Код суду 2702
Справа №2-5507/2006р.
Справа №2-1321/2007р.
РІШЕННЯ

I М Е Н Е М УКРАЇНИ

18.04.2007р. Гагарінський районний суд м. Севастополя в складі:

судді                          - Яковенко С.Ю.,

при секретарі            - Павленко CO.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Севастополі справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власністю
шляхом виселення та зустрічному позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання квартири
загальною сумісною власністю, визнання права власності на 1/2 частку квартири,
виділу частки квартири в натурі, стягненні моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення з квартири
АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання
квартири АДРЕСА_1 загальною сумісною власністю, визнання права власності на 1/2
частку квартири, виділу частки квартири в натурі та стягненні моральної шкоди з
ОСОБА_1.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав, зустрічний
позов не визнав та пояснив суду, що в сімдесятих роках його матері ОСОБА_6 була
надана державна 2-кімнатна квартира АДРЕСА_1, в 1994р. мати приватизувала
квартиру на своє ім'я. В 2003р. він (позивач) зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 і з
відома матері прописав в квартиру останньої відповідачку з двома неповнолітніми
дітьми. Після смерті матері в ІНФОРМАЦІЯ_1р. він (позивач) прийняв у спадок по
заповіту матері спірну квартиру. Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 з дітьми
відмовляється виселитися з квартири, просить виселити її, оскільки відповідачка
і її діти - не власники квартири. Зустрічний позов вважає надуманим.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов ОСОБА_1 не визнав,
зустрічний позов підтримав та пояснив суду, що ОСОБА_2 з травня 2003р. мешкає у

спірної квартири, пиклувалася про матір позивача, за грошові кошти від
продажу своєї квартири ремонтувала спірну квартиру. Знала, що спірна квартира
на праві власності належала матері позивача, а також, що позивач прийняв
квартиру після смерті матері в спадок. Однак, вважає, що частка коштів, які
ОСОБА_2 вклала в ремонт квартири, відповідає 1/2 частки квартири.

Вислухавши позивача, його представника, представника відповідачки ОСОБА_2,
дослідивши матеріали справи, суд вважає позов ОСОБА_1 таким, що підлягає
відхиленню, а зустрічний позов ОСОБА_2 таким, що підлягає частковому
задоволенню, по наступних підставах: судом встановлено, що матері позивача
(ОСОБА_5) з 14.02.1994р. належала квартира АДРЕСА_1. В 2003г. ОСОБА_1
зареєстрував шлюб з відповідачем ОСОБА_2, яка з двома неповнолітніми дітьми з
відома ОСОБА_5 і позивача ОСОБА_1 як ч.1ен сім,ї останнього була прописана у
вищезгаданій квартирі ( а.с.18). 29.11.2005р. ОСОБА_1 і ОСОБА_2 розірвали шлюб
( а.с.15), але відповідач ОСОБА_2 залишилася проживати у вищезгаданій квартирі,
де проживає і по теперішній час. Після смерті матері позивач у встановленому
законом порядку 12.11.ІНФОРМАЦІЯ_1р. прийняв по заповіту спадкове майно -
спірну квартиру, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за
заповітом ( а.с.9). ОСОБА_2 знала, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві
власності мати позивача, цій факт не оспорювала. Також вона знала, що дану
квартиру прийняв в спадщину після смерті ОСОБА_6 її син -позивач по справі.
Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 12.11.ІНФОРМАЦІЯ_1р., яке було
зареєстровано 3-ї Севастопольською державною конторою, ОСОБА_2 також не
оспорювала, дане свідоцтво недійсним не визнавалося, в зв,язку з чим суд
вважає, що вимоги ОСОБА_2 про визнання вказаної квартири загальною сумісною
власністю, визнання права власності на 1/2 частку квартири, виділу частки
квартири в натурі, стягненні моральної шкоди не знайшли підтвердження в
судовому засіданні.

Відповідно до ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного
жилого приміщення або обмежений у праві користування им інакше, як з
підстав і в порядку, передбачених законодавством. А згідно ст.156 ЖК України
припинення сімейних відносин власником будинку не позбавляє колишніх ч.1енів
сім'ї права користуватись займаним приміщенням. Право вимагати в судовому в
судовому порядку виселення колишніх ч.1енів сім,ї власник жилого будинку має
відповідно до ст.157 ЖК. На підставі викладеного суд вважає, що вимоги позивача
про виселення відповідачки з дочками є необгрунтованими, а зустрічний позов
ОСОБА_2 по усуненню перешкод в користуванні спірним житловим приміщенням суд
вважає підлягаючим задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10,60,179 ЦПК України, ст.48 «Про
власність», ст.9,156,116 ЖК України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 в позові до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в
користуванні власністю шляхом виселення відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання квартири
загальною сумісною власністю, визнання права власності на 1/2 частку квартири,
виділу частки квартири в натурі, усунення перешкод в користуванні,    стягненні
моральної    шкоди    задовольнити    частково.
Зобов,язати

ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в користуванні квартирою
АДРЕСА_1. В решті позову відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом 10 днів з
дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення вступає в законну силу після закінчення терміну подачі заяви про
апеляційне оскарження, якщо заява про апеляційне оскарження не була подана.
Якщо подана заява про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана в строк, встановлений статтею 294 ЦПК України, рішення набирає чинності
після закінчення цього терміну. У разі подачі апеляційної скарги рішення, якщо
воно не скасовано, вступає в законну силу після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення виготовлено власноручно в дорадчій кімнаті.