АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

"20"
грудня 2007 року

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області в
складі:

головуючого -
Козака І.О.

суддів - Шевчук
Г.М. ,   Дикун С. І.

при секретарі -
Стець І.В.

з участю
- позивача ОСОБА_1  розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Козівського районного суду від 12 вересня 2007 року
по справі за позовом ОСОБА_1 до селянської спілки "Батьківщина"
Козівського району про стягнення невиплаченої заробітної плати та повного
остаточного розрахунку в сумі 4080 грн.,
-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1  звернувся із апеляційною скаргою на рішення
Козівського районного суду від 12 вересня 2007 року,   яким у позові ОСОБА_1 до селянської спілки
"Батьківщина" Козівського району про стягнення невиплаченої
заробітної плати та повного остаточного розрахунку в сумі 4080 грн. відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1  просив
скасувати рішення суду та направити справу на новий розгляд. При цьому апелянт
зазначив,   що суд безпідставно відмовив
у задоволенні позовних вимог,   не
врахував,   що при звільненні з роботи у
1990 році підприємство,
правонаступником якого є відповідач,
заборгувало йому заробітну плату,
відрядні та не провело з ним остаточного розрахунку. Крім того
зазначив,   що наказ про його звільнення
відсутній,   звільнення проведено
неправомірно,   а тому він і надалі
перебуває у трудових відносинах з відповідачем.

Під час
розгляду справи в апеляційному суді апелянт підтримав апеляційну скаргу.

Судом
встановлено,   що ОСОБА_1  працював у Козівському міжгосподарському
підприємстві по виробництву яловичини (далі - МПВЯ),   правонаступником якого є відповідач,   з 30.05.1980 року на посадах
бухгалтера-претензиста,   а пізніше -
голови ревізійної комісії підприємства.

Наказом
директора МПВЯ № 56 від 02.06.1989 року позивача звільнено з роботи за  ст. 40 п.1 КзпП УРСР,   що стверджується оглянутою в судовому
засіданні книгою наказів МПВЯ.

Справа №
22а-1201        Головуючий у 1 -й
інстанції - Кренцель М. І.

Категорія-
41                   Доповідач - Дикун С.І.

2

Виплата
заробітної плати позивачу проводилась своєчасно,   розрахунок при звільненні проведений,   як вбачається із оглянутої судом книги №1
нарахування заробітної плати у Козівському МПВЯ за 1989 рік.

Колегія
суддів вважає,   що апеляційну скаргу
слід відхилити,   виходячи із наступних
мотивів.

Відмовляючи
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1  про
стягнення невиплаченої заробітної плати та повного остаточного розрахунку в
сумі 4080 грн,   суд виходив з тих
обставин,   що на момент звільнення
позивача наказом МПВЯ від

02.06.1989           року з ним проведено повний
розрахунок.

Колегія
суддів погоджується із висновком суду про відмову у задоволенні позовних вимог
і підстав для скасування рішення суду не вбачає.

Крім
того,   як видно з матеріалів
справи,   до суду за захистом своїх
трудових прав ОСОБА_1  звернувся
25.04.2007 року. При цьому позивач вважав,
що з ним не було проведено
розрахунку  при  звільненні
відповідно  до  запису у трудовій книжці

13.06.1990           року,   не виплачено заробітну плату,   відпускні,
не оплачено відрядні.

Відповідно до
вимог ч.1  ст.  233 КзпП України працівник може звернутись із

заявою
про вирішення трудового спору безпосередньо до районного,   районного в місті,   міського чи міськрайонного суду в
тримісячний строк з дня,   коли він
дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права,   а у справах про звільнення - в місячний
строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової
книжки.

Якщо
місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин,   у позові може бути відмовлено з цих підстав.

Посилання
ОСОБА_1  на частину 2 статті 233 КзпП
України,   якою передбачено право
звернення до суду з позовом про стягнення заробітку без обмеження будь-яким
строком,   є безпідставними,   оскільки Закон України від 11.07.2001 року
№2620-111,   згідно з яким зазначена
стаття доповнена частиною другою,   не
поширюється на правовідносини,   що
виникли до набрання чинності цим Законом.

Колегія
суддів,   керуючись  ст.
ст. 307 ч.1п.1,   308,   315 ЦПК України,   -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Козівського районного суду від 12 вересня 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення,
однак може бути оскаржена протягом двох місяців шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України.