№2-116-2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

16 липня 2007 року Лозівський
міськрайоний суд, Харківської області в складі: головуючого - судді Дегтярчук
М.О.,  при  секретарі Заводяній О.Ю., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Лозова, Харківської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення матеріальних збитків та
моральної шкоди  внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди ,-

Встановив:

14 листопада
2006 року позивач (третя особа - ОСОБА_3) звернувся до суду з позовом до відповідача
про стягнення матеріальних збитків, які були причінені йому внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що він є власником автобуса
ПАЗ-672, державний номер НОМЕР_1 та займається підприємницькою діяльністю,
тобто перевезенням пасажирів. 25 вересня 2006 року о 17.10. на вулиці
Кооперативній в місті Лозова, Харківської області за вини відповідача, який
керував автомобілем ВАЗ 21099 державний номер НОМЕР_2, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, трапилася дорожньо-транспортна пригода, а саме :
відповідач виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення з його
автобусом. В результаті ДТП в автобусі було пошкоджено : розірвана та
зім'ятанижня частина кузова автобуса, погнуті металеві вуголки, зім'ята ніша
акумулятора, зірвані та приведені в непридатний стан кріплення газового балону.
Ремонт автобуса був здійснений за 9 днів і в цей період він не виїжджав на
роботу, тобто мав місце простой
та втрата виручки, що склало 1350 грн. при середньоденній виручці 150 грн.
Крім того, на ремонт автомобілю він розходував матеріалів та лако-фарбових
виробів на загальну суму 384 грн.40 коп. ( вуголки, квадратні труби - 53 грн.
40 коп., автоемаль, шпаклівка, розчинник, наждачний папір, скотч, грунт, фільтр
- 151 грн., залізо -180 грн.). За ремонт автобуса було сплачено приватним
особам 580 грн., за покраску
- 300 грн. Загальна сума матеріальних збитків становить 2614 грн.40 коп.
Крім того, позивач вважає, що неправомірними діями відповідача йому також було
спричинено моральну шкоду, яка виразилася в тому, що він переніс стрес, був
позбавлений на протязі 9 днів джерела існування, тобто не працював, не мав
змоги утримувати належним чином сім'ю, що порушило його життєві зв'язки. Також
не мав можливості відвідати дружину, яка в цей час знаходилася на лікуванні, не міг забезпечити її ліками та харчуванням,
надати належну увагу та догляд. Розмір моральної шкоди позивач оцінів в
4000 грн.

28 лютого 2007
року позивач відмовився від позову в частині стягнення з відповідача 580 грн.
за вартість ремонтних робіт та 300 грн. за вартість фарбування автобуса,
оскільки не мав доказів на підтвердження
цих позовних вимог, про що судом було винесено ухвалу. В решті позову
позивач наполягав на його задоволенні.

Третя особа -
ОСОБА_3 19 лютого 2007 року в судовому засідання наполягав на задоволенні позовних вимог, але вподальшому до
суду не з'явилявся і надав заяву про те, що наполягає на задоволенні
позову, просить справу розглядати в його відсутності.

Відповідач
позовні вимоги не визнав в повному обсязі і пояснив, що позивач в судовому
засіданні не надав доказів на підтвердження своїх позовних вимог, тобто він
вважає, що на автобусі внаслідок ДТП
було тількі дві подряпини, які можна було в той же день зафарбувати, а не
робити такий ремонт, як зробив це позивач. Крім того, він де-кілька раз
пропонував позивачеві вирішити спір добровільно, пропонував йому суму, в яку,
як він вважав, повинно обійтися усунення
ушкодження, але позивач наполягав на сумі в 3000 грн. і тепер він
категорично заперечує проти позовних вимог, які, як він вважає, грунтуються на
домислах позивача і його бажанні безпідставно заробити на ньому гроші і за його
кошт провести зовнішній ремонт автобусу в повному обсязі. Відповідач також
вважав, що позивачем також не надано
доказів причинения йому моральної шкоди. При цьому він
надав фотографії автобуса на доказ незначності його пошкоджень (а.с.67).

Перевіривши матеріали справи, вислухавши сторони, третю
особу, свідка, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають
з таких підстав :

2

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на
підтаву своїх вимог і заперечень.

В судовому
засіданні встановлено, що дійсно 25 вересня 2006 року о 17.10. на вулиці
Кооперативній в місті Лозова, Харківської області сталася дорожньо-транспортна
пригода з вини ОСОБА_2, який
перебував у нетверезому стані і перевищив швидкість руху, про що свідчить
постанова Лозівського міськрайоного суду Харківської області від 6 жовтня 2006
року (а.с.12), згідно якої відповідач притягнутий до адміністративної
відповідальності у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 255 грн. В
результаті вказаної ДТП було пошкоджено автобус ПАЗ-672 державний номер
НОМЕР_1, який на праві приватної власності належить позивачу, про що свідчить
свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії ХАС № НОМЕР_2 від 27 грудня
2003 року (а.с.11). В судовому засіданні позивач пояснив, що цей автобус був
придбаний ним разом з ОСОБА_3, з яким вони займаються підприємницькою
діяльністю по перевезенню пасажирів згідно свідоцтва серії BOO №
НОМЕР_3 від 5 травня 1999 року (а.с.13).

Було складено
протокол огляду місця ДТП, в якому відображено, що в результаті зіткнення
транспортних засобів було ушкоджено автобус, а саме : деформовані ліва
боковина, кришка бензобаку та люк акумулятора (адміністративна справа №3-3838/
2006, а.с. 12-зворот). Але ж в позові позивач вказує на те, що була розірвана
та зім'ята нижня частина кузова автобуса, погнуті металеві вуголки, зім'ята
ніша аккумулятора, пошкоджений аккумулятор, зірвані та приведені в
непридатність кріплення газового баллону,
що протирічить вищезнаданому протоколу огляду місця події. Тобто пошкодження автобусу,
на які посилається позивач, не відповідають офіційним документам, складеним
після ДТП, а саме позивач збільшив та усугубив кількість цих пошкоджень.

Згідно протоколу
огляду транспортного засобу, приведеного вище, можна зробити висновок, що
автобус був на ходу, але ж позивач стверджував про те, що його не випускали на
лінію, оскільки він мав пошкодження, але жодного доказу про це суду не надав.

Позивач просить
стягнути з відповідача затрати на придбані матеріали для поновлення автобусу, а
саме : 2 м вуголку 45,4 та 2м квадратних труб 40x40x2,0 на суму 53 грн. 40
коп., матеріалу для фарбування автобусу : 1л автоемалі - 65 грн., 1л розчиннику
- 9 грн., 1 пачка шпаклівки - 30 грн., 5 аркушів наждачного папіру - 10 грн., 1
рулон скотчу - 10
грн., грунт - 25 грн., 2 фільтри - 2 грн., всього на 151 грн., а також їм
кольорового металу -180 грн., а всього на загальну суму 384 грн.40 коп., про що
надав товарні чеки , в жодному з яких не вказано хто саме придбав товар (а.с.
7-9), хоча де-які з них це передбачують, де вказано «одержувач - конечный потребитель» (а.с.7).

Крім того,
позивач просить стягнути з відповідача за вимушений простій, оскільки за час
ремонту автобусу, який проходив 9 днів, він поніс збитки в розмірі 1350 грн. з
розрахунку 150 грн. середньоденної виручки (а.с. 14).

В судовому
засіданні з'ясовувалися питання про те чи складався кошторис робіт по ремонту автобуса, чи є будь-який
висновок спеціаліста про те, скільки саме повинно бути затрачено матеріалів при
такому пошкодженні, а також позивачу пропонувалося надати докази про те,
що ремонтні роботи проводилися на протязі 9 днів, а не більше або менше. Таких
доказів позивач суду не надав, крім довідки ВАТ «Лозівське автотранспортне
підприємство 16309» про те, що відносно вказаного автобусу не надавалися
послуги у вигляді проведення передрейсового та післярейсового технічного огляду
з 26 вересня по 5 жовтня 2006 року (а.с.63), що не дає суду підстави вважати,
що на протязі всього вказаного періоду автобус знаходився саме на ремонті.

За справою була призначена судово-технічна експертиза для
з'ясування питань щодо витрат позивача на ремонт автобуса та щодо строків
ремонту, про що судом було винесено ухвалу (а.с.77), оскільки для розгляду
справи і вирішення поставлених питань потрібні спеціальні знання. До експретної
установи було направлено цивільну справу, адміністративний
матеріал відносно відповідача за ст. 130 ч. 1 КУпАП, матеріал по рапорту в ЖОІ
№ 60 від 25 вересня 2006 року. Експертом до суду направлено клопотання про
надання офіційних документів, в яких визначені обсяги ремонтних робіт з
відновлення автобусу та

3

характер
пошкоджень, отриманих транспортним засобом під час ДТП. Копія цього
клопотання була вручена сторонам під розпис з роз'ясненням позивачу надати
необхідні документи. Але в зв'язку з тим, що клопотання експерта виконано не
було, справу повернуто до суду без проведення експертизи.

Позивачеві
пропонувалося надати будь-які докази в підтвердження позовних вимог з приводу
проведених обсягів робіт по ремонту автобуса, вартості цих робіт та їх строків.
В судовому засіданні позивач пояснив, що крім наданих доказів, які є в
матеріалах справи, інших доказів надати не може, позовні вимоги уточнити не
бажав.

ОСОБА_1
підтвердив, що дійсно відповідач приїздив до нього для вирішення питання про
відшкодування шкоди, для чого вони їздили до СТО, але спільної мови між ними
знайдено не було, оскільки він пропонував йому малу суму.

Крім того,
позивач вказує, що ремонт автобуса був проведений за 9 днів, тобто з 25 вересня
2006 року по 5 жовтня 2006 року (протокол від 19 лютого 2006 року
-а.с.56-зворот), в вищевказані довідці про кількість днів, на протязі яких
автобус не оглядався, вказано - з 26 вересня по 5 жовтня 2006 року, свідок
ОСОБА_4 вказує на те, що підміняв позивача на міршруті з 26 вересня по 4 жовтня
2006 року, в чому суд вбачає розбіжності.

Свідок ОСОБА_4 в судовому
засіданні пояснив, що він дійсно працював на маршруті ОСОБА_1, знає, що його
автобус був в аварії, але достовірно і впевнено не вказав, чим саме ОСОБА_1
займався у цей період.

Ст.1166 ЦК України
передбачає, що матеріальна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала. В судовому засіданні хоча і було
доведено, що винуватцем дорожньо-транспортної пригоди був відповідач, але ж
позивач не надав належних доказів щодо розміру позовних вимог, які стосуються
строків ремонту транспортного засобу, вартості цього ремонта та кількості
матеріалів, які були на нього затрачені.

Що стосується
відшкодування моральної шкоди, розмір якої позивач визначив в 4000 грн., то суд
вважає, що позовні вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню,
оскільки згідно вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. В судовому
засіданні позивачем всупереч вимогам ст. 60 ЦК України не було надано доказів щодо причінення йому
матеріальної шкоди. Крім того, в обгрунтування своїх позовних вимог в цій
частині позову, позивач посилається знову ж таки на той факт, що він не
працював 9 днів і був позбавлений можливості в цей період утримувати сім'ю. Але
знову доказів про строки ремонту автобусу і неможливість його експлуатації в
цей період суду не надав; в позові не вказав які саме життєві зв'язки були
порушені. Крім того, позивач посилався на те, що саме у вказаний період його
дружина знаходилася на лікування в стаціонарному відділенні Лозівської районної
лікарні і він не мав можливості провідати її, привезти харчі та ліки, хоча
лікарня знаходиться в тому ж селі, де мешкає
позивач. А згідно медичних документів (а.с. 46,47), які він надав суду, його
дружина перебувала на лікуванні з 5 липня по 1 серпня та з 14 серпня по 29
серпня 2006 року в місті Донецьку. Інших медичних документів про хворобу
дружини у вказаний період позивачем не надано.

З урахуванням
вище викладеного суд вважає, що судовий збір повинен бути стягнений з позивача,
оскільки ним в судовому засіданні не доведені його позовні вимоги.

Керуючись
ст.ст.10,11,209,212,214,215,218 ЦПК України, ст.ст. 1166,1167, 1188, 1192 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В   позові   ОСОБА_1до
ОСОБА_2про відшкодування матеріальних збитків в рлзмірі 1734 грн. 40
коп. та моральної шкоди в розмірі 4000 грн., завданих йому в наслідок
дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1судовий збір в розмірі 51 грн.

4

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня оглошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданям після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.