УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12
грудня 2007р.                                                                                                          м.
Одеса

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у
складі:

Головуючого:                Градовського Ю.М.

суддів:                            Артеменка І.А

Суворова В.О.

при
секретарі:                Ксендзюк І.А.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.Одесі справу за апеляційною скаргою
товариства з обмеженою відповідальністю „ВІРС" на рішення
Комінтернівського районного суду Одеської області від 18 червня 2007р. по
справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „ВІРС" до
ОСОБА_1, за участю третьої особи Сільськогосподарського товариства з обмеженою
відповідальністю „Колос" про визнання права оренди, за зустрічним позовом
ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю „ ВІРС" про визнання недійсним
договору оренди від 4 грудня 2003р., усунення перешкод у здійсненні права
власності, за позовом ОСОБА_2 до ТОВ „ВІРС" і СТОВ „Колос" про
визнання недійсним договору оренди від 4 грудня 2003р. та усунення перешкод у
здійсненні права власності,

ВСТАНОВИЛА:

У червні
2006р. ТОВ „Вірс" звернулось в суд із позовом до ОСОБА_1, за участю
третьої особи Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю
„Колос" про визнання права оренди. У липні 2007р. ТОВ „Вірс" надало
доповнення до позовної заяви, у яких вимагало визнати право оренди та
зобов'язати ОСОБА_1 не чинити перешкод у здійснення права користування об'єктом
оренди.

В
обґрунтування своїх вимог ТОВ „Вірс" посилається на те, що йому на правах
оренди належать сіносховище та корівник, які знаходяться по АДРЕСА_1. Але
орендодавцем (СТОВ „Колос" ) без попередньої згоди з орендарем (ТОВ
„Вірс") було продано орендоване майно ОСОБА_1, який чинить перешкоди у
здійсненні права користування об'єктом оренди.

У серпні
2006р. ОСОБА_1 звернувся в суд із зустрічним позовом до товариства з обмеженою
відповідальністю „ВІРС" про визнання недійсним договору оренди від 4
грудня 2003р. та усунення перешкод у здійсненні права власності. У квітні
2007р. ОСОБА_1 доповнив позовні вимоги, просить визнати недійсним договір оренди
майна, укладеного між СТОВ „Колос" і ТОВ „Вірс", усунути перешкоди у
здійсненні права власності на нерухоме

Справа №
22ц-4571 /2007                                                                    Категорія
ЦП: 12

Головуючий у
інстанції: Іванчук В.І. Доповідач: Градовський Ю.М.

майно,
зобов'язати директора ТОВ „Вірс" - ОСОБА_3 не чинити йому перешкод у
здійсненні права власності.

В
обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 24 березня 2006р. між
ним та ОСОБА_4, який діяв від імені і в інтересах пайовиків, були укладені
договір купівлі-продажу земельної ділянки з земель сільськогосподарського
призначення та договір купівлі-продажу корівника. Після укладення договорів
йому стало відомо, що 4 грудня 2003р. між СТОВ „Колос" та ТОВ „Вірс"
вже був укладений договір оренди вищевказаного майна строком на 49 років, завірений
лише підписами директорів підприємств.

У лютому
2007р. ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ТОВ „ВІРС" і СТОВ
„Колос" про визнання недійсним договору оренди від 4 грудня 2003р. та
усунення перешкод у здійсненні права власності.

В
обґрунтування своїх вимог ОСОБА_2
посилається на те, що йому та ОСОБА_5 на підставі договорів купівлі-продажу
належать земельна ділянка з земель сільськогосподарського призначення площею 0,
365га та сіносховище площею 972, 0кв.м., які знаходяться по АДРЕСА_1. Даний
договір був укладений між ними та ОСОБА_4, який діяв від імені пайовиків. Після
укладення договорів, при фактичному одержані майна, йому стало відомо, що 4
грудня 2003р. між СТОВ „Колос" та ТОВ „Вірс" вже був укладений
договір оренди вищевказаного майна строком на 49років, завірений лише підписами
директорів підприємств.

Рішенням
Комінтернівського районного суду Одеської області від 18 червня 2007р. в
задоволені позову ТОВ „Вірс" до ОСОБА_1, за участю третьої особи
Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Колос" про
визнання права оренди було відмовлено.

Зустрічну
позовну заяву ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю „ ВІРС"
про визнання недійсним договору оренди від 4 грудня 2003р. та усунення перешкод
у здійсненні права власності було задоволено.

Визнано
недійсним договір оренди майна від 4 грудня 2003р. укладений між директором
СТОВ „Колос" - ОСОБА_6 і директором ТОВ „Вірс" -ОСОБА_3.

Усунено
перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно: земельну
ділянку з земель сільськогосподарського призначення площею 0, 708 га, та
розташований на ній корівник загальною площею 1770, 7 кв.м., розташований по
АДРЕСА_1.

Зобов'язано
відповідача - директора ТОВ „Вірс" - ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у
здійсненні права власності.

Позовну
заяву ОСОБА_2 - задоволено.

Визнано
недійсним договір оренди майна від 4 грудня 2003р. укладений між директором
СТОВ „Колос" - ОСОБА_6 і директором ТОВ „Вірс" -ОСОБА_3.

Усунено
перешкоди у здійсненні ОСОБА_2 право власності на нерухоме майно: земельну
ділянку з земель сільськогосподарського призначення площею 0, 365 га, та
розташовану на ній будівлю сіносховища загальною площею 972, 0кв.м.

Зобов'язано
відповідача - директора ТОВ „Вірс" - ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у
здійсненні права власності.

В
апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати, ухвалити по справі
нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ТОВ „Вірс" та відмовити
іншим, посилаючись на порушення норм права.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши доповідь судді доповідача, доводи апеляційної
скарги, пояснення на неї, перевіривши законність та обгрунтованність рішення
суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним
скаргу відхилити, рішення залишити без змін.

За
правилами ст.308ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення
з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи
у задоволенні позовних вимог ТОВ "Вірс" та задовольняючи зустрічний
позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до
акту прийому-передачі основних засобів від 21 листопада 2000р. (а.с.123-126)
пайовики колишнього КСП "Фонтанське" передали, а новостворене СТОВ
"Колос" прийняло в тимчасове володіння і користування на умовах
оперативної оренди розпайоване майно. Згідно протоколу №6 засідання загальних
зборів засновників СТОВ "Колос" від 23 квітня 2003р. (а.с.207-210)
ОСОБА_3 3вернувся з проханням передати йому корівник №5 з підсобними
приміщеннями для утворення реабілітаційного центру, однак рішенням зборів йому
відмовлено. Не дивлячись на вказані обставини, та не маючи згоди пайовиків на
передачу будь-кому майна, керівник СТОВ "Колос" 4 грудня 2003р.
(а.с.6-10) уклав договір оренди майна, предметом якого є нежиле приміщення
чотирьохрядного корівника №5 з підсобними приміщеннями, сіносховище, зазначені
на плані літ. "А, Б, В, Г". Згідно протоколу №1 від 9 жовтня 2004р.
(а.с. 109-121) рішенням загальних зборів орендодавців СТОВ "Колос" по
майновим сертифікатам, для забезпечення гарантій збереження власного майна
договір оренди з СТОВ "Колос" розірваний. Цим же рішенням розірваний
договір оренди і майна, яке належить до резервного фонду. За вказане рішення
проголосували одностайно. Згідно акту прийому-передачі майна по майнових
сертифікатах від 27 грудня 2004р. (а.с.92) комісія СТОВ "Колос"
передала майно, у тому числі і спірне власникам майнових сертифікатів.

Таким
чином, після розірвання договору оренди з СТОВ "Колос" спірне майно,
у тому числі і корівник №5 та підсобні приміщення повернуті власникам майнових
паїв (сертифікатів). Спірне майно від імені власників прийняв ОСОБА_4

Оскільки
на час передачі у власність пайовикам спірного майна та укладання договору
купівлі-продажу від 24 березня 2006р. майно в оренді не знаходилось, суд першої
інстанції прийшов до висновку, що підстав для визнання договору оренди дійсним
не має.

Згідно
свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 5 серпня 2005р. (а.с.49)
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 належить на
праві спільної власності будівля корівника, що розташована в Одеській області,
Комінтернівський район, АДРЕСА_2, відповідно до рішення №9 від 25 лютого 2005р.
(а.с.51) Фонтанської сільради Комінтернівського району Одеської області. На
підставі державного акту на земельну ділянку від 26 травня 2005р. (а.с.48об)
вищевказаним особам належить на праві власності земельна ділянка площею 0,
708га, на якій розташоване спірне нежиле приміщення.

Таким
чином, пайовики набули право власності на нежиле приміщення та земельну
ділянку, розташовану по АДРЕСА_1.

Оскільки ні яких
обтяжень щодо спірного майна не було, договір оренди з СТОВ "Колос"
розірваний рішенням загальних зборів орендодавців ще 9 жовтня 2004р., власники
нежилого приміщення АДРЕСА_1 24 березня 2006р. (а.с. 12) уклали договір
купівлі-продажу з ОСОБА_1

Враховуючи,
що ОСОБА_1 у встановленому законом порядку придбав спірне приміщення, а ТОВ
"Вірс" перешкоджає йому у користуванні власністю, суд першої
інстанції вважав необхідним вимоги задовольнити, зобов'язав директора ТОВ
"Вірс" не перешкоджати у користуванні власністю.

Оскільки
ОСОБА_13 та
ОСОБА_2 є власниками нерухомого майна та земельної ділянки площею 0, 365га,
розташованій в АДРЕСА_2, а договір оренди від 4 грудня 2003р. порушує їх права,
суд вважав необхідним позовні вимоги задовольнити, визнати недійсним договір
оренди від 4 грудня 2003р.

Вирішуючи
спір по суті, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та
об'єктивно дослідив матеріали справи, надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так,
судом встановлено, підтверджено матеріалами справи і не спростовано сторонами,
що відповідно до акту прийому-передачі основних засобів від 21 листопада 2000р.
(а.с. 123-126) пайовики колишнього КСП "Фонтанське" передали, а
новостворене СТОВ "Колос" прийняло в тимчасове володіння і
користування на умовах оперативної оренди розпайоване майно. СТОВ
"Колос" користувалось спірним майном, здійснювало господарську
діяльність для отримання прибутку. З протоколу №6 засідання загальних зборів
засновників СТОВ "Колос" від 23 квітня 2003р. (а.с.207-210) вбачається,
що ОСОБА_33вернувся з проханням передати йому корівник №5 з підсобними
приміщеннями для організації реабілітаційного центру, однак рішенням зборів
йому відмовлено.

Відповідно
до ст.256ЦК України (в редакції 1963р.) за договором майнового найму наймодавець
зобов'язується надати наймачеві майно у тимчасове користування за плату.

4 грудня
2003р. СТОВ "Колос" в особі директора ОСОБА_6 уклав договір оренди
майна (а.с.6) з ТОВ "Вірс", згідно якого останньому передано у
тимчасове володіння та користування нежиле приміщення чотирьохрядного корівника
№5 з підсобними приміщеннями, яке розташоване в АДРЕСА_1. Строк оренди майна
визначений в п.п.4.1 і встановлений 49років. Як встановлено в п.п.5.1 договору,
орендна плата встановлена у розмірі 450грн. щомісячно. Згідно п.п.6.1
орендодавець зобов'язується без попереднього погодження з орендарем не
відчужувати, яким би це не було способом, не використовувати у якості залогу
передане в оренду майно.

З
матеріалів справи вбачається, і ці обставини підтвердив в судовому засіданні
представник СТОВ "Колос", що після укладання договору оренди спірного
майна, наймач в порушення вимог СТ.265ЦК України (в редакції 1963р.) та
ст.762ЦК України (в редакції 2003р.) оренду плату не вносив.

Статтею
267ЦК України (в редакції 1963р.) визначено, що здавання наймачем найманого
майна у піднайом, допускається лише з згоди наймодавця, якщо інше не
передбачено законом або договором.

Однак договору
суборенди укладено не було.

Таким
чином, суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що умови договору оренди
від 4 грудня 2003р. належним чином не виконувались, а договір фактично
укладений з порушенням діючого законодавства, а тому за правилами ст.48ЦК
України (в редакції 1963р.) цей договір визнаний недійсним.

Враховуючи, що
керівництво СТОВ "Колос" належним чином не змогла розпорядитись
майном пайовиків для отримання прибутку, рішенням загальних зборів від 9 жовтня
2004р. (а.с. 109-115) договір оренди власників майна з СТОВ "Колос"
розірваний. Копію рішення про розірвання договору оренди з СТОВ "Колос"
направлено голові ТОВ „Вірс", що підтверджується копією книги вихідної
кореспонденції (а.с.251).  Відповідно до

акту прийому
передачі майна по майнових сертифікатах від 27 грудня 2004р. (а.с.92) комісія
СТОВ "Колос" передала усе нерухоме майно представнику власників
майна, у тому числі і спірне майно - корівник, сіносховище.

Зазначене
рішення загальних зборів оскаржено у судовому порядку ОСОБА_14 та ОСОБА_15,
однак рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 27 грудня
2005р. (а.с.184-188) у задоволенні позовних вимог було відмовлено. Рішення
набрало законної сили.

Виходячи
з наведеного суд першої інстанції правильно встановив, що на час передачі у
власність земельної ділянки та майна колишнього КСП „Фонтанське", власники
майнових паїв повернули майно у своє володіння та користувались ним. Факт
належності майнових паїв ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_5, ОСОБА_2 підтверджується свідоцтвами про право
власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського
підприємства (а.с.90-101), виданими Фонтанською Сільською радою у 2004р.

Рішенням
№9 виконавчого комітету Фонтанської сільської ради Комінтернівського району
Одеської області від 25 лютого 2005р. (ао.с.51-55) передано у співвласність
ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_9, ОСОБА_11 корівник,
розташований в Одеській області, Комінтернівському районі, АДРЕСА_1. Цим же
рішенням передано у власність ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20
сіносховище, що розташовано по АДРЕСА_2 у тому ж селі.

На
підставі рішення Фонтанської сільради співвласникам ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8,
ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_9, ОСОБА_11 5 серпня 2005р. видано свідоцтво про
право власності на нерухоме майно (а.с.49).

26
вересня 2005р. на підставі рішення Фонтанської сільради №217-ІУ від 4 травня
2005р. (а.с.48) ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_9,
ОСОБА_11 виданий державний акт не земельну ділянку площею 0, 708га, що
розташована по АДРЕСА_1.

За
правилами ч.1 ст.355ЦК України (в редакції 2003р.) майно, що є у власності двох
або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності
(спільне майно). Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених
законом.

Зі
змісту ст.373ЦК України (в редакції 2003р.) право власності на землю
гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку)
набувається і здійснюється відповідно до закону.

Таким
чином, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_9, ОСОБА_11,
ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19,
ОСОБА_20 на встановлених законом підставах набули право спільної власності
на земельну ділянку та нерухоме майно, що розташовано по АДРЕСА_1.
Правомірність набуття права спільної власності на земельну ділянку та нерухоме
майно у судовому порядку оскаржено не було.

Маючи намір
розпорядитись власністю на свій розсуд, 24 березня 2006р. ОСОБА_4, який діяв
від імені і в інтересах ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_9,
ОСОБА_11 уклав договір купівлі-продажу (а.с. 12, 13), згідно якого співвласники
продали, а ОСОБА_1 придбав нежиле приміщення - корівник, який розташований по
АДРЕСА_1. Договір укладений у письмовій формі і посвідчений приватним
нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області
ОСОБА_20, реєстр №884.

Згідно
ст.657ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового
комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається
у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Як видно
з матеріалів справи, договір купівлі-продажу від 24 березня 2006р. укладений у
письмовій формі, нотаріально посвідчений. Витяг про реєстрацію в державному
реєстрі правочинів від 24 березня 2006р. (а.с.40) підтверджує той факт, що
вищевказаний догові купівлі-продажу зареєстрований у державному реєстрі.

Виходячи
з наведеного, суд першої інстанції дійшов до висновку, що договір
купівлі-продажу нерухомого майна відбувся з додержанням діючого цивільного
законодавства.

Відповідно
до договору купівлі-продажу від 24 березня 2006р. (т.2 а.с.8, 9) ОСОБА_4, який
діяв від імені і в інтересах ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20
продав, а ОСОБА_5, ОСОБА_2 придбали будівлю сіносховища, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_2. Договір укладений у письмовій формі, нотаріально посвідчений
приватним нотаріусом Комінтернівського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_20, реєстраційний
номер №875. З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 1
травня 2006р. вбачається, що право власності за ОСОБА_5, ОСОБА_2 зареєстровано
у Державному реєстрі.

Згідно з
витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів від 24 березня 2006р.
(т.2 а.с. 10) вказаний договір купівлі-продажу будівлі сіносховища
зареєстрований у Державному реєстрі.

Таким
чином, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 набули у встановленому законом порядку право
власності на сіносховище, договір купівлі-продажу зареєстрований у Державному
реєстрі правочинів.

Однак не
дивлячись на те, що договір оренди власників майнових паїв з СТОВ
"Колос" був розірваний рішенням загальних зборів від 9 жовтня 2004р.,
а також те, що власники спірного майна отримали свідоцтво про право власності
на нього та на земельну ділянку, на якій розміщенні споруди, керівництво ТОВ
"Вірс" перешкоджає їм у користуванні спірними нежилими приміщеннями,
вважаючи, що за договором оренди від 4 грудня 2003р. вони мають право на ці
приміщення.

Враховуючи,
що попередній договір оренди пайовиків майна з СТОВ „Колос" був розірваний
рішенням загальних зборів від 9 жовтня 2004р., про що було повідомлено ТОВ
"Вірс", суд першої інстанції дійшов до висновку, що договір оренди
від 4 грудня 2003р. є недійсним, оскільки укладений з порушенням діючого
законодавства, оренда плата не проводилась.

В п.5
договорах купівлі-продажу від 24 березня 2006р. корівника та сіносховища
зазначено, що зазначені будівлі до часу укладання договору ні кому іншому не
відчужені, в спорі, під заставою не перебувають, прав третіх осіб щодо цих
приміщень немає. За даними Єдиного реєстру заборон та Державного реєстру
обтяжень рухомого майна будівлі під забороною арештом та податковою заставою не
перебувають.

Виходячи
з наведеного суд дійшов висновку про те, що на час укладання договорів
купівлі-продажу спірних приміщень договір оренди не діяв, оскільки цей факт не
визначений в угоді. Тому власники нерухомого майна та земельної ділянки мають
підстави вимагати усунення перешкод у користуванні власністю з боку ТОВ
"Вірс".

Відповідно
до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Оскільки ТОВ
"Вірс" перешкоджає власникам у володінні, розпорядженні та
користуванні власністю, суд першої інстанції вважав необхідним усунути
перешкоди у користуванні власністю.

При таких обставинах,
судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про
те, що договір оренди від 4 грудня 2003р. укладений з порушенням ст.267ЦК
України, оренда плата не проводилась, а тому ТОВ "Вірс" без належних
правових підстав перешкоджає власникам, які у встановленому законом порядку
придбали нерухомість, користуватись, розпоряджатись та володіти майном та
земельною ділянкою.

В
доводах апеляційної скарги апелянт посилається на порушення норм права. На
думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку
про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи
процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного
вирішення справи по суті.

При
таких обставинах, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно
встановлені фактичні обставини по справі, рішення суду відповідає вимогам
ст.ст.213, 215ЦПК України, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст.308, 315ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ТОВ „Вірс" - відхилити.

Рішення
Комінтернівського районного суду Одеської області від 18 червня 2007р. залишити
без зміни.

Ухвала суду
набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена у
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання законної сили.