Справа № 22ц-6569/07р
Головуючий в І інстанції:
Категорія:    Філіпченко Л.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

21 листопада
2007року          Колегія   суддів
судової палати  у  цивільних

справах
апеляційного суду Луганської області у складі: головуючого: Іванової І.П.
суддів: Парінової І.К.,  Фарятьєва C.O. при секретарі:
Войтенко Ю.О. розглянувши   у   відкритому
судовому  засіданні   в
м.   Луганську  апеляційну
скаргу ОСОБА_1,  від імені якого
діє за довіреністю ОСОБА_2,  на рішення
Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області від 25 вересня 2007р.
по справі за позовом ОСОБА_1,  від імені
якого діє за довіреністю ОСОБА_2,  до
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в  м.
Кіровську Луганської області (далі - ВВД Фонду ССНВ) про стягнення
заборгованості  по  щомісячним страховим виплатам,  -

встановила:

У липні 2007р. позивач звернувся до суду з дійсним позовом. На
обґрунтування вимог зазначив,  що
відповідачем,  кожний рік при вирішенні
питання про перерахунок страхових виплат,
які йому сплачуються у зв'язку з пошкодженням здоров'я на
виробництві,  у порушення вимог Закону України
„Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків
на виробництві та професійних захворювань,
які спричинили втрату працездатності" (далі - Закон №1105-XIV від
23.09.1999р.) неправильно застосовувався коефіцієнт зростання середньомісячної
реальної заробітної плати замість коефіцієнту зростання середньої заробітної
плати у галузях національної економіки за даними центрального органу виконавчої
влади з питань статистики,  як це
передбачено Законом. Зазначені порушення привели до зменшення розміру належних
йому страхових виплат.

Оскільки ВВД Фонду ССНВ добровільно не бажає провести
перерахунок,  просив стягнути з
відповідача заборгованість по щомісячним страховим виплатам.

Оскарженим
рішенням у позові ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач зазначає,
що з рішенням суду він не згоден,
вважає його таким,  що не
відповідає вимогам закону,  оскільки
судом порушено норми матеріального права,
просить скасувати і направити справу на новий розгляд до суду першої
інстанції або ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої
інстанції,  обговоривши доводи
апеляційної скарги,  колегія суддів
вважає апеляційну скаргу такою,  що не
підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст. 212,  213 ЦПК України були повно і всебічно
дослідженні обставини справи та дана належна оцінка доказам. Суд правильно
визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон,  який їх регулює.

Так судом встановлено,  що позивач у
зв'язку з втратою працездатності внаслідок пошкодження здоров'я на виробництві
одержує щомісячні страхові платежі згідно Закону №1105-XIV від 23.09.1999р.

У відповідності зі ст.29 цього Закону відповідач повинен
проводити перерахування щомісячних страхових виплат у встановлених цією статтею
випадках,  у тому числі 1 березня
наступного року перерахування сум щомісячних страхових виплат провадиться також
у разі зростання в попередньому календарному році середньої заробітної плати у
галузях національної економіки за даними центрального органу виконавчої влади з
питань статистики.

У відповідності зі ст.15, 16, 17 Закону №1105-XIV від
23.09.1999р. безпосереднє керівництво Фондом ССНВ,  який є некомерційною самоврядною організацією
і діє на підставі статуту,  здійснює його
Правління. Рішення зазначеного органу стосовно коефіцієнтів перерахування
щомісячних страхових виплат прийняті у межах його компетенції,  тому є обов'язковими для виконання всіма
страхувальниками та застрахованими.

Зі змісту ст.29 вищезазначеного Закону,
вбачається,  що нею визначено лише
умову,  за настанням якої мають
переглядатися щомісячні страхові виплати,
а не механізм їхнього підвищення.

Держкомстат України у зазначений позивачем період кожного року визначав
коефіцієнти зростання заробітної плати,
у тому числі номінальний та реальний.

Однак вказана норма Закону не містить вказівки про те,  який саме коефіцієнт підвищення заробітної
плати з визначених Держкомстатом України слід застосовувати Правлінню Фонду
ССНВ для визначення коефіцієнту,  на який
підлягають перерахунку щомісячні страхові виплати з 1 березня кожного року.

Тому,  якщо за даними Держкомстату
України відбулося підвищення середньої заробітної плати в країні у галузях
національної економіки,  то це є тільки
умовою для проведення відповідного перерахунку і Правління Фонду ССНВ
зобов'язане у межах своїх повноважень ухвалити рішення про підвищення
щомісячних страхових виплат,  встановивши
відповідний коефіцієнт такого підвищення,
який визначається,  як з урахуванням
даних Держкомстату,  так і інших вимог
Закону №1105-XIV
від 23.09.1999р.

Судом першої інстанції правильно встановлено,  що ВВД Фонду ССНВ,  починаючи з 01.03.2002р. провадилися
перерахунки страхових виплат позивачеві кожного року,  при цьому відповідач виходив з
коефіцієнтів,  визначених Правлінням
Фонду ССНВ України відповідними постановами та доведених до відповідача для
використання при перерахунках щомісячних страхових сум відшкодування шкоди.

Цими постановами Правлінням Фонду ССНВ України визначено вказані
коефіцієнти підвищення страхових виплат за даними Державного комітету
статистики України у 2002 році -1, 193,
у 2003 році - 1, 182,  у 2004 році
- 1, 152,  у 2005 році - 1, 238,  у 2006 році - 1, 203,  у 2007 році -1, 183.

Судом встановлено,  що ВВД Фонду ССНВ
при перерахунку щомісячних страхових виплат позивачеві застосовувалися у
зазначені роки саме вказані коефіцієнти,
чого не заперечує позивач та підтвердив представник відповідача.

Таким чином,  відповідач правильно
керувався постановами Правління Фонду ССНВ України,  якими визначено вказані коефіцієнти
підвищення страхових виплат,  та які були
чинними на момент перерахунків,  що відповідає
вимогам ст.29 Закону №1105-XIV
від 23.09.1999р. Тому суд першої інстанції обґрунтовано дійшов
висновку,  що не має підстав вважати
проведене відповідачем перерахування щомісячних страхових виплат таким,  що здійснено з порушенням встановленого
порядку.

Та обставина,  що постановою
Київського апеляційного господарського суду від 14.06.2005р. і ухвалою Вищого адміністративного
суду України від 06.09.2006р. положення постанови Правління Фонду ССНВ України
від 01.11.2001р.,  яким затверджено
Положення про обчислення середньої заробітної плати для розрахунків виплат за
загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням,  та самого цього Положення,  на підставі якого приймалися спірні
коефіцієнти,  починаючи з 01.03.2002р.,  та з якими не згоден позивач,  визнані недійсними,  як прийняті з перевищенням наданих
повноважень,  у даному випадку правового
значення не має,  оскільки на момент
провадження перерахунку ці положення були чинними,  а у зазначених рішеннях судів немає вказівки
на те,  що вони втрачають чинність з
моменту їх ухвалення.

Таким чином,  проведений ВВД Фонду
ССНВ перерахунок належних позивачу щомісячних страхових виплат ґрунтується на
вимогах закону.

За таких обставин,  судова колегія
вважає,  що рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам закону,  доводи
апеляційної скарги висновків суду не спростовують і тому не можуть бути
підставою для зміни чи скасування рішення суду.

Керуючись п.1
ч.1 ст. 307,  ст.ст. 308,  313-315 ЦПК України,  колегія суддів,  -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1,  від імені
якого діє за довіреністю ОСОБА_2,
відхилити.

Рішення Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області від 25
вересня 2007р. залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно,  та може бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Верховного СудУ^України протягом двох місяців після її
проголошення.