Справа22ц-5699
Головуючий у 1 інстанції Кутья
Доповідач Сукманова Н.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня     2007 року
м. Донецьк

Апеляційний суд
Донецької області у складі:

Головуючого:
судді Пономарьової О.М.

Суддів
Сукманової Н.В., Кіянової С.В.

При секретарі
Голубцова А.В.

З участю
позивачки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2

Розглянувши у
відкритому судовому засіданні в приміщення апеляційного суду в м. Донецьку
цивільну справу по апеляційним скаргам ОСОБА_1 на рішення Ворошиловського
районного суду м. Донецька від 05 лютого 2007 року та додаткове рішення
Ворошиловського районного суду м.Донецька від 12 червня 2007 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю „ Союздрук „
Донецької області про визнання незаконими наказів про накладання дисциплінарних
стягнень, відновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку ,
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні    і
відшкодуванні моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1. звернулась
з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Союздрук „ Донецької
області про визнання незаконими наказів про накладання дисциплінарних стягнень,
відновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку , середнього
заробітку за час затримки розрахунку при звільненні    і відшкодуванні моральної шкоди.

Рішенням
Ворошиловського районного суду м. Донецька від 05 лютого 2007 року у
задоволенні  позовних   вимог позивачки було відмовлено в повному
обсязі.

Додатковим
рішенням суду від 12 червня 2007 року з відповідача на коирсть позивачки
стягнуто за затримку виплати грошової компенсації за додаткову відпустку у
розмірі 5075,76 гривень, у позові про стягнення середнього заробітку за час
затримки остаточного розрахунку при звільненні
відмовлено.

В апеляційній
скарзі на рішення суду від 05.02.2007 року ОСОБА_1. просила його скасувати та
постановити нове рішення про задоволення її позовних вимог, оскільки
одноособове проведення перевірок агенств з метою фінансової діяльності та
проведення ревізій кіосків не входить в її трудові обов*язки,а відповідної
згоди на це вона не давала. Суд прийшов до необгрунтованого висновку про те.що
доповідні записки які вона складала зробивши перевірки не мають аналізу
фінансової діяльності підприємств , вважає ,що навпаки - викладені конкретні
факти порушення бухгалтерського   та
податкового обліку , вказані   конкретні
особи,  які допустили такі порушення.

Також судом не
був перевірений факт обрання ОСОБА_3.
- генеральним директором Товариства з обмеженою відповідальністю „
Союздрук,, Донецької області  .

В скарзі на
додаткове рішення апелянт просила його змінити , стягнути з відповідна розмір
відшкодування компенсації за невикористану додаткову відпустку за час затримки
у повному обсязі, а не пропорційно як це зробив суд , також стягнути спричинену
моральноу шкоду.

Вислухавши
доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали цивільної справи ,
апеляційний суд, приходить до наступних висновків.

З матеріалів
спрви вбачається, що позивачка працювала на прідприємстві відповдача в якості
головного бухгалтера з 10.02.2000 року на посаді заступника генерального
директора по економіці і фінансам - головним бухгалтером   з 01.04.2004 року по  06.07.2006 року (а.с. 78-81).

Згідно з п.8
«Положенням на заступника генерального директора по економіці і фінансам
-головним бухгалтером » ( а.с.28 )його обов*язками є - приймати участь у
комплексних ревізіях, документальних перевірках агенств, по питанням
організації фінансово- господарської діяльності , правильності ведення
бухгалтерського обліку та відповідно п.7 « Положення про головного бухгалтера»-
в його обов*язки входить здійснювати перевірки організації бухгалтерського
обліку і звітності в філіях « Союздруку », проводити методичне керівництво по
організації бухгалтерського обліку , контроля
і звітності  в підвідомчих філіях.

Наказом №75 від
15.06.2006 року ОСОБА_1 була оголошена догана за невиконання наказу № 49 від
18.04.2006 року , оскільки , вона не надала аналізу господарської діяльності
Червоноармійського агенства „ Союздрук „

За наказом
генерального директора ТОВ „ Союздрук,, ОСОБА_3. від
18.04.2006 року № 49 позивачка була відряджена в Червоноармійське агенство „
Союздрук,, для перевірки аналізу фінансової діяльності підприємства за
відповідний період і проведення вибіркової ревізії двох кіосків агенства.

28.04.2006 року
ОСОБА_1 подала доповідну записку в якій фактично відсутній аналіз фінансової
діяльності зазначеного агенства , маються загальні висновки про порушення
бухгалтерського обліку , не вказані назви конкретних документів , коли вони
були складені, також позивачка не провела ревізію у двох кіосках.

Це свідчить про
те,що позивачкою було допущено порушення трудової дисціплини , не виконаний
наказ керівника від 18.04.2006 року № 49.

Крім того,
наказом № 76 від 16.05.2006 року ОСОБА_1 направлялась в Дебальцевське агенство
„ Союздрук „ для проведення аналізу фінансової діяльності агенства за друге
півріччя 2005 року та 1 квартал 2006 року і проведення   вибіркової ревізії двох кіосків агенства.

22.05.2006 року
за результатами перевірок позивачкою складена доповідна записка, в якій також
відсутній аналіз фінансової діяльності Дебальцевського агенства „ Союздрук „ ,
ОСОБА_1 обмежилася занальними висновками про порушення бухгалтерського обліку ,
без вказівки назви і дати   документів,
не провела вибіркову ревізію у двох кіосках.

Оскільки
позивачкою не були надані акти перевірок , керівник підприємства видав
розпорядження від 30.05.2006 року, яким ОСОБА_1 була зобов*язана надати акт
перевірки фінансової діяльності і ревізії двох кіосків агенстава , однак ,
остання відмовилась надати зазначені документи.

Наказом № 103
від 15.06.2006 року ОСОБА_1 оголошена догана за невиконання наказу № 76  від 16.05.2006 року і розпорядження
керівника  від  30.05.2006 року.

Таким чином,
судом першої інстанції правильно зроблені висновки про притягнення позивачки до
дисциплінарної відповідальності наказами № 75 від 15.05.2006 року та наказом №
103 від 15.06.2006 року , оскільки позивачка порушила трудову дисціплину ,
невиконавши накази та розпорядження генерального директора .

Відповідно ст. 147 за порушення
трудової дисципліни до працівника може бути застосовано заходи стягнення:
догана та звільнення.

Наказом № 114 від
06.07.2006 року ОСОБА_1 звільнена з роботи за ст. 40 п.3 КЗпП України- за
систематичне невиконання покладених на неї обов*язків, підставою послужили
вищезазначені два факти притягнення її до админістративної відповідальності та
невиконання наказу керівника - генерального директора ТОВ „ Союздрук „ № 96 від
06.06.2006 року , відповідно якого позивачка у складі комісії направлялась у
відрядження в Харцизьке агенство „ Союздрук,, з 07 по 09 червня 2006 року для
проведення аналізу фінансово-господарської діяльності , комісія зобов*язувалась
надати акт перевірки - 13.06.2006 року. ОСОБА_1. відмовилася проводити
перевірку , бо члени комісії на її думку є зацікавленими особами , а саме
бухгалтер і провідний бухгалтер Харцизького агенства, і не повинні входити до складу
комісії. Позивачка перевідку провела самостійно за результатами якої надала
доповідну записку від 09.06.2006 року, в якій також відсутній аналіз   фінансово-господарської діяльності  агенства .

Таким чином,
перевірка у складі комісії агенства позивачкою проведена не була , акт
перевірки не складався, і тому висновок суду першої інстанції , що позивачка не
виконала наказ генерального директора № 96 від 06.06.2006 року, а тому на
законних підставах була звільнена з роботи за ст. 40 п. КЗпП України, відповідно
до якої торудовий договір , укладений на невизначений строк можуть бути
розірвані власником або уповноваженим ним органом у разі систематичного
невиконання працівником без поважних причин обов*язків , покладених на нього
трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку , якщо до
працівника раніше застосовувалися заходи дисциплинарного
стягнення   -   є обгрунтованим.

Доводи
апеляційної скарги позивачки не спростовують висновків Ворошиловського
районного суду м. Донецька від 05 лютого 2007 року, рішення постановлене з
дотриманням норм матеріального та процесуального права.

За таких
обставин , судом на правових підставах відмолено позивачці про визнання
недійсними дисціплінарних наказів , відновлення на роботі, стягненні середнього
заробітку за час вимушеного прогулу, а також в вішкодуванні моральної шкоди,
оскільки вони не засновані на законі, а тому суд    згідно з наданими доказами розглянув спір,
прийняв    05.02.2007 року   правильне рішення .

Постановлюючи
додаткове рішення по справі 12.06.2007 року , суд першої інстанції зазначив ,що
позивачці своєчасно в день звільнення не була сплачена компенсація за додаткову
відпустку за 2004 та 2006 роки - 10 днів у розмірі -599,50 гривень а виплата її
була проведена поштовим переказом   12.04.2007  року.

Суд проводячи
розрахунок за час затримки виплати грошової коменсації, не взяв до уваги  положененя ст.117 КЗпП  України, що в разі невиплати з вини власника
або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При
наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або
уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в
тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на
користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає
орган, який виносить рішення по суті спору, також не  взіято до уваги  вимоги « Порядоку обчислення  середньої заробітної плати  » затвердженого постановою  Кабінету Міністрів України   від 08.02.1995 року № 100.

А крім того,
судом відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо стягнення середнього
заробітку за час остаточного розрахунку при звільненні, з чим не може
погодитись апеляційний суд.оскільки позивачці належить виплатити   середній заробіток за весь час затримки
виплати грошової компенсації   за
додаткову відпустку   по день фактичного
розрахунку -  12.04.2007 року ,   а судом стягнута виплата за затримку
грошової компенсації за вказану відпустку,що не передбачено законом.

Таким чином вбачається, що судом неповно
з*ясовані обставини , які мають значення для справи та є підставою відповідно
до ст. 309 ч.1.п.1 ЦПК України для скасування додаткового рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення.

З матеріалів
справи  вбачається, що заробітна плата
позивачки за травень та червень 2006 року тобто за   останні
два місяці   роботи   склала відповідно : 1265,49 гривень та
1325,49 гривень, і відпрацьовано було за два місяці - 39 днів , середньоденна
заробітна плата склала : 1265,49гривень +1325,49 гривень = 2590,98
гривень/39днів- 66,43 гривні.

Термін
затримки  з 06.07.2006 року по
12.04.2007  року складає - 195 днів ,
тоді   середній заробіток за весь час
затримки виплати грошової компенсації
за додаткову відпустку становитиме: 195днів х 66,43 гривні = 12953,85
гривень.

З позивачкою підприємством
відповідача був проведений відповідний розрахунок на час її звільнення, спірним
було тільки питання щодо виплати компенсації за додаткову відпустку, виплата
якої була проведена   добровільно   після отримання відповідного роз*яснення
компетентного органу.

Відповідно до
п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.12.99 № 13 «Про практику
застосування судами законодавства про оплату праці» - при частковому
задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки
розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона
становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім
заробітком та інших конкретних обставин справи.

Врахувавши суму
невиплаченої грошової компенсації за додаткову відпустку, частку, яку вона
становила у заявлених вимогах, істотность цієї частки порівняно із середнім
заробітком та беручи до уваги обставини справи, апеляційний суд вважає за
можливе стягнути з відповідача на користь позивачки середній заробіток за весь
час затримки по день фактичного розрахунку не в розмірі 12953,85 гривень, а
приймаючи до уваги розмір зазначеної частки ,що становить - 4317,95 гривень. У
задоволенні  інших позовних вимог -
відмовити.

За вказаних
обставин  , апеляційна скарга   позивачки на додаткове  рішення суду    підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.
307,309ч.1.п.1,314,316   ЦПК України,
апеляційний суд, -

ВИРІШИВ :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення
Ворошиловського   районного суду
м. Донецька від 05 лютого 2007 року - відхилити.

Рішення  Ворошиловського районного суду м. Донецька
від 05 лютого 2007 року - залишити без змін.

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Ворошиловського районного суду м.
Донецька    від 12.06.2007 року -
задовольнити частково.

Додаткове
рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 12.06.2007 року
-скасувати .

Стягнути з
Товариства з обмеженою відповідальністю „ Союздрук „ Донецької області на
користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку у
розмірі  4317,95 гривень.

У задоволенні
інших  позовних вимог  ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення набирає
законної сили  з моменту проголошення та
може бути оскаржена протягом двох місяців з дня набрання законної сили
безпосередньо до суду касаційної інстанції.