Справа №2-18/07 року
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ
УКРАЇНИ

20
червня 2007 року    Ічнянський районний
суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді    Негоди A.M.

при секретарі Ткаченко В.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Ічня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2про виселення з житлового будинку за неможливістю спільного проживання

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про виселення з житлового
будинку за неможливістю спільного проживання вказуючи на те, що має на праві
особистої приватної власності житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1, в
якому з його усного дозволу до липня 2006року проживала відповідачка, але після
закінчення терміну проживання з будинку не виселяється, вчиняє скандали, руйнує
і псує будинок, робить неможливим спільне проживання, а тому просить виселити
відповідачку з даного будинку без надання іншого жилого приміщення.

Відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала повністю вказуючи на те, що
в даному будинку проживає близько 16 років, ніяких скандалів з позивачем не
влаштовує, будинок не руйнує і не псує, житло знаходиться в такому-ж стані, в
якому і було весь цей період.

Вислухавши сторони, допитавши свідка, вивчивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи із
слідуючого.

Між сторонами у зв'язку з даним спором виникли правовідносини, які
регулюються Житловим кодексом України.

Згідно ст. 157 ЖК України членів сім ї власника жилого будинку може бути
виселено у випадках, передбачених ст. 116 ЖК України у судовому порядку без
надання іншого жилого приміщення.

В ч.1 ст. 116 ЖК України вказано, що якщо наймач, члени його сім ї або інші
особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле
приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших
проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і
громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу
наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого
приміщення.

У судовому засіданні встановлено, що в АДРЕСА_1розташований
жилий будинок, який належить на праві особистої приватної власності позивачу,
що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме
майно(а..с9). В даному будинку зареєстроване і відповідачка ОСОБА_2, що
підтверджується довідкою Більмачівської сільської Ради від 7 травня
2007року(а.с.28). Відповідачка є колишнім членом сім ї позивача, з яким вона
припинила сімейні відносини, чого сторони самі не заперечують в судовому
засіданні. Але згідно ч.4 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з
власником будинку не позбавляє колишніх членів сім ї власника будинку права
користування займаним приміщенням. В такому випадку за угодою між власником
будинку і колишнім членом його сім ї, користування займаним приміщенням може
бути безоплатним або платним.

Як показує в судовому засіданні сам позивач, між ним і відповідачкою була
досягнута усна угода про безоплатне користування займаним жилим приміщенням до
липня 2006року. Після спливу цього строку між сторонами більше ніякої ні
письмової, ні усної угоди на проживання - безоплатне чи платне, не укладалося,
і відповідачка продовжує проживати в даному будинку і до цього часу. На час
розгляду справи в судовому засіданні, за свідченням відповідачки, остання не
проживає фактично в даному будинку близько двох місяців, але залишається там
зареєстрованою, чого не заперечує і позивач.

2

Твердження позивача, що відповідачка систематично руйнує і псує належне
йому жиле приміщення, систематично скандалить, не знайшли свого підтвердження в
судовому засіданні, оскільки позивачем не надано жодного доказу, що за дані
порушення до відповідачки застосовувалися заходи запобігання чи громадського
впливу. Тому підстав для задоволення позовних вимог в судовому засіданні не
добуто, і у позові необхідно відмовити.

В судовому засіданні була допитана як свідок ОСОБА_3, дружина позивача, яка
показала, що відповідачка проживала в спірному жилому будинку без законних
підстав, привела будинок у непридатний для проживання стан, останній потребує
ремонту. Але дані покази документально не підтверджені, систематичності в діях
відповідачки по руйнуванню і псуванню житла не встановлено і не доведено, тому
дані покази не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.   10, 60, 212, 213,
215  ЦПК України, ст. ст. 116,156,157 ЖК
України, суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2про виселення з житлового будинку за
неможливістю спільного проживання відмовити.

На рішення на протязі двадцяти днів після подачі заяви про апеляційне
оскарження рішення суду, яка подається протягом десяти днів з дня проголошення
рішення, може бути подана апеляційна скарга в Чернігівський апеляційний суд .