Справа № 2-463/2007
вересня 2007 року                                                                      м.
районний суд м. Запоріжжя в складі
судді                                                                           Гончар
секретарі                                                                                   Сікорі
участю адвоката                                                                          ОСОБА_3.
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, третя особа
ВГІРФО Орджонікідзевського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області про
визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
04 грудня 2006 року ОСОБА_1.
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2.,
в якому зазначає наступне. Вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із
відповідачем ОСОБА_2. в період з 1970 року по 1999 рік. У 2002 році вона
отримала в дар від своєї матері квартируАДРЕСА_1. Відповідач був зареєстрований
у цій квартирі на його просьбу. До травня 2006 року він проживав у цій
квартирі. В перших числах червня 2006 року він зібрав свої речі та покинув
квартиру, після цього в квартирі не з'являвся жодного разу. Факт не проживання
відповідача у квартирі підтверджується свідками. Де зараз проживає відповідач,
їй невідоме. В зв'язку із чим, просить відмінити реєстрацію ОСОБА_2. у
квартиріАДРЕСА_1; стягнути на її користь з ОСОБА_2. понесені витрати за надання
послуг адвоката у сумі 300,0 грн., держмито у сумі 51,0 грн.,
інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у сумі 30,0 грн.
Ухвалою суду від
14.12.2006 року провадження у справі було відкрито.
Справа
перебувала у провадженні судді Рибалко Н.І.
року справу було передано у провадження судді Гончар М.С.
У судовому засіданні по справі 24 липня 2007 року позивач ОСОБА_1. уточнила свої
позовні вимоги шляхом подання уточнення до позовної заяви, в якому просила
визнати ОСОБА_2. такою
особою, що втратила право користування жилим приміщенням у вигляді
квартириАДРЕСА_1; зобов'язати ВГІРФО Орджонікідзевського РВ ЗМУ УМВС України в
Запорізькій області зняти ОСОБА_2.
з реєстраційного обліку за адресою АДРЕСА_1; стягнути на її користь з ОСОБА_2. понесені витрати
за надання послуг адвоката у сумі 300,0 грн., держмито у сумі 51,0 грн.,
інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у сумі 30,0 грн.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1. подала
заяву про відмову від свої позовних вимог в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2. витрат за
надання послуг адвоката у сумі 300,0 грн. в зв'язку з неможливістю їх
Відмова позивача від позовних вимог в цій частині була прийнята судом,
провадження у справі в цій частині було закрито, про що винесено відповідну
ухвалу суду від 07.09.2007 року.
В іншій частині позову позивач ОСОБА_1. та її
представник за ордером - адвокат ОСОБА_3. підтримали уточнені позовні вимоги в
повному обсязі, просили їх задовольнити.
Представник третьої особи - ВГІРФО Орджонікідзевського РВ ЗМУ УМВС України
в Запорізькій області в судове засідання не з'явився, третя особа повідомлена
про час і місце розгляду справи належним чином, до суду надійшла заява №
23/5-9437 від 01.08.2007 року третьої особи про можливість розгляду справи за
відсутністю її представника.
У судове засідання, призначене на 07.09.2007 року о 14 годині 00 хвилин,
відповідач не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, про час і
місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином в порядку ч. 9 ст.
74 ЦПК України через оголошення у пресі - газета „Запорізька правда" від
23 серпня 2007 року (газета з викликом є у матеріалах справи), так як
направлені йому раніше судові повістки на спірну квартиру та за місцем роботи
повернулись з відміткою «поверненні за збігом строку зберігання та неявкою
адресата за отриманням».
Згідно ст. 169 ч.4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину
неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде
визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи
доказів (постановляє заочне рішення).
підставі ст. 224 ЦПК України, суд
визнає причину неявку відповідача
неповажною та вважає за необхідне провести
заочний розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_1. до ОСОБА_2., третя особа
ВГІРФО Орджонікідзевського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області про
визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
Позивач ОСОБА_1. та її
представник за ордером - адвокат ОСОБА_3. проти заочного розгляду справи не
пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд
вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі з
Судом
встановлено, що позивач ОСОБА_1.
перебувала у шлюбі із відповідачем ОСОБА_2. в період з 19.08.1970 року
(свідоцтво про одруження НОМЕР_1) по 1999 рік (свідоцтво про розірвання
шлюбу у 2002 році позивач ОСОБА_1.
отримала в дар від своєї матері ОСОБА_4. квартируАДРЕСА_1, що підтверджується
договором дарування /2-1346/24.04.2002 року/ Третя Запорізька державна
нотаріальна контора (витяг ОП «ЗМБТІ» від 31.10.2006 року з реєстру прав
власності на нерухоме майно).
до ст. 24 КпШС України, який був чинним на момент придбання квартири у 2002
році і нормами якого слід керуватись у даному випадку: майно, яке належало
кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в
порядку успадкування, є власністю кожного з них. Кожний з подружжя самостійно
володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном.
квартираАДРЕСА_1 є роздільним майном (особистою приватною власністю) лише
із ст. 405 ЦК України
ч.1ени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони
мають право займати, визначається його власником. Ч.1ен сімї власника житла
втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності ч.1ена сім'ї без
поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.
розірвання шлюбу з позивачем ОСОБА_1., з червня 2006 року, тобто більше року
поряд відповідач ОСОБА_2. не проживає у квартиріАДРЕСА_1 з власної ініціативи
без поважних причин, уйшов із квартири із своїми особистими речами, де проживає
зараз, позивачеві невідоме, що підтверджується показами самого позивача
ОСОБА_1., показами свідків ОСОБА_5., ОСОБА_6., ОСОБА_7., допитаними раніше по
справі.
домовленостей щодо визначення порядку користування квартироюАДРЕСА_1 між
відповідачем ОСОБА_2. та позивачем ОСОБА_1. не було.
до ст. 391 ЦК України від 16.01.2003 року, який набрав чинності з 01.01.2004
року, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права
користування чи розпорядження своїм майном.
ОСОБА_2. досі залишається зареєстрованим у вищезазначеній квартирі (довідка КП
«ВРЕЖО № 1» від 04.08.2007 року), в зв'язку із чим, позивач ОСОБА_1. повинна
кожного місяця додатково сплачувати плату за комунальні послуги, яка
нараховується на відповідача як на зареєстровану особу у квартирі, і яку він не
сплачує. Знятись з реєстраційного обліку за вищезазначеною адресою не бажає.
суду будь-яких належних доказів в підтвердження своїх заперечень проти позову.
прийнятті зустрічного позову відповідача ОСОБА_2.
про визнання договору дарування недійсним по цій справі було відмовлено
ухвалою суду (суддя Рибалко Н.І.) від 21.02.2007 року, так як він за своїм
змістом не був зустрічним та його розгляд в одному провадженні по цій справі
повідомив суд і не надав суду доказів, що він після цього в подальшому
звертався до суду із будь-яким позовом окремо в порядку позовного провадження і
по ньому прийнято будь-яке рішення суду.
відповідач ОСОБА_2. не надав
суду належних доказів в підтвердження факту, що йому зі сторони позивача
ОСОБА_1. або будь-якої іншої особи чиняться перешкоди у користуванні
квартироюАДРЕСА_1, і що він звертався до суду із позовом про вселення до цієї
квартири чи усунення перешкод у користуванні цією квартирою.
із ст. 204 ЦК України
правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або
якщо він не визнаний судом недійсним.
Недійсність договору дарування квартири АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_1.
та ОСОБА_4. та посвідченого Третью
Запорізькою державною нотаріальною конторою /2-1346/24.04.2002 року/ прямо
не встановлена законом та він не визнаний на теперішній час судом недійсним, а
При викладених обставинах, суд приходить до висновку, що позовні вимоги
ОСОБА_1. про визнання ОСОБА_2.
такою особою, що втратила право користування жилим приміщенням у вигляді
квартири АДРЕСА_1; зобов'язання ВГІРФО Орджонікідзевського РВ ЗМУ УМВС України
в Запорізькій області зняти ОСОБА_2.
з реєстраційного обліку за адресою АДРЕСА_1 слід задовольнити.
Крім того, на підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України позивачу ОСОБА_1. як стороні,
на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони - відповідача ОСОБА_2. документально
підтверджені понесені судові витрати у вигляді сплати держмита (судового збору)
у сумі 17,0 грн. (розрахунок: держмито за одну вимогу немайнового характеру
8,50 грн. * 2 заявлених позивачем позовних вимоги) та витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у сумі 7,50 грн.
(за немайнову вимогу).
В частині зайво сплачених позивачем сум судового збору у розмірі 34,0 грн.
та ІТЗ у розмірі 22,50 грн. роз'яснити позивачеві, що вона може звернутись до
суду із заявою про повернення їй зайво сплачених сум судового збору та ІТЗ в
порядку, передбаченому ст. 83 ЦПК України.
Керуючись ст. 24 КпШС України, ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР, ст. ст. 204, 391,
ст. ст. 10, 11, 81, ч. 1 88, 114, 213, 215, 218, 224- 226 ЦПК України, суд, -
ОСОБА_1- задовольнити.
ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н., такою особою, що втратила право користування жилим
приміщенням у вигляді квартириАДРЕСА_1.
Зобов'язати ВГІРФО Орджонікідзевського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області
ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н., з реєстраційного обліку за адресою АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1понесені судові витрати у вигляді держмита (судового збору) у
сумі 17,0 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної
справи у сумі 7,50 грн.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до
апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м.
Запоріжжя шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги або шляхом безпосередньої подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня проголошення рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до
Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня
отримання його копії.