Справа № 2-3264/07 2006 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

06 червня 2007 року
Суворовський районний суд міста Одеси,  у
складі:

Головуючого
судді     -   Малиновського
О.М. ,

при
секретарі       -
Василенко О.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні,  в залі
суду № 20,  в м.  Одесі,  цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2
до ОСОБА_3,  ОСОБА_4  третя особа - орган опіки та піклування
Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради - про визнання права
власності,  третя особа з самостійними вимогами
на предмет спору орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації
Одеської міської ради в інтересах малолітньої ОСОБА_5 до ОСОБА_3,  ОСОБА_4 - про визнання права власності,  -

ВСТАНОВИВ

Росоловські
звернулися до суду з позовними вимогами в яких просили визнати за ними та за їх
малолітньою сестрою ОСОБА_5 право власності в рівних частках на квартиру АДРЕСА_1

Свої
вимоги позивачі обґрунтовували тим,  що
їм та відповідачам по справі на праві власності,  в рівних частках,  належала квартира АДРЕСА_2 У 2002 році відповідачі
по справі,  їх батьки,  вирішили продати зазначену вище квартиру.
Виконкомом Кузнецовської міської радою їм було надано рішення № 214 від
21.05.2002 року про надання дозволу на продаж 3/5 частини квартири від імені
неповнолітніх. Відповідачі продали зазначену вище квартиру 04.06.2002р.
Однак,  відповідачі придбавши квартиру в
м.  Одесі оформили право власності на
себе не виконавши рішення виконкому Кузнецовської міської ради. Позивачі
пославшись на ч. 1  ст.  77 КпШС України,  яка діяла на той час,  ч.3
ст.  17 Закону України
"Про охорону дитинства",
ст.  12 Закону України
"Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних
дітей" просили задовольнити їх вимоги.

Представник
третьої особи органу опіки та піклування у попередньому судовому засіданні
пред'явив позовні вимоги в інтересах малолітньої ОСОБА_5,  ІНФОРМАЦІЯ_1,  в яких просив визнати за нею право власності
на 1/5 частку
квартири АДРЕСА_1
посилаючись на ті самі підстави зазначені у первісному позові. Разом з
тим,  представник органу опіки та
піклування обгрунтував свої вимоги тім,
що позивачі по справі ОСОБА_1,
ОСОБА_2 приходяться ОСОБА_5 сестрами та не могуть представляти її
інтереси у суді. Батьки малолітньої ОСОБА_5,
як її законні представники,  є
відповідачами по справі,  які порушили
права малолітньої,  та не можуть
представляти інтереси своєї дочки ОСОБА_5

Відповідачі,  ОСОБА_3.,
ОСОБА_4у попередньому судовому засіданні первісні позовні вимоги та
позовні вимоги пред'явлені третьої особою визнали в повному обсязі,  про що надали суду письмові заяви.

Виходячи
з наведеного,  суд вважає,  що рішення у справі можливо постановити при
проведенні попереднього судового зсідання.

Відповідно
до ч. 4  ст.  130 ЦПК України при
визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку,  встановленому
ст.  174 ЦПК України.
Згідно з ч. 4  ст.  174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріалами
справи встановлено,  що квартира АДРЕСА_2   належала ОСОБА_4,  ОСОБА_3. та неповнолітнім ОСОБА_2.,

ОСОБА_1.,  ОСОБА_5 на підставі приватизації у
відповідність до свідоцтва про право власності на житло зареєстрованого в
Рівненському обласному БТІ в реєстровій книзі № 31 -187-7011.

Відповідно
до рішення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області № 214 від
21.05.2002року ОСОБА_4 було дозволено укласти договір продажу 3/5 частин
зазначеної вище квартири від імені неповнолітніх дітей ОСОБА_2.,  ОСОБА_1,
ОСОБА_5,  а саме фактично
розпорядитися їх частками квартири,  які
складали по 1/5 частки
за кожною дитиною. Пунктом 2
даного рішення ОСОБА_4та ОСОБА_3. були зобов'язані забезпечити правом на
житло неповнолітніх дітей.

Договором
купівлі-продажу від 06.06.2002р. ОСОБА_3. та ОСОБА_4придбали в рівних частках
квартиру АДРЕСА_3

Договором
купівлі-продажу від 13.07.2005р. відповідачі продали зазначену вище квартиру та
30.07.2005році придбали за договором купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_1 Даний договір
купівлі-продажу зазначеної квартири був оформлений на відповідачі,  тобто вони стали власниками квартири в рівних
частках.

Відповідно
до  ст.
12 Закону
України "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних
дітей " від 02 червня 2005року № 2623-ІУ,  держава охороняє і захищає права та інтереси
дітей при вчиненні правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустимо зменшення або
обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких
правочинів стосовно жилих приміщень.

Відповідно
до ч. 4  ст.  41 Конституції
України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Враховуючи
ту обставину,  що відповідачі без
законних на то підстав звузили майнові права своїх дітей,  виражені у фактичному позбавлені їх прав
власності на житлове приміщення,  яке
вони використали при приватизації квартири у м.
Кузнецьовскі,  суд вважає,  що їх права повинні бути поновлені шляхом
визнання за ними права власності по 1/5
частки на квартиру яка була придбана їх батьками та залишається у їх
власності на даний час,  за рахунок
зменшення часток ОСОБА_4та ОСОБА_3.

Таким
чином визнання відповідачами позовних вимог Росоловських та визнання позовних
вимог органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської
міської ради не суперечить закону не порушує права,  свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись  ст.
ст.  130,
174,  209,  212,
214,  215,  218 ЦПК України,  -

ВИРІШИВ:

Позовні
вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 -задовольнити
частково.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на 1/5
частину квартири АДРЕСА_1

Визнати
за ОСОБА_2 право власності на 1/5
частину квартири АДРЕСА_1

Позовні
вимоги третьої особи з самостійними позовними вимогами органу опіки та
піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради
виступаючого і інтересах малолітньої ОСОБА_5 - задовольнити.

Визнати
за ОСОБА_4 право власності на 1/5
частину квартири АДРЕСА_1

Рішення
може бути оскаржене в апеляційний суд Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення заяви
про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги або в порядку ч.4  ст.  295
ЦПК України.