Справа
Суддя інстанції Пересада С.С.
УХВАЛА

Іменем України

27 серпня 2007
року Апеляційний суд Донецької області у складі

Головуючого Бугрим Л.М

суддів Молчанова С.І.,
Звягінцевої О.М.

при секретарі
Алексєєвій Г.С

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м. Донецьку апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Старобешівського районного суду Донецької області від 13 червня 2007
року постановленого по цивільній справі за позовом ОСОБА_2  ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зміну умов договору
житлового найму, та зустрічному позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
виселення із квартири разом з малолітніми дітьми, про розподіл суми
реструктуризації боргу, про стягнення зайве сплаченої суми.

Заслухавши
доповідь судді Бугрим Л.М., вислухавши поясненняОСОБА_1, її представника
ОСОБА_4, пояснення ОСОБА_2та ОСОБА_3., представника третьої особи ОСОБА_5. ,
ОСОБА_6., перевіривши матеріали справи, апеляційний суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Старобешівського районного суду Донецької області від 13 червня 2007 року були
задоволені позовні вимоги ОСОБА_2та ОСОБА_3. доОСОБА_1 про зміну умов договору
житлового найму . Позивачам та їм двом малолітнім дітям у користування було
виділено три жилі кімнати площею 18,9 кв м , 12,0 кв м , 18,3 кв м у квартирі АДРЕСА_1
Донецької ВідповідачціОСОБА_1 у користування було виділено ізольовану кімнату
площею 15,1 кв м. В задоволенні зустрічного позовуОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3.
про виселення з квартири без надання другого жилого приміщення, про розподіл
суми реструктуризації боргу, про стягнення зайве сплаченої суми було
відмовлено.

На вказане
рішення судуОСОБА_1була подана апеляційна скарга у якій ставиться питання про
скасування рішення суду та прийняття нового рішення , яким її позовні вимоги
задовольнити. В обгрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилалася на
те, що нею були надані переконливі докази того, що позивачі своєю неправомірною
поведінкою створюють для неї неможливі умови для сумісного проживання, тому у
суда були усі підстави для їх виселення з неповнолітніми дітьми зі спірної
квартири без надання іншого жилого приміщення у відповідності з вимогами ст..
116 ЖК України ,а позивачам відмовити у задоволенні їх вимог.

У судовому
засіданні ОСОБА_1та її представник ОСОБА_8підтримували доводи апеляційної
скарги у повному обсязі, просили рішення суду скасувати та задовольнити позовні
вимогиОСОБА_1 у повному обсязі, та відмовити ку позові ОСОБА_2 та
ОСОБА_3.Зокрема, ОСОБА_1посилалась на те, що у спірній квартирі при заселенні
вона зайняла ізольовану кімнату площею 15 кв м у якій знаходиться належне її
майно .У останній час між нею та відповідачами складися неприязні стосунки,
унаслідок чого сумісне користування житлом через неправомірну поведінку
позивачів є неможливим ,тому просила їх виселити без надання іншого жилого
приміщення.

ПозивачіОСОБА_2та
ОСОБА_3 просили рішення суду залишити без зміни, посилались на те, що при
вселенні відповідачка у спірній квартирі зайняла кімнату площею 15 кв м , у
якій знаходиться належне її майно. У них дійсно виник конфлікт з приводу
користування ванною кімнатою, у зв"язку з чим вони запропонували декілька
варіантів обміну квартири, однак вона відмовилась від конкретних пропозицій ,
але сама будь-яких варіантів обміну не запропонувала. Доказів того ,що вони
своєю поведінкою створили неможливі умови для сумісного проживання вона не
надала також .

Представники
Комсомольської міської ради Антипов О.А. та Драгущенко О.А. просили рішення
суду залишити без зміни.

Апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду-залишенню без
зміни з наступних підстав.

Розглядаючи
справу суд, першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав
належну оцінку доказам, правильно визначив правову природу спірних
правовідносин та правильно вирішив спір.

Зокрема, судом
було встановлено, що сторони перебували на квартирному обліку як одна
сім"я за місцем роботи Котової на ВАТ „ Комсомольське рудоуправління"
і їм на сім"ю з п"яти чоловік була надана чотирикімнатна
квартираАДРЕСА_1 Всі жилі кімнати ізольовані і жила площа кімнат відповідно
становить 18,9 кв м, 18,3 кв м, 12 кв м, 15.3 кв м. При вселені до квартиру
ОСОБА_1зайняла ізольовану кімнату площею 15 кв м, а позивачі - інші три
кімнати. Наймачем спірної квартири є ОСОБА_1Вказані обставини сторонами не
оспорювалися.

Між позивачами
та відповідачкою останній час виник конфлікт у зв"язку з відмовою
відповідачки приватизувати квартиру та щодо порядку користування ванною
кімнатою.

У відповідності
з вимогами ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім"ї, або інші особи,
які проживають разом з ним систематичним порушенням правил співжиття роблять
неможливими для інших проживання з ними в одній квартирі ,чи одному будинку ,а
заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення
винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення

Перевіряючи
доводиОСОБА_1 щодо створення позивачами неможливих умов для сумісного
проживання судом не було встановлено фактів офіціального їх застереження
компетентними органами щодо неправомірної поведінки відносноОСОБА_1

Сам по собі факт
неприязних стосунків між сторонами та зверненняОСОБА_1 за місцем роботи
позивачів з приводу їх поведінки по відношенню до неї не давали суду підстав
для висновків про те, що позивачі систематично порушують правила співжиття,
своєю поведінкою створили неможливі умови для сумісного з ними проживання , а
тому судом було правильно відмовлено у позові щодо виселення позивачів з
неповнолітніми дітьми зі спірної квартири.

Також у відповідності
з вимогами ст.ст. 48.104 ЖК України було вирішено спір і щодо зміну умов
житлового найму спірної квартири.

Судом було
встановлено, що при вселенні між сторонами було досягнута домовленість відносно
порядку користування спірної квартирою відповідно до якого ОСОБА_1вселилась в ізольовану
кімнату площею 15,1 кв м , а позивачі з неповнолітніми дітьми зайняли інші три
кімнати, тому у суда були
підстави для задоволення позову про зміну умов договору житлового найму та для
виділення у користування позивачам три кімнати площею 18,9 кв м, 18,3 кв м ,12
кв м , а відповідачці - одну ізольовану кімнату площею 15,1 кв м. На кожного
члена сім'ї у спірній квартирі приходиться по 12,86 кв м. З позовом про
виділення її іншої кімнати ОСОБА_1не зверталася, тому відсутні підстави вважати
,що виділенняОСОБА_1 у користування ізольованої кімнати площею 15,1 порушує її
законні права та інтереси.

Також судом було
обгрунтовано відмовлено ОСОБА_1 у позові про розподіл реструктуризації боргу та
стягнення зайве сплаченої суми, оскільки доказів з цього приводу вона суду не
надала.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Рішення суду постановлено з
дотриманням вимог матеріального та процесуального закону. Підстав для його
скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст.. 307 ч.1 п. 1, 308, 313,314
ч.1 п.1, 315 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргуОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Старобешівського районного суду Донецької області від 13 червня 2007 року
постановленого по цивільній справі за позовом ОСОБА_2   ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зміну умов договору
житлового найму, та зустрічному позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
виселення із квартири разом з малолітніми дітьми, про розподіл суми
реструктуризації боргу, про стягнення зайве сплаченої суми - залишити без змін
.

Ухвала суду
набирає чинності після її проголошення та може бути оскаржена до Верховного
Суду України на протязі двох місяців з дня набрання нею чинності.