Справа №22-1116/2007                                                        Головуючий у 1-ій інстанції Дзюба М.В.
Категорія 19                                                                           Суддя - доповідач Ігнатоля Т.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2007 року колегія суддів
судової палати у цивільний справах Апеляційного суду Донецької
області  у складі:

головуючого - Ігнатоля Т.Г.

суддів              -
Рибака В.І., Костромітіна B.C.

при
секретарі - Жило І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні ум. Маріуполі справу за позовом

ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю

"Туристична агенція "Парадіз" ( далі ТОВ
„Туристична агенція „Парадіз") про

відшкодування матеріальної та моральної шкоди, треті
особи: ТОВ "Авіакомпанія

"Таврія",
ОСОБА_2,  за апеляційною скаргою     позивачки     на рішення

Приморського районного суду м.
Маріуполя від 22 жовтня 2007 року ,-

встановила:

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 22 жовтня 2007 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ
"Туристична агенція "Парадіз" про
відшкодування матеріальної і моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка просить рішення суду скасувати і постановити
нове рішення про задоволення її позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на.те, що висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи, порушені норми матеріального і процесуального права.

Представники відповідача - ТОВ "Туристична агенція "Парадіз"
і третьої особи - ТОВ "Авіакомпанія
"Таврія" та третя особа ОСОБА_2 у судове засідання апеляційного суду не з"явилися, будучи належним чином
повідомленими про день і час розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, позивачку та її представника, які підтримали доводи апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм,
матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ст.60 цього Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не доведено, а судом не встановлено вини
відповідача у невиконанні договору міжнародного повітряного перевезення.

Суд першої інстанції дослідив у судовому засіданні всі обставини справи,
наданим доказам дав належну правову оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

З матеріалів справи, пояснень позивачки в судовому засіданні судом
встановлено, що в кінці січня 2003 року ОСОБА_1 придбала у відповідача, який є

2

агентом по продажу авіаперевезень ТОВ "Авіакомпанія „Таврія" авіаквитки для поїздки до м. Коломбо (Шрі - Ланка) на 3 лютого 2003 року і у зворотному напрямку на 27 березня 2003
року.

Під час знаходження за кордоном позивачка за власною ініціативою змінила дату вильоту та придбала інший авіаквиток за
маршрутом Коломбо - Одеса на рейс іншої авіакомпанії "Емірейтс" в м.Коломбо і вилетіла з Шрі
-Ланки 28 квітня 2003 року.

Але в м. Дубаї її рейс з невідомих причин було закрито на
невизначений

строк, через що вона вимушена була вишукувати інші
можливості для повернення на

Україну, придбати візу ОАЕ, нести витрати по оплаті проживання
в готелі, на

придбання нового квитка на рейс Дубаї -Київ, у
зв"язку з чим несла додаткові витрати

та
моральні страждання.

Колегія суддів вважає, що розглядаючи справу, суд першої інстанції повно, всебічно і об"єктивно перевірив доводи
сторін, встановленим фактам і доказам дав правильну оцінку і прийшов до
обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1, оскільки
змінивши дату вильоту та придбавши новий
квиток на рейс іншої авіакомпанії, позивачка за власною ініціативою розірвала укладений нею в Україні договір
міжнародного повітряного перевезення та
уклала інший, не в агентстві відповідача. Відповідач за новим договором ніяких
зобов'язань перед позивачкою не приймав, а лише сприяв позивачці у
перерахуванні коштів в оплату
перевезення за новим договором до агентства іншого перевізника в аеропорту м. Коломбо. Затримка у перевезенні відбулася не з вини відповідача і жодна із
сторін не довела суду факту наявності такої вини.

Згідно вимог ст.20 Варшавської Конвенції та Правил міжнародних повітряних
перевезень пасажирів, багажу та вантажів, відповідач не несе відповідальності за шкоду, яка заподіяна з причин
неможливості прийняти заходів, щоб її уникнути, чи в результаті
непідконтрольної  йому ситуації.

Висновки суду з цього приводу є вичерпними, ґрунтуються на досліджених
в судовому засіданні доказах та вимогах закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції
зроблені висновки, які не відповідають фактичним обставинам
справи , що порушені норми матеріального і процесуального
права.

Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його
скасування не вбачається.

Керуючись ст.ет.303,307,308,313-314 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 22 жовтня 2007 року
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом двох місяців з дня набрання чинності
шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.