Справа#№ 22ц-6946/2007    Головуючий
Категорія-21  суддя - Хмельницька Л.І.
Доповідач: суддя
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

03
жовтня 2007 року       м. Донецьк

Апеляційний
суд Донецької області у складі головуючого: Краснощокової Н.С.,  суддів: Стратіло В.І.,  Маширо О.П. при секретарі Баранові В.І.,

з участю
позивача ОСОБА_1,  його предстаника
ОСОБА_2 відповідача ОСОБА_3,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду в м.Донецьку
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного
суду м. Донецька від 10 липня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про відшкодування шкоди,  заподіяної
внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2006 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом,  вказуючи,
що 11 жовтня 2005 року о 16 год.
15 хв. відповідач ОСОБА_3,  керуючи
транспортним засобом „Шевроле-Лачети"
державний номер НОМЕР_1
в м. Донецьку,  перед зміною напрямку
руху,  не переконавшись у безпеці
руху,  у порушення п.10.1 Правил
дорожнього руху України почав робити лівий розворот,  внаслідок чого скоїв зіткнення з належним
йому автомобілем „ДЕО-Ланос" державний номер НОМЕР_2,  в результаті чого його автомобіль отримав
механічні ушкодження і вартість ремонту становить 5058 грн. 30 коп.3а фактом
цієї дорожньо-транспортної пригоди ( далі ДТП)
співробітники міліції склали протокол у відношенні відповідача про
адміністративне правопорушення. Постановою суду його було притягнуто до
адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Відповідач у добровільному
порядку відмовився відшкодувати заподіяну шкоду,  у зв'язку з чим позивач просив постановити
рішення,  яким утримати з відповідача в
рахунок відшкодування матеріальної шкоди,
заподіяної джерелом підвищеної небезпеки 5058 грн. ЗО коп.,  моральну шкоду у розмірі 5000 грн.,  судові витрати-259,  50 грн.,
а всього на загальну суму 10317 грн. 80 коп.

Рішенням Ленінського районного суду м. Донецька від 10
липня 2007 року позов задоволено частково. Суд стягнув з відповідача на користь
позивача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 5058 грн. 30 коп,  в рахунок відшкодування моральної шкоди-1000
грн.,  витрати на експертизу-200 грн.,  в іншій частині позовних вимог відмовив,  а також стягнув з відповідача на користь
держави держмито в сумі 59 грн.50 коп..

Не погодившись з таким рішенням,
відповідач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу,  вказуючи,
що вважає рішення таким,  що не
відповідає діючому законодавству,  є
необгрунтованим та незаконним.

При цьому посилався на те,  що суд
першої інстанції не дав належної оцінки

висновкам експертиз та поясненням експертів у суді про те,  що позивачем також було

допущено порушення Правил дорожнього руху,
яке полягає у тому,  що він
рухався по

трамвайній колії. Згідно з висновками експертиз позивач порушив
пп.11.8,  10.1

Правил дорожнього руху. Незважаючи на це,
суд ухвалив рішення,  яким
повністю

задовольнив матеріальні вимоги позивача.

Апелянт просив скасувати рішення суду першої інстанції,  при розгляді справи заслухати пояснення
спеціаліста автотехніка та експертів.

Від представника позивача надійшли письмові заперечення на скаргу,  де йдеться про її відхилення та про залишення
рішення суду без змін.

У судовому засіданні в апеляційній інстанції апелянт просив рішення суду скасувати
та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Позивач ОСОБА_1 та його представник заперечували проти скарги,  просили її відхилити,  а рішення суду першої інстанції залишити без
змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення сторін,  перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги в межах
оскарження,  апеляційний суд вважає,  що скарга підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до пп.1, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами
для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або
зміни рішення є неповне з'ясування обставин,
що мають значення для справи,
неправильне застосування норм матеріального права.

Приймаючи рішення про стягнення на користь позивача
матеріальної шкоди у повному обсязі та частково задовольняючи позов в частині
відшкодування моральної шкоди,  суд
першої інстанції встановив,  що
11.10.2005 року о 16 год.
15 хв. напроти зупинки громадського транспорту „Південний автовокзал"
і біля магазину „Подарунки" по пр. Ленінському сталася ДТП: зіткнення між
автомобілем „ДЕО-Ланос" державний номер НОМЕР_2 під керуванням позивача
ОСОБА_1 та автомобілем „Шеврале- Ланчети" державний номер НОМЕР_1 під
керування відповідача ОСОБА_3 Внаслідок ДТП автомобіль позивача було
пошкоджено.

Постановою судді Ленінського райсуду
м. Донецька від 5 12.2005 р. відповідача ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні
адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП,  за те,
що 11.10.2005 р. він,  керуючи
вказаним автомобілем на пр. Ленінському перед зміною напрямку руху не
переконався в безпеці маневру і скоїв зіткнення з автомобілем позивача.

Суд також посилався на висновки автотехнічної експертизи №1455/18 від
18.04.2006 p.,  де вказано,  що
місцем ДТП не є
перехрестя і водій ОСОБА_3 перед зміною напрямку повинен був переконатися в
безпеці руху,  не чинити перешкод іншим
учасникам руху і діяти відповідно до вимог п.10.1 Правил дорожнього руху
України і він мав технічну можливість уникнути ДТП виконуючи вимоги вказаного пункту Правил.

Висновки додаткової та повторної автотехнічних експертиз суд не прийняв до
уваги,  посилаючись на те,  що експертом при проведенні додаткової
експертизи взяті вихідні дані,  які не
відповідають дійсності,  а з висновків
повторної експертизи вбачається,  що дії
водія ОСОБА_1 на ранньому етапі розвитку події не відповідали вимогам п. 11.8
Правил дорожнього руху,  але згідно з
вказаним пунктом дозволяється рух по трамвайній колії за умови,  що це не заборонено дорожніми знаками або
дорожньою розміткою. При цьому суд виходив з того,  що позивач весь час у судовому засіданні
стверджував,  що за 180 м. він виїхав на
трамвайне полотно і їхав прямо до зіткнення,
даних що він виїхав на трамвайне
полотно з метою обігнати або об'їхати

автомобіль
немає,  в місці ДТП відсутня дорожня
розмітка та знаки,  які б забороняли рух
по трамвайній колії.

За таких обставин суд дійшов висновку,
що позивачем надані докази на підтвердження позовних вимог і,  керуючись ст.1187 ЦК України
постановив рішення про відшкодування матеріальної шкоди у повному обсязі.

Суд також посилався на ст.1167 ЦК
України,  де йдеться про те,  що моральна шкода відшкодовується незалежно
від вини фізичної особи,  яка її завдала,  якщо шкода завдана каліцтвом,  іншим ушкодженням здоров'я фізичної особи
внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

При цьому суд виходив з того,  що автомобіль позивача було пошкоджено,  він потребував ремонту,  деякий час позивач не міг ним користуватись,  хоча автомобіль йому був потрібний як
підприємцю,  який займається оптовою торгівлею.
З урахуванням наведеного суд стягнув з відповідача на користь позивача моральну
шкоду у розмірі 1000 грн.

Проте з такими висновками повністю погодитись не можна,  оскільки вони не відповідають обставинам
справи та не ґрунтуються на законі.

З пояснень позивача ОСОБА_1,  які суд
першої інстанції визнав достовірними і поклав їх в основу рішення
вбачається,  що 11 жовтня 2005 року о 16 год. 15 хв. він
рухався на належному йому на праві власності автомобілі „ДЕО-Ланос"
державний номер НОМЕР_2 по
пр.Ленінському в м. Донецьку в бік ТК „Золотое
Кольцо". Оскільки було велике скупчення транспорту,  дільницю дороги в районі зупинки „Південний
автовокзал",  він долав,  рухаючись по трамвайній колії попутного
напрямку зі швидкістю 60 км./год. Попереду правіше по лівій смузі на відстані
біля 10 метрів рухався автомобіль „Шеврале- Лачети" під керуванням
ОСОБА_3,  який не переконався в
безпеці,  став виконувати лівий розворот.
Побачивши небезпеку,  ОСОБА_1
загальмував,  але з-за покриття дороги та
дощу гальмування результатів не дало і сталося зіткнення,  внаслідок чого автомобілі отримали механічні
пошкодження.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав і вказував,  що він дійсно у цей час рухався у вказаному
місці на своєму автомобілі по лівій смузі. Переїхавши міст,  включив сигнал лівого повороту і,  переконавшись,  що для виконання маневру повороту в
протилежному напрямку немає перешкоди,
почав поворот,  рухаючись зі
швидкістю десь 5 км/год.,  однак під час
розвороту отримав удар у ліву бокову частину свого автомобіля,  зіткнувшись з автомобілем позивача.
Вважає,  що у даній ДТП є вина як
його,  так і вина позивача,  який не мав права рухатися по трамвайній
колії.

Таким чином,  судом встановлено,  підтверджено доказами і сторонами не
заперечується,  що ДТП сталася
внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки. При цьому відповідач
рухався по лівій смузі проїжджої частини шириною 7, 5 м.,  виконував маневр розвороту вліво,  а позивач в цей час рухався по трамвайній
колії,  що розташована на одному рівні з
проїжджою частиною.

Суд першої інстанції не звернув увагу,
що питання відшкодування шкоди,
завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки,  врегульовано ст.1188 ЦК України,  де вказано,
що шкода,  завдана внаслідок
взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних підставах,
а саме:

1) шкода,  завдана одній особі з вини іншої особи,  відшкодовується винною

особою;

2)  за наявності вини лише особи,  якій завдано шкоди,  вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини осіб,  діяльністю яких було завдано шкоди,  розмір

відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин,  що мають

істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру матеріальної шкоди у зв'язку з пошкодженням
автомобіля позивача,  суд першої
інстанції обґрунтовано посилався на висновки,
що містяться у акті авто - товарознавчого дослідження №1143/05-10 від 26
жовтня 2005 року,  де йдеться про те,  вартість матеріальної шкоди,  завданої позивачу складає,  3423 грн.98 коп.,  а з урахуванням втрати товарного виду
матеріальна шкода становить 5058 грн. 30 коп. (а.с. 13). Проти цих обставин
відповідач не заперечував

Що стосується висновків суду про наявність вини лише
відповідача у даній ДТП,  вони не відповідають фактичним обставинам справи.

Згідно з висновками авто-технічної експертизи №1454/18
від 18.04.2006 року відповідач ОСОБА_3 порушив вимоги п.10, 1 Правил дорожнього
р;уху України (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001
р. №1306; із подальшими змінами) (далі Правила),  де йдеться про те,  що перед початком руху,  зміною напрямку руху,  водій повинен переконатися у тому,  що це буде безпечним та не утворить перешкод
або небезпеки іншим учасникам руху (а.с.42-43).

З урахуванням наведеного,  суд дійшов
правильного висновку про протиправність дій відповідача,  які призвели до негативних наслідків,  причинний зв'язок між його протиправними
діями та настанням негативних наслідків,
а також наявність вини відповідача у заподіянні шкоди.

Разом суд безпідставно залишив без уваги ту обставину,  що згідно з п.11.8 Правил по трамвайній колії
попутного напрямку,  розташованому на
одному рівні з проїжджою частиною для нерейкових транспортних засобів,  дозволяється рух за умови,  що це не заборонено дорожніми знаками або
дорожньою розміткою,  а також під час
обгону,  об'їзду,  коли ширина проїжджої частини недостатня для
виконання об'їзду без виїзду на трамвайну колію.

Вказаний пункт Правил також регламентує: якщо проїжджа частина має дві
смуги для руху у даному напрямку нерейкових транспортних засобів - виїжджати на
трамвайну колію,  розташовану посередині
проїжджої частини дороги,  заборонено.

Згідно з висновками повторної судово - авто технічної експертизи №496/18
від 19.02.2007 року водій автомобіля „ДЕО-Ланос" ОСОБА_1 порушив вимоги
п.11.8 Правил дорожнього руху,  оскільки
він не повинен був рухатись по трамвайній колії,  так як у даному випадку проїжджа частина має
дві смуги для руху нерейкових транспортних засобів загальною шириною 7, 5 м. і
за таких обставин водій ОСОБА_1 не повинен був рухатись по трамвайній смузі. У
експертизі також йдеться про те,  що
відповідно до визначення терміну „проїжджа частина" - трамвайна колія не
являється її елементом,  тобто трамвайна
колія не є додатковою смугою проїжджої частини,
а використовувати її можливо лише в суворо встановлених випадках,  перелічених у вказаному пункті Правил: при
випереджені або при об'їзді.

Порушення вказаного пункту Правил з боку позивача
сформувало одну з умов для настання пригоди і знаходиться у причинному зв'язку
між його діями та настаннями негативних наслідків (а.с. 105-107).

За таких обставин апеляційний суд вважає,
що ДТП сталася
з вини обох водіїв і з урахуванням обставин справи ступінь вини кожного з них є
однаковою,  тобто ступінь вини кожного з
учасників даної ДТП становить
50% .

Покладаючи на відповідача обов'язок по відшкодуванню матеріальної
шкоди,  суд першої інстанції не врахував
вказаних обставин.

Відповідно до ч.2 ст.1193 ЦК
України,  якщо груба необережність
потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди,  то залежно від ступеня її вини ( а в разі
вини особи,  яка завдала шкоди,  - також залежно від ступеня її вини) розмір
відшкодування зменшується,  якщо інше не
встановлено законом.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає,  що розмір відшкодування матеріальної
шкоди,  підлягає зменшенню з урахуванням
вини позивача,  тобто на 50 відсотків.

Що стосується відшкодування моральної шкоди,  апеляційний суд вважає,  що у задоволенні позову в цій частині слід
відмовити. Вирішуючи спір в цій частині,
апеляційний суд виходить з роз'яснень,
що містяться у абз.2 п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України „ Про
судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31
березня 1995 р. №4 (зі змінами,
внесеними постановою від 25 травня 2001 р. №5) ,  де йдеться про те,  що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність
такої шкоди,  протиправність діяння
заподіювача,  наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача шкоди та вини останнього
в її заподіянні.

Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по
відшкодуванню моральної шкоди,  якщо
доведе,  що остання заподіяна не з її
вини.

Оскільки ДТП сталася внаслідок протиправної поведінки як
відповідача,  так і позивача,  а ступінь вини кожного з них є
однаковою,  апеляційний суд вважає,  що у задоволенні позову в цій частині слід
відмовити,  що буде відповідати засадам
розумності,  виваженості та
справедливості.

Відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України якщо суд апеляційної
інстанції,  не передаючи справи на новий
розгляд,  змінює рішення або ухвалює
нове,  суд відповідно змінює розподіл
судових витрат.

З матеріалів справи вбачається,  що
позивач поніс витрати,  пов'язані з оплатою
за проведення авто - товарознавчого дослідження у розмірі 200 грн.

Між тим,  оскільки позов підлягає
частковому задоволенню,  необхідно
врахувати вимогами ч.1 ст.88 ЦПК України,
де вказано: якщо позов задоволено частково,  судові витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин судові витрати,
пов'язані з оплатою за проведення дослідження,  підлягають стягненню з відповідача на користь
позивача пропорційно задоволеним вимогам,
тобто у розмірі 100 грн.

Витрати,  пов'язані зі сплатою
судового збору,  слід покласти на кожного
з сторін і стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 по 29 грн. 75 коп. на користь держави
з кожного.

Керуючись ст.ст. 88,
303,  304,  307,
п.п 1, 4 ст. 309,  313,  314,
316,  317,  319 ЦПК України,  ст.ст. 1188,
1193 ЦК України,  апеляційний суд,  -

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Донецька від 10 липня 2007 року
скасувати і ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної
шкоди 2529 грн. 15 коп.
та в рахунок відшкодування судових витрат - 100 грн.

У задоволенні    інших позовних
вимог,  а також    в частині відшкодування моральної шкоди
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 та з ОСОБА_1 судовий збір в рахунок держави по 29 грн.
75 коп.3 кожного.

Рішення апеляційного суду набирає чинності з моменту його
проголошення,  однак може бути оскаржене
протягом двох місяців з моменту набрання ним законної сили безпосередньо до
суду касаційної інстанції.