Справа №22ц-1925, 2007р.                   Головуючий в 1-й
13                                           Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

2007
року вересня місяця «18» дня колегія суддів судової падати в цивільних справах
Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого -
ПузановоїЛ.Б. Суддів: Стародубця М. П.,

Фурман Т.Г. при
секретарі - Костеннікові Д.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1,  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 07 червня 2007 року в
справі

за позовом

ОСОБА_1,  ОСОБА_2 до ОСОБА_3,  Херсонського обласного бюро технічної
інвентаризації про визнання договору дарування,
свідоцтва про право на спадщину та реєстраційного посвідчення про право
власності недійсними,

за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_3,

Херсонського державного бюро технічної інвентаризації,  треті особи ОСОБА_1,  ОСОБА_2,
Третя Херсонська державна

нотаріальна контора,  про визнання
договору дарування,  свідоцтва про право
на спадщину та

реєстраційного посвідчення про право власності недійсними,

за позовом

ОСОБА_3,  діючої в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до
ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  ОСОБА_3,
треті особи Херсонське державне бюро технічної інвентаризації,  Третя Херсонська державна нотаріальна
контора,  про визнання права
власності,  -

ВСТАНОВИЛА:

В
листопаді 2006 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до
ОСОБА_5,  Херсонського обласного бюро
технічної інвентаризації про визнання договору дарування,  свідоцтва про право на спадщину та
реєстраційного посвідчення про право власності недійсними.

Позивачі
зазначали,  що у 1992 році вони вирішили
подарувати своєму брату ОСОБА_6 належні їм на праві власності 2/10 частин
домобудівлі АДРЕСА_1,  які брат отримав
але за життя не зареєстрував на своє ім'я право власності в передбаченому
законом порядку.

В
листопаді 2003 року за невідомих обставин їх брат помер,  спадкоємцем якого є його неповнолітній син
ОСОБА_7

Оскільки
ОСОБА_6 право власності на спірну частину домобудівлі не    оформив,
просили    суд    визнати
оформлений    28.12.1992    року
Третею

2

Херсонською
державною нотаріальною конторою договір дарування між ними та ОСОБА_6,  свідоцтво про право на спадщину за законом на
ім'я ОСОБА_7 щодо спадкування спірної частини та видане Херсонським обласним
бюро технічної інвентаризації посвідчення про право власності останнього на
домобудівлі АДРЕСА_1 недійсними.

В квітні
2007 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5,  Херсонського державного бюро технічної
інвентаризації про визнання договору дарування,
свідоцтва про право на спадщину та реєстраційного посвідчення про права
власності недійсними.

Позивач
зазначав,  що 28.12.1992 року також
подарував своєму брату ОСОБА_6 1/10 частину зазначеної вище домобудівлі,  тому з аналогічно вказаних ОСОБА_1 та ОСОБА_2
підстав просив суд задовольнити його позов.

В квітні
2007 року ОСОБА_5,  діюча в інтересах
неповнолітнього сина ОСОБА_7,  звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_1,  ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 про визнання права власності.

Позивачка зазначала,  що вона є
законним представником свого неповнолітнього сина ОСОБА_7,  який є єдиним спадкоємцем першої черги після
смерті свого батька ОСОБА_6 Оскільки останньому на праві власності належала вся
домобудівля за АДРЕСА_1,  на частку якої
претендують позивачі за вказаними вище позовами,  просила суд визнати за її сином право
власності в порядку спадкування на спірне житло.

Рішенням
від 07 червня 2007 року суд відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1,  ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Задовольнив
позов ОСОБА_5

Визнав
право власності у порядку спадкування після померлого 30.11.2003 року ОСОБА_6
на житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами по АДРЕСА_1 за
ОСОБА_7.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1,  ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 просять рішення суду скасувати,
справу направити на новий розгляд,
посилаючись на те,  що суд першої
інстанції дав неправильну оцінку наявним в матеріалах справи доказам і ухвалив
рішення,  яке не відповідає вимогам
закону і дійсним обставинам справи.

Письмові
заперечення на апеляційну скаргу до суду не надійшли.

Заслухавши
доповідача,  перевіривши правильність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
передбачених  ст. 303 ЦПК України,  колегія суддів вважає,  що скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Як
встановлено судом і підтверджується матеріалами справи,  домобудівля АДРЕСА_1 належала на праві
власності ОСОБА_8 та ОСОБА_3. Після смерті останнього відкрилася спадщина на
1/2 частину вказаної будівлі,  яку в 1979
році в рівних частках успадкували його дружина та повнолітні діти:
ОСОБА_3,  ОСОБА_6,  ОСОБА_1 та ОСОБА_2

13.02.1980
року ОСОБА_3 подарував своєму брату ОСОБА_6 успадковану ним 1/10 частину
домобудівлі.

ОСОБА_3
ОСОБА_6 отримав свідоцтво про право власності на спадщину після смерті матері
на 6/10 частин домобудівлі.

28.12.1992
року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за посвідченою нотаріусом угодою подарували ОСОБА_6
2/10 частин домобудівлі,  після чого за
правовстановлюючими документами він став власником всієї домобудівлі.

з

Відповідно
до свідоцтва про народження останній є батьком ОСОБА_7,  ІНФОРМАЦІЯ_2 народження.

01.12.2003 року
ОСОБА_6 помер.

Вирішуючи
спір,  суд першої інстанції не встановив
передбачених законом підстав для визнання оскаржуваних договорів
недійсними,  тому правомірно відмовив у
задоволенні цих та решти заявлених ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позовних вимог.

Разом з
тим,  в рішенні як на одну із підстав
відмови у задоволенні позовів суд також послався на пропуск позивачами
встановленого законом строку на звернення до суду за захистом своїх прав,  що на думку колегії за наведених вище
обставин не є правильним.

Оскільки
це не вплинуло на правильне вирішення справи,
визначених процесуальним законом підстав для скасування судового рішення
або його зміни,  колегія суддів не
вбачає.

В решті частиш рішення щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_5 є правильним
та законним.

Доводи
апелянтів щодо неправильної оцінки судом зібраних по справі доказів та
невідповідність покладених в основу рішення висновків суду фактичним обставинам
справи позбавлені правового обґрунтування і не були підтверджені при розгляді
справи судом апеляційної інстанції.

Суд
першої інстанції з достатньою повнотою з'ясував обставини справи,  перевірив доводи і заперечення сторін,  дослідив надані ними докази,  яким дав правильну оцінку,  та постановив законне й обгрунтоване рішення.

На
підставі наведеного,  керуючись  ст.
ст.  303, 307-308 ЦПК України,  колегія суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1,  ОСОБА_2 та ОСОБА_3
відхилити.

Рішення
Комсомольського районного суду м. Херсона від 07 червня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала
суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після її проголошення і
може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі скарги АО Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.