УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

16
жовтня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного
суду Одеської області в складі:

Градовського
Ю.М. ,  Артеменка І.А.,  Суворова
В.О.

розглянувши
у попередньому судовому засіданні у м.
Одесі справу за позовом ОСОБА_1 до
Державного підприємства Міністерства оборони України „Запорізький державний
авіаційний ремонтний завод МіГремонт" про поновлення на роботі,  стягнення середнього заробітку за період
вимушеного прогулу,  стягнення моральної
шкоди,  за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
апеляційного суду Запорізької області від 14 квітня 2005 року, -

встановила:

У
листопаді 2004 року ОСОБА_1
звернувся в суд із позовом до Державного підприємства Міністерства оборони
України „Запорізький державний авіаційний ремонтний завод МІГ ремонт" про
поновлення на роботі,  стягнення
середнього заробітку за період вимушеного прогулу,  стягнення моральної шкоди.

Рішенням
місцевого Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 04 лютого 2005р. в позові ОСОБА_1 було відмовлено.

Ухвалою
апеляційного суду Запорізької області від 14 квітня 2005 року рішення суду
першої інстанції залишено без змін.

В
обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_1
посилається на порушення апеляційним судом норм матеріального права,  в зв'язку з чим ставить питання про
скасування ухвали апеляційного суду та просить направити справу на новий
розгляд та постановити нову ухвалу,  якою
задовольнити його позивні вимоги у повному обсязі.

Колегія
суддів дійшла висновку,  що підстави для
перегляду судових рішень відсутні,
виходячи з наступного.

Відмовляючи
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд
першої інстанції обгрунтованно виходив з того,
що позивач був звільнений згідно п.1
ст. 40 КЗоТ України
на законних підставах,  позивач не мав
права вимагати поновлення на роботі на тій посаді,  яка й малася на підприємстві на момент
звільнення ОСОБА_1,  але позивач її не займав,  в зв'язку з чим не має законних підстав для
задоволення його вимог про поновленні на роботі на посаді чергового по заводу,  не має підстав для задоволення його вимог про
оплату часу вимушеного прогулу.

Апеляційний
суд обґрунтовано погодився з висновком суду першої інстанції та залишив його
рішення без змін.

Відповідно
до ч. 2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Справа №
33ц-575/2007                                                        Категорія
ЦП: 40

Головуючий у 1-й
інстанції: Галущенко Ю.А. Доповідач: Градовський Ю.М.

Згідно  ст.  335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні суду,  чи відкинуті
ним,  вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,  про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи,  що
судові рішення суду першої інстанції та апеляційної інстанції постановлені з
додержанням норм матеріального та процесуального права,  а також відсутні передбачені ч. 1  ст.
338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування рішення суду.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновок судів не спростовують.

Керуючись  ст.
ст.  332, 342 ЦПК України колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1
відхилити.

Рішення
місцевого Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 04 лютого 2005 року та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 14 квітня 2005 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.