Справа №22-ц-1483/ 2007 р.       Головуючий
у 1-й інстанції - Лобко А.В.
-19                                           Суддя-доповідач
УХВАЛА

іменем    України

6 грудня
2007 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого -
Рибалки В.Г.

суддів                   -   Криворотенка В.І.,  Семеній Л.І.

з участю
секретаря судового засідання - Назарової О.М.

розглянула у
відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну

справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Зарічного
районного суду м. Сум від 5 жовтня 2007 року

у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,  заподіяної злочином;

за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до  ОСОБА_1 про стягнення
грошової суми,

встановила:

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Зарічного районного суду м. Сум від 5
жовтня 2007 року,  яким його позов
задоволено частково - стягнуто на його користь з ОСОБА_2 2000 грн. моральної
шкоди та 2 грн. 40 коп. повернення судових витрат,  у задоволенні решти його позовних вимог
відмовлено та у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено за
необґрунтованістю,  і ухвалити нове
рішення про задоволення його позовних вимог у повному обсязі.

При
цьому ОСОБА_1 посилається на порушення судом норм матеріального і
процесуального права,  невідповідність
висновків суду обставинам справи. Зокрема,
зазначає,  що він надав суду всі
належні докази на підтвердження завданої йому матеріальної шкоди.

Як
встановлено судом першої інстанції,  22
липня 2006 року близько 10 години 30 хвилин на вулиці Чернігівській в смт.
Короп Чернігівської області ОСОБА_2,
керуючи автомобілем ВАЗ-2101,
державний номер НОМЕР_1,  порушив
правила дорожнього руху -при здійсненні повороту ліворуч не надав переваги в
русі зустрічному транспорту і здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ-2121,  державний номер НОМЕР_2 під керуванням
ОСОБА_1

В
результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 отримав тілесні
ушкодження середньої тяжкості,  а також
був пошкоджений належний йому автомобіль.

Вироком
Коропського районного суду Чернігівської області від 9 лютого 2007 року ОСОБА_2
визнано винним і засуджено за  ст. 286
ч.1 КК України. Цивільний позов у кримінальній справі ОСОБА_1 не заявляв.

За усною
угодою між сторонами ОСОБА_2 взяв на себе зобов'язання за власні кошти
відремонтувати автомобіль ОСОБА_1

28 липня
2006 року ОСОБА_2 сплатив ОСОБА_1 400 грн. в рахунок часткового відшкодування
витрат на лікування та проїзд.

Колегія
суддів вважає,  що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає,  оскільки суд
першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

За таких обставин
висновок суду про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 є законним і обґрунтованим.

Як
вбачається з матеріалів справи (а.с. 62),
ОСОБА_1 22 липня 2006 року був присутній при огляді місця події,  10 жовтня 2006 року був допитаний в якості
потерпілого,  26 січня 2007 року брав
участь у попередньому розгляді справи в суді та був присутній у судовому засіданні
9 лютого 2007 року,  що стосується решти
поїздок,  витрати на які він вимагає
відшкодувати,  то в матеріалах справи
відсутні докази,  які б
підтверджували,  що їх необхідність була
викликана участю у слідчих діях чи судових засіданнях.

В
матеріалах справи відсутні також докази необхідності придбання ліків,  перелік яких ОСОБА_1 надав суду першої
інстанції,  зокрема - призначення їх
лікарем у зв'язку з лікуванням внаслідок отриманих в результаті
дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень.

Доводи апелянта
про протилежне є безпідставними.

Витрати
ОСОБА_1 на оренду автомобіля не є прямою шкодою,  заподіяною злочином,  а отже не підлягають стягненню на
підставі  ст. 1166 ЦК України.

Що
стосується розміру відшкодування моральної шкоди,  то він визначений судом з урахуванням обсягу
та ступеня моральних і фізичних страждань ОСОБА_1,  виходячи з засад виваженості,  розумності та справедливості.

Отже,  рішення суду відповідає вимогам  ст.
ст. 22,  23, 1166,  1167,
1187 ЦК України.

Інші доводи
апеляційної скарги висновків суду також не спростовують.

Порушень
норм процесуального права місцевим судом колегією Суддів також не встановлено.

У
зв'язку з цим апеляційну скаргу необхідно відхилити,  а рішення суду - залишити без зміни.

Керуючись  ст.
ст. 303,  307 ч.1 п.1,  308,
313,  315 ЦПК України,  колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Зарічного районного суду м. Сум від 5 жовтня 2007 року в даній справі залишити
без зміни.

Ухвала
набирає законної сили негайно і може бути оскаржена в касаційному порядку
протягом двох місяців з дня її проголошення до Верховного Суду України.