СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28
листопада 2007 року                                                                                  м.
Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого -
Журавльова О.Г.,

суддів:
Мартинової К.П., Доценко Л.І.,

при секретарі
Яні І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Суворовського
районного суду м. Одеси від 08 серпня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку наслідування
за заповітом, а також зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права
власності на спадкове майно в порядку наслідування за заповітом,

встановила:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на
спадкове майно, що складається з 17/25 частин від домоволодіння АДРЕСА_1,
обґрунтовуючи їх тим, що вказана доля належала її бабусі - ОСОБА_3, яка склала
заповіт на її ім'я ОСОБА_1.

Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1
визнали частково, та заявили зустрічні позовні вимоги про визнання за ОСОБА_2
право власності на % частину від 17/25 частин домоволодіння АДРЕСА_1. Свої
вимоги вони обґрунтовували тим, що вказані 17/25 частин домоволодіння належали
як ОСОБА_3 так і її чоловікові - ОСОБА_4, який в свою чергу склав заповіт, якій
належне йому на час смерті майно заповів своєї дочці - ОСОБА_2

Справа
розглядалася неодноразово.

Останнім рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 08 серпня 2007
року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Позов ОСОБА_2 задоволено повністю.

Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на
3/4 ідеальної долі від 17/25 частин домоволодіння АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за заповітом на
1/4 ідеальної долі від 17/25 частин домоволодіння АДРЕСА_1.

В апеляційної скарги ОСОБА_1 посилаючись на порушення
судом норм матеріального права, просить зазначене рішення суду першої інстанції
скасувати, постановити нове рішення про задоволення її вимог в повному обсязі,
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Головуючий
у першій інстанції Позняк B.C.                              Справа №
22ц-5321/2007

Доповідач
Журавльов О. Г.                                                          Категорія
ЦП: 26

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів
апеляційної скарги та заперечень на неї судова колегія вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і

залишає рішення суду без зміни, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з

додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильно по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в
апеляційному порядку

апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість
рішення суду першої інстанції в

межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в
суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 частково, ОСОБА_2
повністю, районний суд виходив з того, що чоловік ОСОБА_4 та його жінка ОСОБА_3
мали рівні права, щодо виділеного в самостійне домоволодіння АДРЕСА_1.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно
дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3-спадкодавєць,
заповіла ОСОБА_1 все своє майно в тому числі і спірний будинок, якій відповідно
до рішення Ленінського райвиконкому Одеської міської ради від 17.04.1970 року
та свідоцтва про право власності від 13.05.1970 року належав їй на праві
особистої власності. Спадкодавець ОСОБА_3 з 22 квітня 1932 року перебувала у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, під час якого був збудований спірний будинок.
ОСОБА_4 22 лютого 1997 року також складено заповіт на все належне йому майно на
користь ОСОБА_2

ОСОБА_3 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Доводи скарги про те, що судом не
взято до уваги той факт, що ОСОБА_4 надав письмову заяву про свою згоду на
оформлення право власності на спірний будинок своєї жінки ОСОБА_3 не
ґрунтується на законі.

Згідно ст. 27 КпПС України (в редакції 1969 року), якій діяв на час спірних
правовідносин, подружжя могло укладати між собою всі дозволені законом майнові
угоди. Проте угоди між ними, спрямовані на обмеження майнових прав жінки,
чоловіка або дітей, недійсні і не обов'язкові ні для подружжя, ні для третіх
осіб.

На підставі наведеного судова колегія вважає, що районним
судом зроблено правильний висновок, що вказана заява не може розглядатись як
угода між подружжя, тому що вона не завірена відповідно до законодавства чином
і спрямована на обмеження прав одного із подружжя, щодо виділеного в самостійне
домоволодіння АДРЕСА_1, оскільки подружжя Зленько мали рівні права відносно
вказаного домоволодіння.

Посилення апеляційної скарги на те, що висновки суду не відповідають
обставинам справи є безпідставними, оскільки районний суд повно і всебічно
дослідив і оцінив обставини справи та надані сторонами докази. Висновки суду
ґрунтуються на Законі, матеріалах справи і встановлених судом фактах.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що
оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і
процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої
інстанції не спростовують.

Таким чином судова колегія вважає, що районний суд
розглянув справу відповідно до ст.11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб,
в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи
апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які
призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись
ст. ст. 209, 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 08
серпня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено
протягом двох місяців безпосередньо до суду касаційної інстанції.