Справа №
33ц-958-2007       Категорія 40
першій інстанції Будинкова Н.П. Доповідач Вадовська Л.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

24 грудня 2007
року   м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

Вадовської
Л.М.,  Ващенко Л.Г.,  Фадєєнко А.Ф.,

розглянувши у
попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до товариства з
обмеженою відповідальністю «Транзитпромсервіс» про захист прав споживача,  відшкодування матеріальної та моральної шкоди
за касаційною скаргою ОСОБА_1на рішення Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області від 23 червня 2005 року та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 6 грудня 2005 року,
-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
у липні 2003 року звернувся до суду з позовом до ТОВ «Транзитпромсервіс» про
відшкодування шкоди у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем обов'язків
по збереженню майна згідно ст.413 ЦК України в редакції 1963 року та з
порушенням його прав як споживача послуг. Позивач зазначив,  що у березні-квітні 2003 року належний йому
автомобіль «ІФА-Л 60»,  реєстраційний
номер НОМЕР_1,  знаходився на зберіганні
на території ринку по вул. Морозова в м. Бердянську. Щодобово він сплачував 2
грн. начальнику охорони за охорону автомобіля охоронцями ринку. Вночі 3-5
квітня 2003 року невстановленими особами було пошкоджено шляхом розрізування
шини 4-х коліс його автомобіля. Позивач просив стягнути з відповідача на
відшкодування вартості пошкоджених шин 2 308 грн. 00 коп.,  спричиненої зазначеними обставинами моральної
шкоди 3 500 грн. 00 коп.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 червня
2005 року в позові відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 6 грудня 2005 року
рішення суду першої інстанції залишено без змін.

В касаційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та
порушення норм процесуального права,
просить судові рішення скасувати,
ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Колегія суддів дійшла висновку,  що
підстави перегляду рішення суду першої інстанції та ухвали суду апеляційної
інстанції відсутні,  виходячи з
наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову,  суд першої інстанції,  та залишаючи рішення без змін,  суд апеляційної інстанції виходили з того,  що спірними є правовідносини по відшкодуванню
шкоди,  однак відповідач не надав доказів
заподіяння шкоди його майну та йому особисто саме винними діями відповідача,  а також того,
що між цими винними діями та заподіяною шкодою є причинний зв'язок.

Суди обґрунтовано зазначили,  що вимоги позивача,  які пред'явлені ним із посиланням на статті
413,  416,  419 ЦК
України в редакції 1963 року,  не
знайшли свого підтвердження при розгляді справи,  оскільки згідно зі статутом ТОВ
«Транзитпромсервіс» послуг зі зберігання майна не надає,  а наявна в справі квитанція не є належним
доказом договірних правовідносин зберігання,
так як свідчить не про внесення оплати за договором зберігання,  а про сплату 2 грн. ринкового збору та 1 грн.
ринкових послуг,  до того ж без
зазначення прізвища особа,  що провела
сплату.

Посилання позивача на Закон України «Про захист прав споживачів» як на
підставу своїх вимог є безпідставним,
оскільки за змістом цього Закону споживачем є громадянин,  який отримує,
замовляє,  використовує
товари,  роботи,  послуги для власних побутових потреб. Із
обставин справи вбачається,  що позивач у
вказаний ним час з власного автомобіля здійснював торгівлю
сільськогосподарською продукцією на території ринку,  обслуговування якого здійснюється ТОВ
«Транзинпромсервіс». За таких обставин між позивачем та відповідачем
правовідносини ,  які б підпадали під дію
Закону «Про захист прав споживачів»,  не
виникли.

Висновки суду першої та апеляційної інстанції відповідають обставинам
справи,  підтверджені належними та
допустимими доказами,  ґрунтується на
правильному застосуванні норм матеріального права. Доводи касаційної скарги цих
висновків не спростовують. Позивач не довів належними та допустимими доказами
факт укладення між ним та відповідачем у встановленому законом порядку та формі
договору зберігання.

Відповідно до ч.2 ст.324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно ст.335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати
або (та) вважати доведеними обставини,
що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним,  вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи,  що рішення і ухвала суду першої та
апеляційної інстанції відповідно постановлені з додержанням норм матеріального
та процесуального права. Підстави,
передбачені ст.341 ЦПК України для скасування судових рішень та
ухвалення нового рішення по суті позовних вимог відсутні.

Керуючись ст.332,
п.1 ч.1 ст.336,  ст.337 ЦПК
України,  колегія суддів судової палати у
цивільних справа апеляційного суду Одеської області

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької
області від 23 червня 2005 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області
від 6 грудня 2005 року -залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.