Справа №22-ц-1321 / 2007 р.                              Головуючий
у 1-ій інстанції Фоменко І.М.
12                                                          Суддя-доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04  грудня
2007  року     колегія
суддів  судової  палати
у  цивільних  справах Апеляційного суду Сумської області у
складі:

Головуючого -
Попруги С. В.

суддів - Гагіна
М. В.,  Кононенко О.Ю.

з участю
секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.

та осіб,  які приймають участь у справі - позивача
ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області
цивільну справу за апеляційною скаргою Сумської міської ради

на рішення
Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 серпня 2007 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Сумської міської ради,
треті особи: Управління архітектури та містобудування Сумської міської
ради,  Комунальне підприємство  «Сумське міське бюро технічної
інвентаризації»  про визнання права
власності на самочинно збудовані будівлі , -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 серпня 2007 року позовні вимоги
ОСОБА_1 задоволено.

Визнано
право власності за ОСОБА_1 на самочинно збудовані будівлі на земельній ділянці
житлового будинку АДРЕСА_1,  а саме: сіни
під літ. «б-1»,  сарай під літ. «В»,  гараж під літ. «Д»,  вбиральня під літ. «Ж».

В апеляційній
скарзі Сумська міська рада просить скасувати рішення суду та ухвалити нове
рішення,  яким відмовити в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1,  вважаючи,  що рішення суду прийняте з неповним
з'ясуванням обставин,  що мають значення
для справи,  висновки суду не
відповідають фактичним обставинам справи.

Вказує
на те,  що з матеріалів справи не
вбачається,  що відповідачем порушено
права,  свободи та інтереси позивача.

Вказує,  що земельна ділянка,  на якій позивачем зведено самочинне
будівництво ,  належить територіальній
громаді міста Суми.

Зазначає,  що суд не врахував,  що позивач не звертався до відповідача з
питання про надання дозволу на будівництво та про узаконення самочинно зведених
будівель,  Сумська міська рада не вчиняла
будь - яких дій,  які б свідчили про
невизнання чи оспорювання ним права власності за позивачем.

Судова
колегія,  заслухавши доповідь судді,  пояснення сторін,  що з'явилися,
перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної
скарги,  вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно
до  ст. 308 ЦПК України апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може
бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Суд
першої інстанції,  задовольняючи позов
ОСОБА_1,  виходив з того,  що земельна ділянка виділена для будівництва
та обслуговування житлового будинку,  а
самочинно зведені будівлі не порушують права інших осіб.

Судом
встановлено,  що ОСОБА_1 на праві
приватної власності належить будинок АДРЕСА_1(а.с. 6).

Згідно
технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстрований житловий
будинок під літ. «Б-1»,  з надвірними
господарчими та побутовими будівлями: огорожа № 1-2,  сіни літ. «б-1»,  сарай літ. «В»,  гараж літ. «Д»,  вбиральня літ. «Ж»,  які є самочинно збудованими (а.с. 9-14).

Відповідно
до частин 1,  2 статті 376 ЦК України будівля
вважається самочинним будівництвом,  якщо
вона збудована на земельній ділянці,  що
не була відведена для цієї мети,  або без
належного дозволу чи належно затвердженого проекту,  або з істотними порушеннями будівельних норм
та правил. За таких умов,  особа,  яка здійснила самочинне будівництво не набуває
права власності на нього.

Проте
норми ч.5  ст.  376 ЦК
України надають право користувачу земельної ділянки вимагати у судовому
порядку визнання за ним право власності на нерухоме майно,  яке самочинно збудоване на ній,  якщо це не порушує права інших осіб.

Колегія
суддів апеляційного суду погоджується з висновком місцевого суду щодо підстав
задоволення позову.

З
матеріалів справи вбачається,  що
земельна ділянка площею 837 кв.м. ,  що
розташована у АДРЕСА_1,  рішенням № 109
від 17 жовтня 1957 року виконавчого комітету Сумської міської ради депутатів
трудящих виділена для будівництва та обслуговування зазначеного житлового
будинку.

Зведені
на зазначеній земельній ділянці без належного дозволу будівлі не порушують
права суміжних землекористувачів.

Посилання
заявника апеляційної скарги на проведення позивачем будівельних робіт всупереч
порядку,  встановленому Порядком
вирішення питань,  пов'язаних із
самочинним будівництвом,  затвердженим
рішенням Сумської міської ради від 7 лютого 2007 року № 378,  не спростовують висновків суду про те,  що за позивачем слід визнати право власності
на вказані будівлі,  оскільки підстави
для відмови в цьому,  передбачені  ст.
ст.  375,  367 ЦК
України,  відсутні. Вирішення цього
питання відноситься до компетенції суду на підставі ч.5  ст.
376 ЦК України.

Доводи
апеляційної скарги про відсутність будь-яких дій з боку відповідача стосовно
оспорювання або невизнання права власності за позивачем не можуть бути прийняті
колегією суддів до уваги,  так як
відповідно до ч.1  ст. 15 ЦК України
кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його
порушення,  невизнання або оспорювання.

Оскільки
між сторонами у справі існує спір з приводу наявності чи відсутності у позивача
права власності на самочинне будівництво,
то дані правовідносини є оспорюваними і підлягають захисту в судовому
порядку.

За таких
обставин,  доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої інстанції щодо підстав для задоволення
позову на не надають апеляційному суду правових підстав для скасування
законного та обґрунтованого судового рішення.

Керуючись  ст.
ст.  303,  304,
п.1 ч.1  ст.  307,
308,  313,  п.1 ч.1
ст.  314,  315,
317,  319 ЦПК України судова
колегія судової палати , -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Сумської міської ради відхилити.

Рішення  Ковпаківського районного  суду м. Суми
від 23   серпня  2007
року залишити без змін.

Ухвала  набирає
законної  сили   з
моменту  проголошення,    але
може   бути оскаржена
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.