Справа №22ц-5158
Головуючий 1 інстанції Наюк Л.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2007
року Апеляційний суд Донецької області в складі:

Головуючого - Алексєєва А. В.,

Суддів -
Лісового О.О., Будулуци М.С.

При секретарі -
Голубцові А.В.

З участю
позивача ОСОБА_1.,

Представника
відповідача ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_3 на рішення Харцизького міського суду від 19 березня
2007 року по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3 до відкритого акціонерного
товариства „Сілур" про стягнення винагороди за раціоналізаторську
пропозицію, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Харцизького міського суду від 19 березня 2007 року частково задоволенні позовні
вимоги, стягнуто з ВАТ „Сілур" на користь ОСОБА_1, ОСОБА_3 винагороду за
раціоналізаторську пропозицію по 3429 грн. 05 коп. кожному, а також у
повернення витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги по 200 грн. кожному,
та на користь ОСОБА_1. у
повернення витрат за проведення судової експертизи 627 грн. 84 коп., а всього
на користь ОСОБА_1. 4 256
грн. 89 коп., на користьОСОБА_3    3 629
грн. 05 коп.

Ухвалою
Харцизького міського суду від 17 травня 2007 року внесено зміни до резолютивної
частини рішення, доповнено її вказівкою про стягнення з ВАТ „Сілур" у
доход держави судового збору у розмірі 68 грн. 60 коп., та витрат за
інформаційне- технічне забезпечення слухання справи на користь бюджету
Ворошиловського району міста Донецька у розмірі 30 грн.

Судом першої
інстанції встановлено, що позивачі уклали з відповідачем договори про
використання раціоналізаторської пропозиції №194 від 7 червня 2004 року,
доказами по справі підтверджене використання цих пропозицій. Також судом
встановлено, що відповідачем не було сплачено у повному обсязі позивачам
винагороду за раціоналізаторську пропозицію, відповідно до умов договору, та
стягнуто суму недоплати у вищезазначеному розмірі.

В апеляційній
скарзі позивачі просять скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення по
справі, яким задовольнити їх позовні вимоги в повному обсязі, тобто стягнути з
відповідача на користь кожного з позивачів по 11417 грн. 69 коп. Позивачі
наполягають на правильності наданих ними розрахунків розміру винагороди та не
погоджуються з висновком судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності
щодо розрахунку прибутків відповідача, з якого нараховується сума винагороди.

В судовому засідання позивач ОСОБА_1. підтримав доводи апеляційної скарги. Вважає висновки суду
щодо розмірі недоплати помилковими та наполягає на правильності наданим
позивачами розрахунків.

Представник
відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги. Просив залишити без
змін рішення суду.

Апеляційний суд,
заслухавши доповідача, сторони, перевіривши матеріали цивільної справи, вважає,
що апеляційна скарга позивачів підлягає відхиленню, рішення суду підлягає
залишенню без змін, з таких підстав.

Відповідно до
вимог статті 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення
з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до
вимог частини 1 статті 481 ЦК України раціоналізаторською пропозицією є визнана
юридичною особою пропозиція, що містить технологічне (технічне) або організаційне
рішення у будь якій сфері її діяльності.

Судом
встановлено, що відповідач визнав раціоналізаторську пропозицію позивачів, між
позивачами та відповідачем було укладено договір про використання
раціоналізаторських пропозицій, яким було визначено розмір винагороди - 10% від
прибутків відповідача за кожен із двох років використання.

Судом
встановлено, що 27 червня 2006 року позивачі звернулися до відповідача із
заявою про виплату їм винагороди за другий рік використання їх
раціоналізаторської пропозиції, після чого відповідачем було сплачено позивачам
винагороду по 3311 грн. 10 коп. кожному.

Також судом
встановлено, що згідно висновку судової експертизи об'єктів інтелектуальної
власності, прибуток, отриманий відповідачем від використання раціоналізаторської
пропозиції №194 від 7 червня 2004 року за період з 1 червня 2005 року по 31
травня 2006 року становить 220358 грн. 41 коп. Виходячи із зазначених даних про
прибуток відповідача судом було стягнуто на користь позивачів недоплачену
відповідачем суму винагороди у розмірі по 3429 грн. 05 коп. кожному.

За таких
обставин, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про часткове
задоволення позовних вимог та правильно, на підставі зібраних по справі
доказів, визначив суму яка підлягає стягненню на користь позивачів.

Доводи
апеляційної скарги відповідачів щодо розміру винагороди були предметом
ретельного дослідження в суді першої інстанції, спростовуються вищенаведеним та
задоволенню не підлягають.

За таких підстав
та відповідно до вимог статті 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу ОСОБА_1.
таОСОБА_3 та залишає рішення суду без змін, як ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись
ст.ст.307, 308, 314, 315 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення
Харцизького міського суду від 19 березня 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до
Верховного суду України протягом двох місяців після набрання нею законної
сили.