Справа № 22-1919/2007р.                                    Головуючий в 1
40                                                           ШкіндерО.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

02
жовтня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Херсонської області в складі:

Головуючого
Гаркуші В.О.

Суддів
Кутурланової О.В. Майданіка В.В.

при секретарі Жегуліній Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.  Херсоні цивільну справу за апеляційною
скаргою представника приватного підприємця ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення
Генічеського районного суду Херсонської області від 16 травня 2007 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до приватного підприємця ОСОБА_1 про поновлення на
роботі,  стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу,  відшкодування
моральної шкоди,  -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Генічеського районного суду Херсонської області від 16 травня 2007 року позов
ОСОБА_3 до приватного підприємця ОСОБА_1 (далі ПП ОСОБА_1) про поновлення на
роботі,  стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу,  відшкодування
моральної шкоди задоволено частково.

ОСОБА_3
поновлено на роботі на посаді адміністратора - горничної готельного комплексу
«Орхідея»,  з ПП ОСОБА_1 стягнуто на її
користь середній заробіток у зв»язку з навчанням у вищому навчальному закладі у
сумі 106, 40 грн.,  середній заробіток за
час вимушеного прогулу у сумі 826, 60 грн.,
без урахування передбаченого законом податку.

У
відшкодування моральної шкоди з ПП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуто 300 грн.

В
апеляційній скарзі представник приватного підприємця ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить
рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 16 травня 2007 року
скасувати,  ухвалити нове,  яким відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позовних
вимог,  посилаючись на те,  що суд першої інстанції порушив норми
процесуального та матеріального права,
неповно з"ясував обставини,
що мають значення для справи.

Письмових
заперечень на апеляційну скаргу до суду не надійшло.

Заслухавши
доповідача,  перевіривши законність та
обґручтованість рішення в межах визначених
ст. 3ОЗ ЦПК України,  колегія
суддів приходить до висновку,  що
апеляційна скарга не піддягає задоволенню з таких підстав.

Судом
встановлено,  що сторони перебували у
трудових відносинах,  згідно з трудовим
договором № 59а від 12.02.2007 року,
укладеним на невизначений строк,

ОСОБА_3 працювала на
посаді адміністратора - горничної готельного комплексу «Орхідея» у ПП ОСОБА_1 з
посадовим окладом 400 грн. на місяць (а.с. 4-6).

Як
вбачається з довідки-виклику на сесію № 2068 від 16 березня 2007 року,  ОСОБА_4 є студенткою 3 курсу заочної форми
навчання Тавричеського національного університету ім.  Вернадського і з 05.03.2007 по 25.03.2007
року викликалася на сесію (а.с. 8).

З
02.03.2007 року ОСОБА_4 встала на облік по вагітності в Генічеській жіночій
консультації,  з 27.03.2007 року по
14.04.2007 року перебувала на стаціонарному лікуванні у зв»язку з загрозою
переривання вагітності.

Наказом
№ 9 від 14 березня 2007 року ОСОБА_3 була звільнена з займаної посади на
підставі ч.2  ст. 40 КЗпП України,  як така,
що не відповідає займаній посаді.

Посилання відповідачки на порушення позивачкою трудової дисципліни і
покладених на неї трудових обов»язків не є передбаченою законом підставою для
звільнення працівника за п.2  ст. 40 КЗпП
України,  оскільки при наявності у
роботодавця доказів винного неналежного виконання трудових обов»язків
працівником,  роботодавець вправі
притягти його до дисциплінарної відповідальності аж до звільнення з роботи на
підставі п.3  ст. 40 КЗпП України.

За таких
обставин суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про незаконність
звільнення позивачки за п.2  ст. 40 КЗпП
України,  оскільки звільнення працівника
з цих підстав можливо лише коли неналежне виконання працівником трудових
обов»язків було наслідком його недостатньої кваліфікації,  що свідчить про відсутність вини працівника у
неналежному виконанні трудових обов»язків.

Доводи
апеляційної скарги щодо незаконості стягнення з ПП ОСОБА_1 на користь позивачки
середнього заробітку у сумі 106, 40 грн. у зв»язку з навчанням у вищому
навчальному закладі є безпідставними,
оскільки відповідно до  ст.  215,
216 КЗпП України працівникам,  які
навчаються у вузах з вечірньою та заочною формами навчання,  надаються додаткові відпустки у зв'язку з
навчанням,  а працівникам,  які успішно навчаються без відриву від виробництва,  надаються додаткові оплачувані відпустки і
підставою для надання такої відпустки є довідка-виклик з вузу.

За таких
обставин,  колегія суддів вважає,  що суд першої інстанції з достатньою повнотою
з"ясував дійсні обставини справи,
перевірив доводи і заперечення сторін та дослідив надані сторонами
докази,  яким дав правильну оцінку,  і,
встановивши,  що звільнення
позивачки з роботи проведено з порушенням чинного законодавства та ще й у
період вагітності,  що є грубим
порушенням  ст. 184 ч.3 КЗпП
України,  прийшов до вірного висновку
щодо обгрунтованості позовних вимог,
ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування немає.

Доводи
апеляційної скарги,  як не обгрунтовані
законом,  доказами та такі,  що висновки суду не спростовують,  підлягають відхиленню.

Керуючись  ст.
ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу представника приватного підприємця ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Генічеського районного суду Херсонської області від 16 травня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала
суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі скарги до Верховного Суду України протягом
двох місяців з дня набрання нею законної сили.