає.

А
отже,  не було жодних підстав укладати
інвестиційний договір,  який передбачав
графік виплат інвестицій,  не маючи
коштів у розмірі першого внеску.

Кошти на
ремонт відкладалися ними і зберігалися спочатку на депозитних рахунках у
банках,  а потім у сейфі її батьків,  та у банківській скриньці (ВАТ КБ «Хрещатик»),  про що свідчать відповідні банківські
договори.

Окрім
того,  нею було внесено на вкладний
рахунок в АППБ «Аваль» до спільного бюджету,
який був використаний ними на ремонт спірної квартири,  особисті кошти у розмірі 12 500,  грн. (квитанція № 424097 від 26.04.2004 p.),  зняті нею з депозитного рахунку в ВАТ
Комерційний банк «Хрещатик»,  відкритого
до шлюбу і який був її особистою власністю .

Жодних
домовленостей,  щодо часток спільної
сумісної власності подружжя на спірну квартиру,
окрім рівних,  не було. Про
рівність часток на спірну квартиру додатково було попереджено і юристом ЗАТ
«Трест Київміськбуд-1» під час укладення Договору № 54213 інвестування
будівництва житлового будинку від 12 вересня 2003 р.

Вважає,  що відступати від засади рівності часток
подружжя на квартиру АДРЕСА_1 не має жодних підстав,  оскільки внаслідок збільшення площі спірної
квартири згідно технічного паспорту БТІ її вартість збільшилась і склала
321885, 00 грн. На підставі чого ними було сплачено додатково 1690, 50 грн.

Крім
того,  збудована квартира була передана
ним після будівництва лише з встановленими вхідними дверима,  вікнами,
штукатуркою стін,  крім ванної
кімнати та с/в; цементною стяжкою під чистову підлогу,  крім ванної кімнати та с/в; системи
водопостачання,  каналізації (без са-тех.
приладів),  опалення,  електрозабезпечення (п. 1.2 Договору № 54213
інвестування будівництва житлового будинку від 12 вересня 2003 p.),
ними було проведено за спільні кошти її повний ремонт та
придбано матеріали,  а саме:

розроблено
ескізні проекти на: дворівневу стелю,
фігурну стіну,  гардеробну
кімнату,  освітлення,  розміщення меблів (нею особисто);

проведено
ремонтні роботи відповідно до договору підряду від 24.02.2005 р. ,  згідно кошторисів;

проведено роботи
по укладенню паркетної дошки на суму близько 2000 грн.;

проведено
роботи,  що не увійшли до договору
підряду і які проводилися,  без укладення
договорів: замінено цементну стяжку під чистову підлогу на суму близько 1500
грн.; замінено вхідні двері на суму приблизно 1000 грн.; реконструкція приміщення
(знесення стіни та встановлення нової фігурної по власному проекту) на суму
близько 500 грн.; штукатурка,
фарбування,  балкону на суму
близько 1500 грн.; доставка матеріалів на 5 поверх без ліфту (цемент,  плитка і інші будівельні матеріали.) приблизно
на суму 1500 грн.; перенесення батарей (2 шт.) у спальні - 1100 грн.,  установка дверей в кімнати - 2100 грн.;
роботи електрика (розетки і т.і.) - 1000 грн.; усі сантехнічні роботи
(проведення труб і підключення до системи водопостачання,  каналізації і т.і.) приблизно на суму 2100
грн.; роботи по укладенню ковроліну приблизно на суму 2000 грн.; роботи по
виготовленню дворівневої стелі під витяжку у кухні приблизно на суму 1500
грн.,  виготовлення та установка підвіконників
з каменю по спеціальному замовленню приблизно 1500 -2000 грн. ВСЬОГО на суму
приблизно 17800 грн.

Матеріали
для ремонту,  що купувалися в будівельних
супермаркетах та на ринку приблизно на суму 30 000 грн.

Також було придбано за спільні кошти майно на суму 50761 грн.,  а саме: (вбудована)

Духова електрична плита Тумба - 760 грн.; Дзеркало - 676 грн.; Кухонні
меблі - 7946 грн.;

Диван «Студіо» - 6250 грн.; Посудомийна машина «Zanussi»- 2500грн.;
Склокерамічна

варочна панель  Умивальник (2 шт.) -
800 грн.;Матрац - 1100 грн.;Вхідні двері - 3250

грн.; Душ - 700 грн.;Диван-ліжко «Аделаїда» - 1908
грн.;"Електролюкс" - 2000 грн.; Шафа -

988 грн. ;3мішувач (2 шт.)- 800 грн.; Спальний гарнітур - 4000 грн. ;Люстра
кришталева -

2500 грн. (вбудована) ;     (вбудована)       ;
"Електролюкс"- 1500 грн.; ванна - 2200

грн.;Мийка-
1183, 65 грн.; Витяжка - 2000 грн.;Двері (4 шт.) - 3370 грн.;Унітаз - 529 грн.;
люстра - 500 грн.Пилосос - 1789, 01 грн.

Крім
того,  було також придбано майно за
спільні кошти,  на які немає
документів,  наприклад: холодильник
«Стінол» - приблизно 1500 грн.; мікрохвильова піч - 720 грн.; тюлі на суму 700
грн.; штори - 500 грн.; карнізи - приблизно 800 грн; полотенцесушитель - 900
грн.; підставка для вазонів - 750 грн.; розетки - 700 грн.; підсвітка - 300
грн.; скляний столик -500 грн.; тумба під телевізор на суму близько 600 грн.;
стіл і два стільці (набір на кухню) близько 550 грн.; люстри - 700 грн.,  світильник 100 грн.,  полиці до гардеробної кімнати приблизно на
суму 650 грн. і безліч декоративних матеріалів і статуеток,  і т.і. ВСЬОГО близько 10000 грн.

Вважає,  що в квартирі №33,  по просп.
Героїв Сталінграда № 8 корпус 7 у м.
Києві,  що є їх спільною сумісною
власністю,   ними було  проведено ремонт з урахуванням

придбаних
матеріалів на загальну суму близько 70500 гри. та придбано до неї майно з
урахуванням площі,  розташування кімнат
спірної квартири,  висоти стелі,  кольору стін і т.і. на суму приблизно 60 716
грн.

За
спільні кошти за період сумісного проживання провели газопостачання до будинку
в Чернігівській області (дача батьків ОСОБА_1)
приблизно на суму 5500 грн.;

За
спільні кошти за час перебування у шлюбі здійснили повний ремонт після пожежі в
квартирі АДРЕСА_3 приблизно на суму 7500 грн.,
придбали меблі для кухні приблизно на суму 1100 грн. (квартира,  що належить батьку ОСОБА_1);

З метою
заощадження коштів для сім'ї,  вона
,  окрім своєї роботи,  протягом усього шлюбу безоплатно здійснювала
повне юридичне супроводження діяльності ТОВ «О+К» (де директором і засновником
з часткою 90% статутного капіталу є ОСОБА_1) Окрім
того,  за час спільного сумісного
проживання було придбане наступне майно:

кошти на
рахунках у банках,  що були відкриті за
період шлюбу (вона особисто відкривала 4 рахунки у АППБ «АВАЛЬ» тепер АКБ «Райффайзен банк
Аваль» у 2005 p.);
автомобіль,  2006 р. вартістю
приблизно 90000 грн.; комп'ютер,
рідкокристалічний монітор вартістю приблизно 20 000 грн.; домашній
кінотеатр вартістю приблизно 10 000 грн.; ноутбук
вартістю приблизно 10 000 грн.; телевізор з рідкокристалічний екраном
вартістю приблизно 15 000 грн.

З
урахуванням викладеного,  просила суд
поділити майно,  що придбано подружжям
протягом їхнього сумісного життя наступним чином :

визнати
за нею ,  ОСОБА_3  право
власності на 14 квартири 33 в будинку 8 корпус 7 по пр. Г.Сталінграда в м.
Києві,  а за ОСОБА_1 право власності
на все інше майно ,  яке належить
подружжю на праві спільної сумісної власності. її представник ОСОБА_4 підтримав
пояснення ОСОБА_3  та також просив задовольнити
зустрічний позов.

Свідок ОСОБА_5 суду
пояснив,  що з сторонами він не перебуває
в родинних стосунках. Він приймав участь у продажі квартири по вул.  Лютеранській,
яка належала позивачу ОСОБА_1 ,
так як працює в агентстві ,  що
займалося продажем квартири. Вказана квартира була виставлена на продаж за
60000 доларів США. Також
пояснив,  що оголошення в газеті «Авіза»
від 02.09.2003 року стосувалося продажу квартири ОСОБА_1 Коли позивач продавав
дану квартиру,  то в агентство він
приходив зі своєю дружиною яка знала,  що
квартира по вул.  Лютеранській продана не
за ту суму ,  що вказана в договорі.

Вислухавши
пояснення сторін,  їх представників,  свідка ОСОБА_5 ,  дослідивши письмові докази по справі,  суд приходить до висновку,  що первісний позов ОСОБА_1 підлягає
задоволенню,  а в зустрічному позові ОСОБА_3  необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом
встановлено,  що сторони перебували в
зареєстрованому шлюбі з 2003 року.

Дітей від
спільного шлюбу не мають.

Рішенням
Оболонського районного суду міста Києва від 24.11.2006 року розірвано шлюб між
подружжям ІНФОРМАЦІЯ_1.

Задовольняючи
первісний позов,  суд встановив,  що в період шлюбу сторони придбали майно на
спільні кошти,  яке підлягає розподілу
між ними у відповідності за  ст.  60,
61,  СК України ,  а саме :

Духова
електрична плита «Елекгролюкс» ЕОВ 5620Х вартістю 1500 грн.,  шафа - 900 грн. ,  тумба - 700 грн.,  дзеркало - 600 грн.,  змішувач - 400 грн.,  кухонні меблі - 3 500 грн.,  спальний гарнітур (ліжко,  дві тумби - бочки) 4 000 грн.,  м'який куточок - б 000 грн.,  люстра - 2 500 грн.,  посудомийна машина «Zanussi» - 2
500 грн.,  варочна панель «Електролкжс» -
1 500 грн. Вього на суму 24100 грн. Доля кожного складає - 12 050 грн.

Відповідач
ОСОБА_3  не заперечувала проти тієї
обставини,  що вказане майно подружжям
придбано в період шлюбу,  а лише просила
суд ,  зарахувати кошти від спільно
нажитого майна в рахунок придбаної квартири АДРЕСА_1.

Згідно
ч.1  ст. 71 СК України майно,  що є об*єктом права спільної сумісної
власності подружжя,  ділиться між ними в
натурі.

Суд
вважає,  що первісний позов ОСОБА_1
підлягає задоволенню як законний та обґрунтований і приходить до висновку,  що слід розділити майно подружжя ІНФОРМАЦІЯ_1
наступним чином,  а саме :

Виділити
у власність ОСОБА_1 духову електричну плиту «Елекгролюкс» ЕОВ 5620Х вартістю
1500 грн.,  кухонні меблі - 3500
грн.,  спальний гарнітур (ліжко,  дві тумби - бочки) - 4000 грн.,  посудомийну машину « Zanussi» - 2500
грн.,  варочну панель «Електролюкс» -
1500 грн.,  а всього на загальну суму
13000 (тринадцять тисяч) гривень.

Виділити
у власність ОСОБА_3 шафу -
вартістю 900 грн.,  тумбу - 700
грн.,  дзеркало - 600 грн.,  змішувач - 400 грн.,  м*який куточок - 6000 грн.,  люстру - 2500 грн.,  а всього на 11 100 грн. (одинадцять тисяч сто
гривень).

Відповідно
до  ст.
71 ч.5 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації
можливе за умови попереднього внесення другим із подружжям відповідної грошової
суми на депозитний рахунок суду. Однак з урахуванням того,  що в суді відсутній депозитний рахунок суд
вважає за можливе стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію в
рахунок поділу майна в сумі 1950 грн. (одна тисяча дев*ятсот п*ятдесят
гривень).

В
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про поділ майна подружжя слід відмовити з наступних підстав.

12
вересня 2003 року між ОСОБА_1 та ЗАТ
"Київміськбуд - 1" був укладений Договір № 54213 інвестування
будівництва житлового будинку від 12 вересня 2003 року,  згідно якого ОСОБА_1 повинен був внести на розрахунковий рахунок ЗАТ
«Київміськбуд- 1» гроші в сумі 320194, 50 грн.

Відповідно
до Договору купівлі-продажу квартири від 17 вересня 2003 року ОСОБА_1 продав належну
йому квартиру АДРЕСА_2 за 212000 тисяч гривень (40 000 дол. США).

ОСОБА_3  в судовому засіданні визнала ,  що квартира 10 б. З по вул.  Лютеранській в м. Києві належала ОСОБА_1 на праві
приватної власності та визнала ,  що суму
в розмірі 40000 коштів останній особисто вклав в придбання спірної квартири.

Згідно  ст.  61
ч.1 ЦПК України ,  обставини,  визнані сторонами та іншими особами,  які беруть участь у справі,  не підлягають доказуванню.

Однак ОСОБА_3  в судовому засіданні заперечувала
проти тієї обставини,  що квартира 10 б.
З по вул.  Лютеранській в м. Києві була
продана ОСОБА_1 за 58000 доларів США.

Відповідно
до  ст.
60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана ті обставини,  на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень,  крім випадків
встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими
особами,  які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини,  які
мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших
осіб,  які беруть участь у справі,  виникає спір. Доказування не може
грунтуватися на припущеннях.

Суд
вважає,  що позивачем ОСОБА_1 доведено ,  що квартира по вул.  Лютеранській ,  10,
б.З в м. Києві продана ним за 307400 грн.,  (58000 доларів США). Дана обставина підтверджується оголошенням в газеті
«Авіза» ,  договором передпродажного
обслуговування,  поясненнями свідка
ОСОБА_5 Також вбачається з електронного листа ОСОБА_3  адресованого
ОСОБА_1 де
остання визнавала,  що 58000 доларів США ОСОБА_1 належало
особисто. Про те ,  що даний лист
відправлено від ОСОБА_3 на
поштову скриньку ОСОБА_1 підтверджується висновком спеціаліста державного
науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 23.05.2007 року .

Даний
висновок суд приймає в якості належного доказу,
оскільки сторонам було запропоновано провести з зазначеного питання
судову експертизу,  однак відповідачка ОСОБА_3  та її представник відмовилися від її
проведення. Також судом встановлено,  що
кошти отримані від продажу квартири по вул.
Лютеранській в той же день 17.09.2007 року були вкладені ОСОБА_1 в
придбання квартири АДРЕСА_1 по договору інвестування. Дана обставина
підтверджується наступними доказами:

Договором
купівлі-продажу квартири від 17 вересня 2003 року;

Договором
№ 54213 інвестування: будівництва житлового будинку від 12.09.2003 р.

Квитанцією
про сплату платежу по Договору № 54213 інвестування від 17 вересня 2003 року в
сумі 320194, 50 грн.

Договором
передпродажного   обслуговування   від
10   вересня 2003 року.

При
цьому ОСОБА_3  доводи ОСОБА_1 про те,
що ним вкладено 307400 грн.( в еквіваленті 58000 доларів США) в придбання
квартири АДРЕСА_1 ніякими доказами не спростувала та не змогла пояснити суду
звідки молоде подружжя взяло таку значну суму коштів на інвестування квартири.

Відповідно
до Додаткової угоди № 1 від 08 лютого 2005 року до Договору № 54213
інвестування будівництва житлового будинку від 12 вересня 2003 року - остаточна
сума інвестицій в будівництво квартири складає 321885, 00 грн.

Відповідно
до Свідоцтва про право власності від 26 квітня 2005 року квартира АДРЕСА_1
належить,  ОСОБА_1,  на праві
приватної власності,  та зареєстрована
БТІ за реєстровим номером № 44457 від 04 травня 2005 року.

Збільшення
вартості квартири на 1690, 50 грн. (321885, 00 - 320194, 50=1690, 50) відбулося
за рахунок збільшення загальної площі - 93, 3 кв.м.  від проектної 92, 81 кв.м на 0, 49 кв.м.

Указана
сума 1690, 50 грн. була сплачена ОСОБА_1 08 лютого 2005 року по квитанції № 6
від 08 лютого 2005 року.

Таким
чином суд приходить до висновку,  що із
загальної суми інвестицій 321885, 00 грн. доля особистих грошових коштів
ОСОБА_1 ,  вкладених на придбання
квартири 33 6.8 корпус 7 по пр. Г.Сталінграда в м. Києві,  складає 307400 грн. (еквівалент 58000 доларів
США).

Різниця
між цими сумами грошей (321885 - 307400) - 14485 грн. являється загальною
сумісною власністю подружжя,  яка також
пішла на сплату житла по Договору № 54213 від 12 вересня 2003 року.

Отже,  позивачем за первісним позовом доведено та
відповідно судом встановлено,  що 95, 5 %
коштів на придбання квартири АДРЕСА_1 вкладено саме ОСОБА_1,  які належали йому особисто,  а лише 4, 5 % - спільних коштів подружжя від
загальної вартості квартири,  а тому доля
відповідачки ОСОБА_3  в процентному виразі у даній квартирі складає - 2, 25 %.
,  а доля ОСОБА_1 - 97,  75 %.

Відповідно
до ч.3  ст. 57 СК України особистою
приватною власністю дружини,  чоловіка є
,  а саме : майно ,  набуте нею,
ним за час шлюбу,  але за кошти
,  які належали їй йому особисто.

Згідно  ст.  11
ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних
чи юридичних осіб,  поданим відповідно до
цього Кодексу ,  в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб ,  які беруть участь у справі.

В
зв*язку з цим суд приходить до висновку,
що в цілому квартира АДРЕСА_1 не може бути включена до переліку майна
подружжя ІНФОРМАЦІЯ_1,  яке підлягає
розподілу.

За таких
обставин суд приходить до висновку,  що в
зустрічному позові необхідно відмовити,
оскільки відсутні правові підстави для його задоволення.

На
підставі викладеного та керуючись
ст.  ст.  57 ч.3,
60,  61,  70 ч.1,
71 СК України,   ст.  24 КпШС України,   ст.
ст.   ст.  ст.
10, 11,  15,  60,
61,  88,  208,
209,  212,  213,
214,  215 ЦПК України,  суд -

ВИРІШИВ:

Первісний
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
поділ майна подружжя задовольнити.

Провести
розподіл спільно нажитого майна подружжя ІНФОРМАЦІЯ_1 наступним чином ,  а саме:

Виділити
у власність ОСОБА_1 духову електричну плиту «Електролюкс» ЕОВ 5620Х вартістю
1500 грн.,  кухонні меблі - 3500
грн.,  спальний гарнітур (ліжко,  дві тумби - бочки) - 4000 грн.,  посудомийну машину « Zanussi» - 2500
грн.,  варочну панель «Електролюкс» -
1500 грн.,  а всього на загальну суму 13000
(тринадцять тисяч) гривень.

Виділити
у власність ОСОБА_3 шафу -
вартістю 900 грн.,  тумбу - 700
грн.,  дзеркало - 600 грн.,  змішувач - 400 грн.,  м*який куточок - 6000 грн.,  люстру - 2500 грн.,  а всього на 11 100 грн. (одинадцять тисяч сто
гривень).

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошову
компенсацію в рахунок поділу майна в сумі 1950 грн. (одна тисяча дев'ятсот
п*ятдесят гривень).

В
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про поділ майна подружжя відмовити.

Стягнути
з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 150,  50
(сто п*ятдесят гривень п*ятдесят копійок).

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження,  але апеляційна скарга не
була подана у 20-ти денний строк,
рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку.

Рішення
може бути оскаржене до Апеляційного суду м.
Києва через Оболонський районний суд м.
Києва шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів.
Апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо скарга подається
протягом 10 днів.