Справа № 2а-35-2007
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2007 р.            м.Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області в складі: судді Вітер Л.А.,
при секретарі Бурбі Р.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні
адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління праці та
соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації про
стягнення недоплаченої суми разової щорічної грошової допомоги учаснику ВВВ, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1. звернулася до суду із позовом до Управління праці та соціального
захисту населення Христинівської райдержадміністрації і прохала стягнути з них
суму недоплаченої разової щорічної грошової допомоги.

В підтвердження своїх вимог вона вказує, що являється учасником ВВВ та
відповідно до ст.14 ЗУ
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»м
щорічно до 5 травня учасникам війни виплачується разова грошова допомога у
розмірі трьох мінімальних пенсій за віком. Всупереч даному законові та ст.22
Конституції України разова грошова допомога у 2004 році не була виплачена
взагалі, у 2005 році - 50 грн., у 2006 році - 50 грн., у 2007 році - 55 грн.

Згідно до ЗУ
«Про загальнообов»язкове держене пенсійне страхування» розмір
мінімальної пенсії за віком у 2004 році складав 92,45 грн., у 2005 році - 332
грн., у 2006 році - 350 грн., у 2007 році - 366 грн.

Таким чином суми виплат щорічної разової допомоги мали складати: у 2004
році - 277, 35 грн., у 2005 році - 996 грн., у 2006 році - 1050 грн., у 2007
році - 1098 грн. Всього недоплачено за період з 2004 по 2007 роки 3236 грн.

Ухвалою Христинівського районного суду від 03.07.2007 року по даній справі
замінено неналежного відповідача Управління праці та соціального захисту
населення Христинівської райдержадміністрації на належного відповідача Головне
управління праці та соціального захисту населення Черкаської обласної державної
адміністрації.

В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала, крім того
прохала поновити строк звернення до суду за захистом порушеного права як
пропущений з поважної причини, посилаючись на вік, хвороби, виконання державою
законів України..

Представник відповідача -Головного управління праці та соціального захисту
населення Черкаської обласної державної адміністрації позов не визнав,
посилаючись на те, що виплата щорічної разової грошової допомоги зазначеній
особі здійснювалась з дотриманням вимог діючого законодавства. Згідно ч.5
ст.ст.12-15 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
від 22.10.1993 року учасникам бойових дій, ветеранам, інвалідам війни та
особам, на яких поширюється чинність цього Закону до 5 травня передбачена
щорічна виплата разової грошової допомоги у розмірах від 3 до 10 мінімальних
пенсій за віком. Законом України «Про Державний бюджет» на кожен рік
встановлювалися інші розміри щорічної разової грошової допомоги відповідно до
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Відповідно до ч.2 ст.95 Конституції України передбачено, що виключно ЗУ «Про Державний бюджет» визначаються будь-які видатки держави на
загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Крім того
при визначенні таких обсягів виплати повинні враховуватись вимоги ч.1 ст.95
Конституції України щодо справедливого та неупередженого розподілу суспільного
багатства між громадянами і територіальними громадами та збалансованості
бюджету України.

Згідно ст.4 Бюджетного кодексу України при здійсненні бюджетного процесу в
Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в
якій вони не суперечать положенням Конституції України, цього Кодексу та ЗУ «Про Державний бюджет України». Також всі витрати бюджету на відповідний рік
затверджуються, виходячи з можливості його доходної частини і на цілі,
визначені бюджетними призначеннями. Згідно ч. 1 ст.23 Бюджетного кодексу
будь-які платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного
бюджетного призначення. Згідно ст.51 Бюджетного кодексу України розпорядники
бюджетних коштів беруть бюджетні зобов»язання та проводять видатки тільки в
межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисом. Будь-які зобов»язання,
взяті фізичними та юридичними особами за кошти Державного бюджету України без
відповідних бюджетних асигнувань або із перевищенням повноважень, не вважаються
законними бюджетними зобов»язаннями. Витрати Державного бюджету України на
покриття таких зобов»язань здійснюватися не можуть. Крім того, представник
відповідача вказав, що позивачкою пропущено однорічний строк звернення до суду
за захистом порушеного права.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов
підлягає до задоволення виходячи із слідуючого.

Судом встановлено, що позивачка являється учасником ВВВ.

Відповідно до ст.14 ЗУ
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
передбачено щорічно до 5 травня виплачувати ветеранам війни та особам, на яких
поширюється чинність даного закону, разову грошову допомогу у кратному
співвідношенні до розміру мінімальної пенсії за віком.

Законом про Держбюджет України щорічно встановлюються розміри щорічної разової
допомоги. Відповідно до вказаного закону і визначаються категорії громадян,
яким виплачується ця допомога.

Згідно із Законом «Про Державний бюджет» позивачка цю допомогу отримала в
розмірі: у 2005 році -50 грн., у 2006 році - 50 грн., у 2007 році - 55 грн., а
у 2004 році грошова допомога не виплачувалась взагалі.

Згідно до ЗУ
«Про загальнообов»язкове держене пенсійне страхування» розмір
мінімальної пенсії за віком у 2004 році складав 92,45 грн., у 2005 році - 332
грн., у 2006 році - 350 грн., у 2007 році - 366 грн.

Таким чином суми виплат щорічної разової допомоги мали складати: у 2004 році -
92,45x3=277, 35 грн., у 2005 році - 332x3=996 грн., у 2006 році - 350x3=1050
грн., у 2007 році - 366x3=1098 грн. Всього недоплачено: у 2004 році 277 грн., у
2005 році - 915 грн., у 2006 році - 1000 грн., у 2007 році - 1043 грн., а
всього 3236 грн.

Відповідно до рішення Конституційного Суду від 09.07.2007 року вказано, що
прийняття законів про Державний бюджет України систематично зупиняється дія
інших законів щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, які є складовою
конституційного права громадян на соціальний захист і достатній рівень життя
кожного. Внаслідок зупинення на певний час дії законів України відбувається
фактичне зниження життєвого рівня. Конституційний Суд України неодноразово
розглядав справи і приймав рішення, в яких визнавав окремі положення законів
про Державний бюджет щодо зупинення або обмеження пільг, компенсацій і гарантій
такими, що не відповідають Конституції України. В рішенні вказано, що оскільки
предмет закону про Державний бюджет України чітко визначений у Конституції
України, то цей закон не може скасовувати або змінювати обсяг прав і
обов»язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачений іншими законами
України. Тому рішенням Конституційного Суду визнано такими, що не відповідають
Конституції України положення Закону України «Про Державний бюджет України на
2007 р.» - ст.29 (489-16), за якою у 2007 році виплата щорічної разової
допомоги відповідно до законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» здійснюється у
таких розмірах: інвалідам І групи - 450 грн., інвалідам II групи - 360 грн.,
інвалідам II групи - 300 грн.,
учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім в»язням концентраційних
таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися
у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 280 грн., особам, які
мають особливі заслуги перед Батьківщиною, -450 грн., членам сімей загиблих та
дружинам (чоловікам) померлих інвалідів війни та дружинам (чоловікам) померлих
учасників бойових дій, учасників війни і жертв нацистських переслідувань,
визнаних за життя інвалідами, - 150 грн., учасникам війни та колишнім в»язням
концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, особам, які
були насильно вивезенні на примусові роботи, дітям партизанів, підпільників,
інших учасників боротьби з націонал-соціалістським режимом у тилу ворога - 55
грн.

Тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення, поскільки Законом
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
передбачено вказані виплати, а Закон України «Про Державний бюджет» не може
скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов»язків, пільг і гарантій, передбачених
іншими законами України. Крім того, до поновлення підлягає строк звернення
ОСОБА_1. до суду за захистом порушеного права як пропущений з поважної причини,
поскільки позивачка престаріла, 1923 року народження, хворіє, надіялась на
виконання державою законів України.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 11, 159-161 КАС України та на підставі ст.22
Конституції України, ст.ст.2, 14 ЗУ «Пор статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст.ст.3, 118,119,
122 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду за захистом порушеного права як
пропущений з поважної причини.

Стягнути з Головного управління праці та соціального захисту населення
Черкаської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 суму
недоплаченої разової щорічної грошової допомоги, як учаснику Великої
Вітчизняної Війни у розмірі 3236 грн.

Стягнути з Головного управління праці та соціального захисту населення
Черкаської обласної державної адміністрації 51 грн. держмита на користь держави
та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 30 грн. (одержувач
коштів УДК
в Христинівському районі, рр 0453, МФО 854018, У, банк одержувач ГУДКУ в Черкаській області, код
22050000).

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного
адміністративного суду через Христинівський районний суд протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі неподання заяви про апеляційне оскарження у встановлений
строк постанова набирає чинності.