Справа № 2- П - 428/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня
2007 року                                                                             місто
Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого - судді                                                              Слюсарчук
Н.Ф.

з участю
секретаря с/з                                                           Хоцької
Л.М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1

до  Державної
виконавчої   служи   у
Житомирському   районі,    Головного управління державного
казначейства України у Житомирській області

про виконання
рішень суду та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
в лютому 2004 року звернулася до суду з вищезгаданим позовом,  в якому зазначила,  що рішеннями Житомирського районного суду по
справі за № 2-922 від 14.09.2000 року та за № 2-236 від 03.06.2002 року на її
користь була стягнута заборгованість по заробітній платі та компенсації.
Виконавчі листи за № 2-290 на суму 3000 грн. 45 коп. та за № 2-237 на суму
3221грн. 89 коп. були подані на виконання до виконавчої служби та пролежали там
3, 5 років без належного виконання. На час подачі виконавчих листів до
виконання,  на її думку,  можливо було виконати рішення,  однак виконавча служба проявила бездіяльність
і на даний час така можливість втрачена. Просила зобов'язати державну виконавчу
службу у Житомирському районі виконати вказані вище рішення Житомирського
районного суду та стягнути з державної виконавчої служби у Житомирському районі
на її користь 3000 грн. моральної шкоди.

В
судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала,  наполягала на виконанні рішень суду та на
відшкодуванні моральної шкоди в сумі 3000 грн,
оскільки вона постійно хворіє,  в
зв"язку з відсутністю коштів та своєчасно не стягнутої заборгованості по
заробітній платі не має можливості проходити курси лікування.

Представник
відповідача державної виконавчої служби у Житомирському районі позов не
визнала,  на обгрунтування своїх
заперечень вказала,  що на протязі всього
періоду державними виконавцями державної виконавчої служби у Житомирському
районі  приймалися  всі заходи для  примусового виконання

рішень
суду,  щодо встановлення майного стану
боржника,  примусової реалізації його
майна та арешту. Всі виконавчі дій проводилися державними виконавцями в межах
повноважень,  наданих їм Законом
"Про виконавче провадження."

Представник
відповідача Головного управління державного казначейства України у Житомирській
області,  заперечуючи щодо задоволення
позовних вимог,  вважає,  що вони не несуть відповідальності за
невиконання зобов"язань іншими юридичними чи фізичними особами. Просили в
задоволенні позовних вимог щодо них відмовити.

Заслухавши
позивача,  представників відповідачів та
дослідивши докази в їх сукупності,
оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням,  суд вважає,
що позов не підлягає до задоволення.

Правовідносини
між сторонами регулюються  ст.  1167 ЦК
України,  Законом України "Про
виконавче провадження".

Судом
встановлено,  що на підставі рішень
Житомирського районного суду по справі за № 2-922 від 14.09.2000 року та за №
2-236 від 03.06.2002 року на користь позивачки з Житомирського
асфальтобетонного заводу об"єднання "Житомирагрошляхбуд" була
стягнута заборгованість по заробітній платі та компенсації відповідно 3000 грн.
45 коп. та 3221грн. 89 коп.

Виконавчі
провадження за № 5864/07 та за № 5863/07 представлені суду,  порушені вчасно. Із виконавчих проваджень
вбачається,  що виконавчою службою
направлялися запити щодо встановлення майнового стану боржника,  приймалися заходи щодо примусової реалізації
майна боржника,  знаходження майна,  його арешту,
проводилися дії пов"язані з проведенням аукціону по продажу
арештованого майна.

Положення  ст.  44
ЗУ "Про виконавче
провадження" передбачає,  що у разі
недостатності стягненої суми для повного задоволення усіх вимог однієї черги ці
вимоги задовольняються пропорційно належній кожному стягувачеві.

У
виконавчих провадженнях відповідно до платіжного доручення № 27 від 28.01.2005
року стягнуто на користь позивачки 483 грн. 80 коп.3гідно виконавчих листів за
№ 2-922 від 14.09.2000 року та за № 2-236 від 03.06.2002 року.

У
відповідності до роз"яснень п.5 постанови Пленуму ВСУ "Про судову
практику в справах про відшкодування моральної/немайнової/ шкоди від 31.03.1995
року № 4 з послідуючими змінами і доповненнями - відшкодування моральної шкоди
настає за наявності загальних підстав цивільно-правової відповідальності,  а саме: наявність такої шкоди,  протиправність діяння її заподіювача,  наявність причинного зв"язку між шкодою
і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього і в її заподіянні.

Згідно
п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 "Про практику
розгляду судами скарг на рішення дії або бездіяльність органів і посадових осіб
державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження"
від 26.12.2003 року - відповідальність органів ДВС може застосовуватися як при
неможливості,  так і утрудненні виконання
рішення з вини зазначеної особи. Вина в невиконанні рішення суду може полягати
у непроведенні стягнення коштів як навмисно,
так і внаслідок недбалості.

Вищезазначені
обставини не встановлені судом при розгляді справи,  рішення суду виконувалися,  виконавчі дії проводилися державними
виконавцями

в межах їх
повноважень,  наданих їм Законом України
"Про виконавче провадження",  а
відтак суд приходить до висновку про відсутність підстав для відшкодування
моральної шкоди,  завданої відповідачами.

Суд також
відмовляє в задоволенні вимог в частині зобов"язання державної виконавчої
служби у Житомирському районі виконати вказані вище рішення Житомирського
районного суду,  позаяк виконавчі
провадження на підставі виконавчих листів на день розгляду справи відкриті та
проводяться дії по примусовому виконанню рішень суду.

Таким
чином,  вимоги щодо відшкодування шкоди
позивачу та виконанні рішень суду необгрунтовані,  безпідставні і задоволенню не підлягають.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст.  10,  11,
60,  209,  212-215,
218 ЦПК України,   ст.  1167 ЦК
України,  Законом України "Про
виконавче провадження",  Постановою
Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову
практику в справах про відшкодування моральної /немайнової / шкоди " із
змінами і доповненнями,  Постановою
Пленуму Верховного Суду України №14 "Про практику розгляду судами скарг на
рішення дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої
служби та звернень учасників виконавчого провадження" від 26.12.2003 року
суд,  -

ВИРІШИВ:

В
задоволенні позову ОСОБА_1до Державної виконавчої служи у Житомирському
районі,  Головного управління державного
казначейства України у Житомирській області про виконання рішень суду та
відшкодування моральної шкоди відмовити за безпідставністю.

Рішення
може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Богунський
районний суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду
протягом десяти днів з дня проголошення рішення та апеляційної скарги протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження,  з подачею її копії до апеляційної інстанції
або в порядку ч. 4  ст.  295 ЦПК України.