Справа № 22ц-6487                                                            Головуючий
Категорія:                                                                                    Доповідач:
УХВАЛА

Іменем   України

18 грудня 2007
року Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду

Луганської
області у складі:

головуючого: Борисова Є.А.

суддів:
Кравченко Н.В.,  Пригорнєвої Л.І.

при секретарі:
Пономарьовій О.І.

розглянувши в
відкритому судовому засіданні в м.
Луганську цивільну справу за

апеляційною
скаргою Державного підприємства «Луганськвугілля» на рішення

Кіровського
міського суду Луганської області від 8
лютого 2005 року по
справі за позовом

ОСОБА_1 до Державного підприємства «Луганськвугілля» в особі

відокремленого
підрозділу «Шахта Вергелівська» про визнання трудового договору

укладеним,  стягнення заробітної плати та середнього
заробітку за час вимушеного

прогулу,  відшкодування моральної шкоди.

встановила:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства
«Луганськвугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта Вергелівська»
посилаючись на те,  що був прийнятий на
роботу дільничим гірничим нормувальником з посадовим окладом 446 грн. тимчасово з
27.07.2004 року на
два місяці з направленням на навчання в груповий навчальний пункт підприємства
для проходження техмінімуму з питань охорони праці.

Після закінчення
навчання 04.08.2004 року він
склав іспити та міг приступати до роботи,
проте в той же день йому було повернуто трудову книжку з
посиланням,  що директор передумав брати
його на роботу. Запис про прийняття на роботу в трудовій книжці був відсутній.

Оскільки
фактично був допущений до роботи та пройшов навчання,  дії керівництва шахти вважав незаконними і
просив визнати укладеним трудовий договір з 27.06.2004 року,  зобов'язати
відповідача внести відповідний запис в трудову книжку,  стягнути заробітну плату за час виробничого
навчання з 27.04.2004 року по 04.08.2004 року в сумі 141, 90 грн.,  стягнути середній заробіток за час вимушеного
прогулу у зв'язку з недопущенням до роботи після навчання в сумі 446 грн.,  а також відшкодувати моральну шкоду в сумі 2000 грн.

Під час розгляду
справи у суді першої інстанції позивач доповнив свої позовні вимоги і додатково
до первісних позовних вимог просив суд зобов'язати відповідача внести в трудову
книжку записи про прийняття на роботу з 27.07.2004року на посаду дільничого
гірничого нормувальника строком на 2
місяці та про припинення трудового договору на підставі п.2  ст. 36 КЗпП України у зв'язку з закінченням
його строку. Також позивач просив стягнути з відповідача середній заробіток за
час вимушеного прогулу в сумі 750
грн.

2

Рішенням
Кіровського міського суду Луганської області від 8 лютого 2005
року позовні вимоги ОСОБА_1.
були задоволені частково. А саме суд визнав укладеним трудовий договір між
ОСОБА_1 та відокремленим підрозділом «Шахта Вергелівська» ДП «Луганськвугілля»
з 27.07.2004 року; зобов'язав відповідача внести записи в трудову книжку
позивача про прийняття останнього на роботу з 27.07.2004 року на посаду
дільничого гірничого нормувальника строком на 2 місяці та про звільнення з
роботи по закінченню строку трудового договору на підставі п.2  ст. 36 КЗпП України; стягнув з відокремленого
підрозділу «Шахта Вергелівська» ДП «Луганськвугілля» на користь позивача
заробітну плату за час проходження виробничого навчання в сумі 114 грн. 24 коп.
а також недонараховану заробітну плату в сумі 27 грн. 66 коп. Крім того,  стягнув на користь позивача середній
заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 750 грн. та 1000
грн.- в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній
скарзі відповідач просить скасувати рішення суду,  провадження по справі закрити,  посилаючись при цьому на те,  що,
висновки суду не відповідають матеріалам справи,  суд неправильно застосував норми
матеріального права і порушив вимоги процесуального права.

Заслухавши
доповідача,  пояснення позивача,  дослідивши матеріали справи,  обговоривши доводи апеляційної скарги,  судова колегія вважає за необхідне її
відхилити з наступних підстав.

Відповідно до  ст. . 213 ЦПК України
законним і обґрунтованим є рішення,  коли
суд виконав всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом,
на основі повного і всебічного з'ясування обставин,  на які сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,  підтверджених
такими доказами,  які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до  ст.  308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути
скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

З матеріалів
справи вбачається,  що висновки суду у
повному обсязі відповідають обставинам справи.

Так судом першої
інстанції було встановлено,  що між
сторонами по справі було укладено строковий трудовий договір з 27.07.2004 року терміном на
два місяці,  згідно з яким позивача було
прийнято на роботу до відокремленого підрозділу «Шахта Вергелівська» ДП
«Луганськвугілля» в якості дільничого гірничого нормувальника і при цьому він
повинен був пройти обов'язкове попереднє навчання. Після того,  як позивач пройшов курс навчання і 04.08.2004
року успішно склав іспити,
адміністрацією підприємства він не був допущений до виконання своїх
трудових обов'язків йому була повернута трудова книжка без відповідних записів
при прийом та звільнення з роботи. Зазначені обставини підтверджуються
поясненнями позивача та іншими матеріалами справи (а.с.  17,
18,  27,  67,
78-87). Також судом було встановлено,
що позивач не отримав належну йому заробітну плату за період проходження
навчання в загальній сумі 141 грн. 90 коп. і суд обґрунтовано дійшов висновку
про необхідність стягнення зазначеної суми на користь позивача відповідно до
вимог  ст. . 116 КЗпП України.

Також суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про те,  що позивач був неправомірно відсторонений від
роботи і обґрунтовано стягнув на користь останнього середній заробіток за час
вимушеного прогулу в сумі 750
грн. на підставі  ст.  235
КЗпП України.

Суд також
обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача 1000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди,  частково
задовольнивши позовні вимоги в цій частині,
оскільки в судовому засіданні було встановлено,  що ОСОБА_1
фактично не був допущений до виконання трудових обов'язків і в результаті
порушення своїх прав втратив

3

нормальні
життєві зв'язки і був вимушений докладати додаткових зусиль для організації
свого життя.

Доводи
апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Порушень судом
першої інстанції норм процесуального і матеріального права не встановлено і
тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не
вбачає.

Керуючись  ст. . ст. 304, 307,  308,  313-315 ЦПК
України,  колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу Державного підприємства «Луганськвугілля» відхилити.

Рішення
Кіровського міського суду Луганської області від 8 лютого 2005
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
Державного підприємства «Луганськвугілля» в особі відокремленого підрозділу
«Шахта Вергелівська» про визнання трудового договору укладеним,  стягнення заробітної плати та середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,
відшкодування моральної шкоди, - залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців після її проголошення.