Справа № 22-ц-1396 2007 р.                         Головуючий
у 1-й інстанції - Корольова Г.Ю.
-   41                                               Суддя-доповідач
РІШЕННЯ

іменем    України

27
листопада 2007 року колегія суддів судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого
-   Рибалки В.Г.

суддів                   -   Хвостика С. Г.,  Семеній Л.І.

з участю
секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу
за апеляційними скаргими ОСОБА_1

на
рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 28 серпня 2007
року та додаткове рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від
12 жовтня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного
товариства «Нафтопроммаш» про стягнення заборгованості по заробітній платі і
моральної шкоди,

встановила:

ОСОБА_13вернувся
з позовом у липні 2007 року. Свої вимоги мотивував тим,  що з листопада 2002 року працює охоронником у
ВАТ «Нафтопроммаш». У зв'язку з тим,  що
відповідач з жовтня 2006 року не виплачує йому заробітну плату,  просив стягнути на його користь 3868 грн. 22
коп.3аборгованості по заробітній платі,
1500 грн. на відшкодування моральної шкоди та 672 грн. витрат на правову
допомогу.

Рішенням
Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 28 серпня 2007 року позов
ОСОБА_13адоволено частково. Стягнуто з ВАТ «Нафтопроммаш» на користь ОСОБА_1
4696 грн. 82 коп.3аборгованості по заробітній платі та 300 грн. моральної
шкоди. Стягнуто з ВАТ «Нафтопроммаш» на користь держави 51 грн. судового збору
та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Додатковим
рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 жовтня 2007
року стягнуто з ВАТ «Нафтопроммаш» на користь ОСОБА_1 100 грн. витрат на
правову допомогу.

В
апеляційних скаргах ОСОБА_1,  посилаючись
на порушення судом норм процесуального права,
просить рішення суду скасувати в частині відмови у стягненні витрат на
правову допомогу,  а додаткове рішення
суду скасувати в повному обсязі,  і
ухвалити нове рішення,  яким стягнути на
його користь 672 грн. витрат на правову допомогу,  що не буде перевищувати граничних розмірів
такої компенсації.

Перевіривши
рішення в межах доводів апеляційних скарг та вимог,  заявлених у суді першої інстанції,  заслухавши суддю-доповідача,  колегія суддів знаходить апеляційну скаргу
такою,  що підлягає частковому
задоволенню,  виходячи з наступного.

Як вірно
встановлено судом першої інстанції,
перебуваючому у трудових відносинах з ВАТ «Нафтопроммаш» з 2002 року
ОСОБА_1 тривалий час не виплачувалась заробітна плата.

Станом
на 27 серпня 2007 року утворилась заборгованість в сумі 4696 грн. 82 коп. (а.с.
32).

Несвоєчасною
виплатою заробітної плати з вини відповідача ОСОБА_13авдано моральну
шкоду,  яка полягала у моральних
стражданнях,  втраті нормальних життєвих
зв'язків.

За
вказаних обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення з
відповідача на користь ОСОБА_1 невиплаченої заробітної плати та моральної
шкоди,  зазначивши їх розмірі,  що сторонами не оспорюється.

Рішення
суду в цій частині відповідає вимогам
ст.  ст. 115,  237-1 КЗпП України і є обгрунтованим,  тобто ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Що
стосується визначення розміру відшкодування витрат на правову допомогу в сумі
100 грн.,  то в цій частині з судовим
рішенням погодитись не можна.

Відповідно
до ч.1  ст. 88 ЦПК України стороні,  на користь якої ухвалено судове рішення,  суд присуджує з другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові витрати.

Згідно з
п.2 ч.3  ст. 79 ЦПК України до судових
витрат,  серед іншого,  належать і витрати на правову допомогу.

Ухвалюючи
судове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача 100 грн. витрат
на правову допомогу,  суд вказав,  що такі витрати пов'язані з оплатою допомоги
фахівця в галузі права,  вони
підтверджені документально,  але при
цьому,  як зазначив суд,  враховані незначна складність справи,  малоактивність фахівця,  граничний розмір компенсації витрат на таку
допомогу,  встановлений Постановою
Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року №590,  а також відсутність доказів про тривалість
часу виконання роботи по складанню позовної заяви.

Однак в повній
мірі погодитись з таким висновком суду не можна.

ст. 84 ЦПК України передбачено,  що витрати,
пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права,  несуть сторони,  крім випадків надання безоплатної правової
допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу
встановлюється законом.

Згідно з
Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року №590 «Про
граничні розміри компенсації витрат,
пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ,  і порядок їх компенсації за рахунок держави»
витрати,  пов'язані з правовою допомогою
стороні,  на користь якої ухвалено
рішення,  якщо компенсація сплачується
іншою стороною,  не повинні перевищувати
суму,  що обчислюється виходячи з
того,  що зазначеній особі виплачується
40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. При
цьому зазначено,  що підставою для
компенсації судових витрат є судове рішення.

Законом
України від 15 березня 2007 року «Про внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» з 1 липня 2007 року розмір мінімальної
заробітної плати встановлено у сумі 440 грн.,
тобто на час постановления
судового рішення.

Як
вбачається з матеріалів справи,
фахівець,  що представляв інтереси
позивача,  був присутній у трьох судових
засіданнях,  загальний час яких становить
дві години.

З
урахуванням наведеного,  враховуючи,  що інших обставин для визначення розміру
витрат на правову допомогу не передбачено,
колегія суддів вважає за необхідне стягнути на користь позивача 350 грн.
для компенсації витрат на правову допомогу,
змінивши таким чином додаткове рішення суду і частково
задовольнивши,  тим самим,  вимоги апелянта.

Зважаючи
на те,  що в мотивувальній частині
рішення суду зазначено про стягнення на користь позивача 100 грн. витрат на
правову допомогу,  а в резолютивній частині
не

ухвалено про
стягнення цих коштів,  тому така вказівка
підлягає виключенню,  оскільки це питання
вирішено судом у додатковому рішенні.

Керуючись  ст.
ст.  307 ч.1 п.3,  309 ч.1 п.4,
314 ч.2,  316 ЦПК України,  колегія суддів

вирішила:

Апеляційні
скарги ОСОБА_1 задовольнити частково.

З
мотивувальної частини рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області
від 28 серпня 2007 року по даній справі виключити вказівку про стягнення на
користь ОСОБА_1 100 грн. витрат на правову допомогу,  залишивши це рішення без зміни.

Додаткове
рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 жовтня 2007
року по даній справі змінити. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства
«Нафтопроммаш» на користь ОСОБА_1 350 (триста п'ятдесят) грн. витрат на правову
допомогу,  а не 100 грн. як вказав суд
пешої інстанції.

Рішення
набирає законної сили негайно,  однак
може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців з дня його проголошення .