УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19
грудня 2007 року                                                                                           м.
Одеса

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в
складі:

головуючого -
Журавльова О.Г.,

суддів: Доценко
Л.І., Оверіної О.В.,

при секретарі
Яні І.І.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на
рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2007 року по
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1,
третьої особи без самостійних вимог ТОВ «Одессільмаш» про усунення перешкод в
користуванні коридором та санвузлом,

встановила:

ОСОБА_3 звернулась до
суду з вищезазначеними позовними вимогами, мотивуючи їх тим, що згідно
розпорядження органу приватизації від 08 листопада 2006 року їй на праві
власності належить 991000 частин квартири за адресою АДРЕСА_1. Позивачка разом
з донькою проживає в квартирі 719 а зазначеного будинку. Кухня, санвузол,
коридор знаходиться в загальному користуванні квартири.

В 2002
році відповідачі без згоди сусідів збудували перегородку до кімнат №№ 715, 716,
717 в будинку АДРЕСА_1, чим обмежили вільний прохід по коридору. Крім того
відповідачі зайняли один з туалетів, чим обмежили можливість користування
спільною власністю.

Позивачка
посилаючись на ст. 64, 65 ЖК України, ст. 48 Закону України «Про власність»
просила позов задовольнити.

Відповідачі
надали зустрічну позовну заяву в якої просили стягнути з позивачки
відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди. Зустрічна позовна заява
виділена в окреме провадження.

Відповідачі
з позовною заявою не погодились у повному обсягу, посилаючись на те, що
перегородка збудована з дозволу керівництва ТОВ «Одессільмаш» та не перешкоджає
користуванню коридором іншим мешканцям.

Представник
ТОВ «Одессільмаш» вважав, що позовна заява підлягає задоволенню, оскільки
перегородка до кімнат №№ 715, 716, 717 в будинку АДРЕСА_1, збудована
відповідачами самовільно.

Представник
органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації вважав, що
позовна заява підлягає задоволенню, оскільки самовільна перегородка порушує
права неповнолітніх мешканців квартири.

Справа слухалась
неодноразово.

Головуючий
у першій інстанції Гусєв О.Г.                                  Справа
№ 22ц-4961/2007

Доповідач
Журавльов О.Г.                                                            Категорія
ЦП:44

Останнім
рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2007 року,
позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені. Зобов'язано ОСОБА_2, ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні
санвузлом та коридором. Зобов'язано ОСОБА_2,
ОСОБА_1 знести самовільно збудовану перегородку до кімнат №№
715, 716, 717 в будинку АДРЕСА_1.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять
зазначене рішення суду першої інстанції скасувати, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши
матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги,
судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з
наступних підстав.

Відповідно
до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення суду без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може
бути скасоване правильно по суті і справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Згідно ч.1
ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний
суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_3 районний суд виходив з того, що родина ІНФОРМАЦІЯ_1
самочинно збудувала прибудову до кімнат №№ 715, 716, 717 в будинку АДРЕСА_1.
Документів на переобладнання квартири, належного дозволу чи належно
затвердженого проекту на спірну прибудову відповідачі не мають. Крім того
відповідачі захопили туалет та позбавили позивачку можливості ним
користуватись.

Розглядаючи
спір, колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив
обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом
встановлено, матеріалами справи підтверджено, що згідно свідоцтва про право
власності на житло від 08 листопада 20006 року ОСОБА_3,ОСОБА_4 належить 991000
частин квартири за адресою АДРЕСА_1. В користуванні ОСОБА_3, ОСОБА_4
знаходиться кімната № 719 а зазначеної квартири. Коридор, туалет, кухня
знаходяться в загальному користуванні мешканців квартири. ОСОБА_5 належить на
праві власності 1371000 частин спірної квартири.

У відповідності
до свідоцтва про право власності на житло від 26 серпня 2003 року, 3431000
частин спірної квартири, належить на праві приватної власності ОСОБА_2,
ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 В користуванні родини ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходяться
кімнати №№ 715, 716, 717 в будинку АДРЕСА_1.

Згідно
технічного паспорту квартири, родина ІНФОРМАЦІЯ_1 самочинно збудувала прибудову
до кімнат №№ 715, 716, 717 в будинку АДРЕСА_1, яка зазначена в технічному
паспорті під літерою 1 а. Документів на переобладнання квартири, належного дозволу
чи належно затвердженого проекту на спірну прибудову відповідачі не мають.

Доводи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про
те, що вони не порушували правил користування санвузлом та коридором є
необгрунтованими, оскільки районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив
обставини справи та надані сторонами докази. Висновки суду ґрунтуються на
Законі, матеріалах справи і встановлених судом фактах.

Таким
чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу
відповідно до ст.11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених
ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне
застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307
ч.1 п.1, 308,
314, 315, 319 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Суворовського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала
суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена
протягом двох місяців безпосередньо до суду касаційної інстанції.