Справа
№22ц-2771                                            Головуючий
2007рік                                                                 інстанції
Суддя-доповідач Лобов О.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03
грудня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного
суду Полтавської області в складі:

головуючого
судді Лобова О.А.,

суддів Акопян
В.І.,  Петренка В.М.

при секретарі
Зеленській О.І.

за участю
позивача ОСОБА_1

представника
відповідача

третьої особи

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Карлівського районного суду Полтавської області від
24 вересня 2007 року в справі за позовом ОСОБА_1 до закритого акціонерного
товариства "Білухівка" про поновлення на роботі,  виплату заробітної плати,  стягнення моральної шкоди.

Колегія
суддів,  заслухавши доповідь
судді-доповідача,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні
2004 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ЗАТ «Білухівка» і просив
ухвалити рішення,  яким поновити його на
роботі,  стягнути з відповідача на його
користь 4 580 грн. заборгованості із заробітної плати за період з 01.02.2001
року по 27.01.2004 року,  1 500 грн.
середнього заробітку за вимушений прогул,
1000 л. бензину А-76,  1700 грн.
моральної шкоди,  змінити запис в його
трудовій книжці,  стягнути з
ОСОБА_2,  інспектора з кадрів ЗАТ
"Білухівка" 1700 грн. моральної шкоди,  в зв'язку з виготовленням останньою
безпідставної доповідної записки про прогули,
стягнути з ОСОБА_3,  голови
правління ЗАТ "Білухівка",  та
ОСОБА_4,  заступника голови правління ЗАТ
"Білухівка",  по 1700 грн. з
кожного в рахунок відшкодування моральної шкоди,   стягнути з ОСОБА_3 та

ОСОБА_4
в рівних частках вартість санаторно-курортного лікування та медичного
обстеження в сумі 7 000 грн.

Під час
розгляду справи ОСОБА_1 неодноразово змінював та доповнював заявлені вимоги і остаточно
просив поновити його на роботі в ЗАТ «Білухівка»,  змінити запис в його трудовій книжці,  стягнути на його користь з відповідача 7 800
грн. середнього заробітку за вимушений прогул,
4 580 грн. невиплаченої заробітної плати,  1 100 грн. оплати за роботу по окремому
наряду,  19 000 грн. витрат на
лікування,  2 000 літрів бензину марки
А-76,  стягнути на його користь з голови
правління ЗАТ «Білухівка» 1 700 грн. моральної шкоди,  притягнути до кримінальної відповідальності
службових осіб ЗАТ «Білухівка».

Заявлені
вимоги мотивував тим,  що позивач з 1996
року був учасником ЗАТ «Білухівка» та працював на цьому підприємстві механіком
з обслуговування холодильних установок. Щомісячно йому платили 60 грн.
заробітної* плати та видавали 100 літрів бензину для проїзду до місця роботи. З
лютого 2001 року в порушення вимог закону йому почали зменшувати розмір
заробітної плати,  з листопада 2002 року
перестали видавати бензин.

У травні
2004 року позивач дізнався,  що він був
звільнений за прогули ще 27 січня 2004 року.

Позивач
вважав,  що незаконними діями керівництва
ЗАТ «Білухівка»,  зокрема його голови
правління ОСОБА_3,  йому завдана моральна
шкода,  навмисне незаконне звільнення
потягнуло погіршення стану здоров'я.

Рішенням
Карлівського районного суду Полтавської області від 24 вересня 2007 року позов
ОСОБА_1 задоволений частково: стягнуто із ЗАТ «Білухівка» на його користь 1 100
грн. оплати за монтаж холодильної установки у приміщенні центрального складу у
2002 році,  а також 63 грн. в судових
витрат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_1
в апеляційній скарзі,  посилаючись на
порушення норм матеріального і процесуального права,  просив скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення,  яким
задовольнити позов у повному обсязі.

В
обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив,  що суд неналежним чином оцінив надані
докази,  упереджено розглянув справу та
дійшов висновків,  які суперечать
встановленим обставинам.

Колегія
суддів,  перевіривши матеріали справи в
межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог,  заявлених в суді першої інстанції,  заслухавши пояснення осіб,  які беруть участь в справі,  дійшла висновку,  що апеляційну скаргу слід відхилити з
наступних підстав:

Відповідно
до п.1 ч.1  ст. 307,   ст.
308 ЦПК України апеляційний суд за наслідками розгляду апеляційної
скарги має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги та
залишення без змін рішення суду,  якщо

визнає,  що місцевий суд ухвалив рішення з дотриманням
норм матеріального і процесуального права.

Місцевим
судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи,  що ОСОБА_1 з 25 травня 1996 року згідно
поданої заяви прийнятий на роботу фактично за сумісництвом у ЗАТ «Білухівка»
механіком з обслуговування холодильних установок.

Заробітна
плата виплачувалася ОСОБА_1 згідно відпрацьованого часу та по окремим нарядам
за конкретно виконаний обсяг робіт.

За
згодою роботодавця ОСОБА_1 працював 1-2 рази на тиждень в залежності від
наявності обсягу робіт.

З усною
вказівкою голови правління ЗАТ «Білухівка» ОСОБА_5 позивачу видавався бензин
для проїзду до місця роботи,  який
списувався на потреби підприємства.

З
листопада 2002 року за розпорядженням голови правління ЗАТ «Білухівка» ОСОБА_3
позивачу припинена видача бензину.

У
встановленому законом порядку ОСОБА_1 до складу учасників ЗАТ «Білухівка» не
приймався.

У 2002
році ОСОБА_1 виконав роботи з демонтажу старої холодильної установки і її
монтажу у приміщенні центрального сховища. За виконання цієї роботи ОСОБА_1
підлягало до виплати 1 100 грн. за окремим нарядом,  але вказані кошти йому не були виплачені.

З червня 2003
року ОСОБА_1 не виходив на роботу.

Наказом
№1 від 27 січня 2004 року за згодою профспілкового комітету позивач звільнений
з роботи за п.4  ст. 40 КЗпП України за
прогул.

Встановивши
наведені фактичні обставини,  місцевий
суд з дотриманням вимог процесуального закону дійшов вірного висновку про
часткове задоволення позову.

При
цьому місцевий суд виходив з того,  що
оскільки позивач працював на умовах неповного робочого тижня,  то відповідно до  ст. 50,
ст. 56,   ст. 95 КЗпП України він
не має права на достягнення заробітної за період з 01 лютого 2001 року по 27
січня 2004 року.

Відповідно
до п.4  ст. 40 КЗпП України прогул,  як підстава для звільнення,  - це відсутність на роботі більше трьох годин
протягом робочого дня без поважних причин.

Місцевий
суд,  дослідивши належні докази (службова
записка,  акт про відмову дати
пояснення,  показання свідків) достовірно
встановив,  що позивач був відсутній на
роботі майже півроку.

Відповідно
до ч.3  ст. 10,  ч.1
ст. 60 ЦПК України кожна із сторін має довести ті обставини,  на які вона посилається,  як на підставу своїх вимог.

Позивач
суду не надав переконливих доказів наявності поважних причин для невиходу на
роботу.

Отже,  висновок суду про законність звільнення
позивача є обґрунтованим.

Решта
доводів апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

За таких
обставин колегія суддів вважає,  що
рішення місцевого суду є законним,
підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись  ст.
303,  п.1 ч.1  ст.
307,   ст. 308,   ст.
314,   ст.  315 ЦПК України,  колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Карлівського районного суду Полтавської області від 24 вересня 2007 року в
справі за позовом ОСОБА_1 до закритого акціонерного товариства
"Білухівка" про поновлення на роботі,
виплату заробітної плати,
стягнення моральної шкоди залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом
двох місяців до Верховного Суду України шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної інстанції.