УХВАЛА

Іменем України

27 грудня 2007
року Апеляційний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді:
Головчук С. В. суддів: Миніч Т.І.,
Забродського М. І. при секретарі судового засідання Прищепі О.А.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.  Житомирі апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_1. - ОСОБА_2 на рішення Новоград - Волинського міськрайонного
суду від 19 жовтня 2007 року,

у справі
за позовом ОСОБА_1 до Відкритого Акціонерного Товариства „Новоград - Волинський
м'ясокомбінат" про стягнення заробітної плати, -

ВСТАНОВИВ:

У липні
2007 року позивач звернувся з вказаним позовом до відповідача та просив
стягнути з його середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної
плати по час фактичного розрахунку,  компенсацію
за невикористану відпустку за 16 місяців,
недоотриману заробітну плату за 1152 години роботи,  недоотриману заробітну плату за 384 години
роботи у нічний час,  подвійний розмір
заробітку у святкові та неробочі дні у розмірі 60 грн.24 коп,  1700 гривень на відшкодування моральної шкоди
та провести індексацію витребуваної суми.

В
процесі розгляду справи ОСОБА_1змінив та уточнив свої вимоги і просив стягнути
з ВАТ „Новоград-Волинський м'ясокомбінат":

·  середній
заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати по час фактичного
розрахунку у розмірі 734,  8 грн.;

·  компенсацію
за невикористану відпустку за 16 місяців у розмірі 979, 33 грн.;

·  недоотриману
заробітну плату за 1792 години роботи у розмірі 4497, 92 грн.;

·  недоотриману
заробітну плату за 384 години роботи у нічний час в розмірі 1349, 38 грн.;

- подвійний
заробіток за роботу у  святкові  та неробочі дні  у розмірі 180, 72грн.;

-
неотриманий  прибуток  через
неможливість  стати  на
облік  до  центру зайнятості населення в розмірі середньомісячного
заробітку - 734.8 грн. та

Справа
22ц/24  97                                   Головуючий у суді 1 -ої інстанції
Кузьменко Л.В.

Категорія
41                                            Суддя-доповідач
Забродський М. І.

1700 грн. на відшкодування
моральної шкоди. Зазначав,  що 27 жовтня
2005 року він був прийнятий відповідачем на роботу комірником експедиції,  а 1 березня 2007 року за п.1,   ст. 36 КЗпП України був звільнений з цієї
посади. Проте при звільненні йому не виплатили заробітну плату за січень та
лютий 2007 року і компенсацію за невикористану відпустку. Крім того,  в день звільнення він не отримав трудову
книжку і це позбавило його можливості стати на облік до центру зайнятості та
одержувати допомогу по безробіттю.

Починаючи
з моменту прийняття на роботу і до звільнення позивачу неправильно
нараховувалась заробітна плата. Відповідач нараховував її виходячи з 7-ми
годинного робочого дня при шестиденному робочому тижні,  хоча фактично він відпрацьовував по 70 годин
на тиждень. Таким чином кожного місяця він недоотримував заробітну плату за 112
годин,  а за час роботи в товаристві йому
неоплачено 1792 години робочого часу.

Неотримував
ОСОБА_1заробітну плату у подвійному розмірі за роботу у такі святкові дні як 1
січня 2006 року,  7 січня 2006 року та 2
травня 2006 року.

Працюючи
у нічний час з 22 години до 6 години ранку,
йому фактично оплачувалась робота тільки за 56 годин на місяць,  а не за 80 годин. Всього неоплачена робота за
384 години.

Рішенням
Новоград-Волинського міськрайонного суду від 19 жовтня 2007 року позов
задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 682 грн.09 коп.
середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та 200 гривень
на відшкодування моральної шкоди.

В
апеляційній скарзі представник позивача просить рішення суду скасувати та
постановити нове про задоволення вимог позивача. Вважає,  що суд не звернув увагу на те,  що при відрядній формі оплати праці основною
складовою розрахунку заробітної плати працівників є норма виробітку. Проте суд
дослідив у засіданні лише табелі обліку робочого часу. Крім того вважає,  що суд безпідставно відхилив покази
свідків,  які стверджували,  що заробітна плата їм нараховувалась за меншу
кількість годин їх роботи на підприємстві.

Розглянувши
справу в межах доводів,  викладених в
апеляційній скарзі,  суд вважає,  що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом
встановлено,  що ОСОБА_1з 27 жовтня 2005
року по 1 березня 2007 року працював комірником експедиції по 2 розряду з
колективною матеріальною відповідальністю з відрядною оплатою праці (а.с. 28,
49-50).

Відповідно
до  ст.
90 КЗпП України при відрядній оплаті праці розцінки визначаються
виходячи з установлених розрядів роботи,
тарифних ставок (окладів) і норм виробітку (норм часу).

Відрядна
розцінка визначається шляхом ділення погодинної (денної) тарифної ставки,  яка відповідає розряду роботи,  що виконується,  на погодинну(денну) норму виробітку. Відрядна
розцінка може бути визначена також шляхом множення погодинної (денної) тарифної
ставки,  яка відповідає розряду
роботи,  що виконується,  на встановлену норму часу в годинах або днях.

3
матеріалів справи видно,  що заробітна
плата позивачу нараховувалась відповідно до відрядних нарядів,  які складалися кожного місяця з урахуванням
відпрацьованого часу і тарифної ставки та виплачувалась у встановлені терміни
(а.с. 55-72).

Статтею
ч.2  ст.
97 КЗпП України передбачено,  що
форми і системи оплати праці,  норми
праці,  розцінки,  тарифні сітки,  ставки,
схеми посадових окладів,  умови
запровадження та розмірі надбавок,
доплат,  премій,  винагород,
та інших заохочувальних,
компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами,  установами,
організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і
гарантій,  передбачених
законодавством,  генеральною та
галузевими (регіональними) угодами.

Тому суд
дійшов обгрунтованого висновку про те,
що відповідач відповідно до колективного договору та затверджених на
підприємстві розмірів виплат,  доплат і
надбавок до тарифних ставок і посадових окладів проводив виплати позивачеві в
період його роботи в товаристві та відмовив у задоволенні позову,  щодо стягнення заробітної плати за 1792
години роботи,  384 години роботи у
нічний час,  не оплату за роботу у
святкові та неробочі дні.

Доводи
апеляційної скарги про те,  що суд не
взяв до уваги покази свідків,  які стверджували,  що позивач працював по 24-28 годин і час
відпочинку складав 44-48 годин,  а
заробітна плата нараховувалась за 7 годин роботи при 6-ти денному робочому
тижні безпідставні. З наданих суду табелів обліку робочого часу позивача
видно,  що сума робочого часу ОСОБА_1. не
перевищує норм встановлених Рішеннями Міністерства праці і соціальної політики
України від 12 жовтня 2004 року „ Про норму тривалості робочого часу на 2005
рік",  від 4 жовтня 2005 року „Про
норму тривалості робочого часу на 2006 рік" та від 9 жовтня 2006 року „
Про норму тривалості робочого часу на 2007 рік".

За
наведених обставин суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування немає.

Керуючись       ст.
ст.    209, 303, 304, 307, 308,
313-315   ЦПК   України,
апеляційний суд-

УХВАЛИВ:

Апеляційну       скаргу
представника   позивача   ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Новоград-Волинського міськрайонного  суду
Житомирської області від 19 жовтня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Верховного Суду України на протязі двох місяців.