Справа
№ 22ц-1234/2007 р.
в 1 інстанції Куімов М.В.
інстанції Алєєва Н.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

08  листопада 2007 року колегія судової палати у
цивільних справах

Апеляційного
суду міста Севастополя в складі:

головуючого:        Сімоненко В.М.,

суддів:        Алєєвої Н.Г.,  Сундукова В.М.,

при
секретарі:      Благовідові А.В.,

за участю:  представників позивача - ОСОБА_1,

ОСОБА_2,  розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м. Севастополі апеляційну скаргу представника Центрального
науково-дослідницького інституту економіки м. Київ - ОСОБА_3 на рішення
місцевого суду Гагарінського району м. Севастополя від 17 квітня 2007р. по
справі за позовом ОСОБА_4 до Центрального науково-дослідницького інституту економіки
м. Київ про визнання незаконним звільнення,
поновлення на роботі,  стягнення
середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4
звернувся з позовом до Центрального науково-дослідницького інституту економіки
м. Київ (далі - ЦНДІЕ м. Київ) про визнання незаконними наказів ЦНДІЕ м. Київ
№4 від 16 лютого 2006р.,  №8 від 16
березня 2006р., просив поновити його на роботі,
а також стягнути заборгованість по заробітної платі з урахуванням
індексу інфляції в сумі 7170 грн.,
компенсацію за затримку розрахунку в сумі 11048, 82грн.,  середній заробіток за вимушений прогул -
11310 грн.,  та моральну шкоду у розмірі
15000грн.

Вимоги
мотивовані тим,  що позивач знаходився у
трудових відносинах з відповідачем та займав посаду керівника Севастопольського
відділення інституту. Наказом ЦНДІЕ м. Київ №4 від 16 лютого 2006р. йому була
оголошена догана за систематичне невиконання обов'язків,  однак за яки саме порушення вказано не було
та у позивача не були відібрані письмові пояснення. Наказом ЦНДІЕ №8 від 16
березня 2006р. позивачу знов оголошена догана за невиконання наказу «Про
підсумки роботи ЦНДІЕ у 2005р. та засобах по усуненню недоліків». Наказом від
ЗО березня 2005р. він був звільнений з посади на підставі п.3 ст. 4 0 КЗпП
України - за систематичне невиконання трудових обов'язків без поважних причин.
Вважає,  що його звільнення
незаконне,  так як наказом відповідача №9
від 17 березня 2006р. він вже був фактично звільнений від обов'язків керівника
Севастопольського відділення Центрального науково-дослідницького інституту
економіки м. Київ.

Рішенням
суду позов задоволено частково. Накази Центрального науково-дослідницького
інституту економіки м. Київ №4від 16 лютого 2006р.,  №8 від 16 березня 2006р. визнані незаконними.
ОСОБА_4 поновлений на посаді керівника Севастопольського відділення інституту.
Стягнуто з ЦНДІЕ на користь ОСОБА_4 заборгованість по заробітної платі в сумі
2100 грн.,  середній заробіток за час
вимушеного прогулу з урахуванням індексу інфляції - 11735, 48 грн. та моральна
шкода - 500грн.,  а всього - 14335, 48
грн. Вирішено питання про судові витрати. В іншої частині позову відмовлено.

В
апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення та ухвалення нового
про відмову у задоволенні позову,
апелянт посилається на те,  що порушення
трудового законодавства при звільнені позивача не допущені.

Вивчивши
матеріали справи,  доводи апеляційної
скарги,  колегія вважає,  що остання підлягає задоволенню частково.

Відповідно
до п.3 ст.40 КЗпТ України,  трудовий
договір,  укладений на невизначений
строк,  а також строковий трудовий
договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або
уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без
поважних причин обов'язків,  покладених
на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового
розпорядку,  якщо до працівника раніше
застосувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Зі справи видно,  що ОСОБА_4 працював
керівником Севастопольського відділення ЦНДІЕ,
наказами №4 від 16.02.2006р. та №8 від 16.03.2006р. йому оголошені
догани,  а 30.03.2006р. (наказ №15) він
звільнений з роботи по п.3 ст.40 КЗпТ України.

З тексту та змісту названих наказів вбачається,  що 16.02.2006р. позивач притягнутий до
дисциплінарної відповідальності за недоліки в організації роботи
Севастопольського відділення інституту у III-IV кварталах
2006р.,  у тому числі у зв'язку з
прийомом працівників не забезпечених фондом заробітної плати,  відсутністю договорів на виробництво НТП та
послуг,  зростаючою заборгованістю
відділення інституту по оплаті послуг та виплаті заробітної плати,  та ненаданням звітів по вказаним питанням
(а.с.8).

Наказом №8 від 16.03.2006р. позивачу повторно оголошена догана за тіж самі
недоліки,  яки викладені у наказі №7 від
03.03.2006р. (а.с.9),  а саме:
необґрунтоване збільшення списочного составу робітників та витрат
інституту,  відсутність договорів на
виконання робіт,  а також відсутність
звітів та письмових пояснень по названим фактам.

У зв'язку з неусуненням недоліків,  вказаних у наказах №№ 4, 7, 8 від
16.02.,  03.03.,  16.03.2006р. позивача звільнено з роботи.

Суд належно оцінив викладене та ті факти,  що в порушення вимог ч.1, 2 ст.14 9 КЗпТ
України до застосування дисциплінарних стягнень від позивача не витребувалися письмові
пояснення,  обидві догани ОСОБА_4
фактично оголошені за одні і тіж порушення,
після чого він був звільнений за тіж порушення,  по яким раніше вже був притягнутий до
дисциплінарної відповідальності і,
зробив правильний висновок щодо відсутності доказів,  підтверджуючих систематичне невиконання
позивачем трудових обов'язків,  та
обґрунтовано скасував названі накази і поновив ОСОБА_4 на роботі,  стягнувши на користь останнього
заборгованість по заробітній платі з урахуванням індексу інфляції,  середній заробіток за вимушений прогул,  моральну шкоду.

Проте,  розмір стягнутих сум
визначений неправильно без урахування виплачених відповідачем сум. У зв'язку з
чим рішення суду у вказаної частині підлягає зміні.

Зі справи видно та не заперечується сторонами,  що середній заробіток ОСОБА_4 складав 900грн.
у місяць,  у період з 01.09.2005р. по
30.03.2006р. заробітну плату позивачу виплачено 19.04.2006р. та 15.12.2006р. у
загальній сумі 4886, 66грн. (2200+2686, 66=4886, 66 - а.с.40, 80).
Заборгованість по заробітній платі складає 1413грн.34коп. (900x7-4886, 66=1413,
34),  а з урахуванням індексу інфляції -
1420грн.51коп. (1413x100, 5=1420, 51).

Вимушений прогул позивача мав місто у період з 30.03.2006р. по 17.04.2007р.
та склав .1 рік 17 днів. У зв'язку з чим на його користь підлягає стягненню
середній заробіток у сумі 11340 грн. (900x12 + 900:22x17 = 11340).

В іншій частини
назване рішення є законним та обґрунтованим.

Враховуючи
викладене,  керуючись ст.307 ЦПК
України,  колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Центрального науково-дослідницького інституту економіки
м. Київ - задовольнити частково.

Рішення місцевого суду Гагарінського району м. Севастополя від 17 квітня
2007р. у частині стягнення заборгованості по заробітної платі з урахуванням
індексу інфляції,  середнього заробітку
за вимушений прогул - змінити,  стягнути
з Центрального науково-дослідницького інституту економіки м. Київ на користь
ОСОБА_4 заборгованість по заробітній платі з урахуванням індексу інфляції
1420грн.51коп.,  середній заробіток за
вимушений прогул 11340грн.,  а разом
12760грн.51коп.

Стягнути з Центрального науково-дослідницького інституту економіки м. Київ
у дохід держави держмито у розмірі 127грн.60коп.

В іншої частини
рішення суду залишити без змін.

Рішення
вступає в законну силу з моменту його проголошення та може бути оскаржено в
касаційному порядку до Верховного суду України протягом 2-х місяців із дня
набрання чинності.