Справа №2-167
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„27"
березня 2007 р.       Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

у складі:
головуючого, судді                                            -  Потьомкіна
О.П.

при секретарі                                                   -  Паращенко
В.Д.

за участю представників: позивача               -  ОСОБА_2

відповідачів         -  Юфєрєвої
О.М., Димченко О.М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства „Північний
гірничо-збагачувальний комбінат" і Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі про стягнення недоплат по втраченому
заробітку та компенсації за порушення строків виплати недоплат в зв'язку з
відшкодуванням шкоди здоров'ю, -

ВСТАНОВИВ:

18.04.2006р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного
товариства „Північний гірничо-збагачувальний комбінат" та Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань України в м. Кривому Розі про стягнення
недоплат по втраченому заробітку та компенсації за порушення строків виплати
недоплат в зв'язку з відшкодуванням шкоди здоров'ю - а.с.2-5.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 у позові вказав, що він
працював машиністом екскаватора Тернівського РУ ВАТ „Північний ГЗК" і йому
вперше згідно висновку ВТЕК
від 27.05.1985р. встановлена втрата профпрацездатності у зв"язку з
профзахворюванням -45%. Крім
того, він працював машиністом екскаватора і в управлінні механізації ВАТ
„Криворіжсільбуд". Вина кожного з підприємств рівна - 50%, що була
встановлена на той час рішенням Тернівського райсуду м. Кривого Рогу від 30.12.1986р. 45% втрати ним
профпрацездатності було встановлено до 10.08.1991р., далі - 60%, а з 10.08.1992р.
- 60% безстроково.
На даний час ВАТ „Криворіжсільбуд" - ліквідовано.

Свого часу відповідач - ВАТ „Північний ГЗК", не
застосував коефіцієнт підвищення тарифних ставок на суму відшкодування шкоди
1,4 з листопада 1996 року згідно СПАП № 215/55 від 28.11.1996р., чим порушив
вимоги п.28 „Правил відшкодування шкоди...", затверджених постановою КМУ
від 23.06.1993р. № 472. Для
даного перерахунку слід взяти середній заробіток машиніста екскаватора в
розмірі 17769,23 крб.
згідно наказу від 05.01.1993р. №3
станом на 01.08.1992р.

Таким чином, його заробіток для перерахунку з урахуванням усіх інших
коефіцієнтів підвищення буде складати: 17769,23
крб. х 1,5(08.92р.) х 1,1(11.92р.)
х 1,5(01.93р.) х 2,0(06.93р.) х 2,89(09.93р.) х 3,0(12.93р.) х 2,0(07.94р.) х
2,0(10.94р.) х 3,0(02.95р.) х 3,4(12.95р.) = 31113798 крб. або 311,14
грн.; а 60% втрати
ним працездатності -
311,14 грн. х 60%
: 100% х 50%
: 100% = 93,34 грн.

Недоплати по ВАТ
„Північний ГЗК" складуть:

·
з 01.01.1996р. його необхідно було виплачувати по 93,34 грн., виплачено
по 62,97 грн.,
недоплата за 10 місяців
складає: 30,37 грн. х 10 міс. = 303,70 грн. по 01.11.1996р.;

·
з 01.11.1996р. необхідно було виплачувати при К-1,4 по 130,68 грн., було
виплачено по 62,97 грн.,
недоплата за 15 місяців
складає: 67,71 грн. х 15 міс. = 1015,65 грн. по
01.02.1998р.;

·
з 01.02.1998р. необхідно було виплачувати по 130,68 грн., фактично
було виплачено по 88,16 грн.,
недоплата за 11 місяців
складає: 42,52 грн. х 11 міс. = 467,72 грн. по
01.01.1999р.;

2

· з
01.01.1999р. необхідно було виплачувати при К-1,12 по 146,36
грн., виплачено при К-1,12
по 98,74 грн.,
недоплата за 12 місяців
складає: 47,62 грн. х 12 міс. = 571,44 грн. по
01.01.2000р.;

·
з 01.01.2000р. необхідно було виплачувати при К-1,156 по 169,19 грн., було
виплачено при К-1,156 по 114,14 грн., недоплата
за 15 місяців
складає: 55,05 грн. х 15 міс. = 825,75 грн. по
01.04.2001р.

Загальна сума недоплат по його втраченому заробітку по ВАТ „Північний
ГЗК" складає 3184,26 грн.

З 01.04.2001р. виплату страхових сум здійснює відповідач - Фонд
соцстрахування, який до цього часу виплачує втрачений заробіток, що складається
із суми шкоди по ВАТ „Криворіжсільбуд" - 37,50 грн. (згідно рішення Тернівського райсуду м. Кривого Рогу від
30.12.1986р. та 114,14 грн. - сума шкоди по
ВАТ „Північний ГЗК", всього -
151,64 грн.

Однак, згідно його вищеприведеного розрахунку, страхові
виплати повинні складати: 37,50
грн. - сума
шкоди по ВАТ „Криворіжсільбуд" та 169,19
грн. - сума
шкоди по ВАТ „Північний ГЗК", всього 206,69
грн.

Таким чином,
недоплати по Фонду соцстрахування складуть:

·
з 01.04.2001р. йому необхідно було виплачувати по 206,69 грн., фактично
виплачено по 151,64 грн.,
недоплата за 11 місяців
складає: 55,05 грн. х 11 міс. = 605,55 грн. по 01.03.2002р.;

·
з 01.03.2002р. при К-1,193 необхідно було виплачувати по 246,58 грн., було
виплачено при К-1,193 по 180,91 грн., недоплата
за 12 місяців
складає: 65,67 грн. х 12 міс. = 788,04 грн. по
01.03.2003р.;

·
з 01.03.2003р. при К-1,182 необхідно було виплачувати по 291,46 грн., виплачено
при К-1,182 по 213,84 грн., недоплата
за 12 місяці
складає: 77,62 грн. х 12 міс. = 931,44 грн. по
01.03.2004р.;

·
з 01.03.2004р. при К-1,152 необхідно було виплачувати по 335,76 грн., фактично
виплачено при К-1,152 по 246,34 грн., недоплата
за 12 місяців
складає: 89,42 грн. х 12 міс. = 1073,04 грн. по
01.03.2005р.;

·
з 01.03.2005р. при К-1,238 необхідно було виплачувати по 415,67 грн., виплачено
при К-1,238 по 304,97 грн.,
недоплата за 12 місяців
складає: 110,70 грн. х 12 міс. = 1328,40 грн. по
01.03.2006р.

Загальна сума недоплат по втраченому заробітку по Фонду
соцстрахування становить -4726,47
грн. та з 01.03.2006р. йому необхідно виплачувати щомісяця по 415,67 грн.

Крім того, позивач вважає, що у
зв"язку з тим, що відповідачем ВАТ „Північний ГЗК"

своєчасно не був застосований
коефіцієнт 1,4 на суму
втраченого заробітку, він повинен

виплатити йому компенсацію за
порушення строку виплати недоплат на підставі постанови КМУ

від 20.12.1997 року №1427
та постанови КМУ від 21.02.2001
року №159 за
період з 01.01.1998р. по 01.04.2001р.:

Період, рік

Сума,
на         яку нараховується
компенсація, грн

Коефіцієнт

Сума компенсації, грн

січень 1998

67,71

1,186

107,39

лютий 1998

67,71

1,581

67,22

березень 1998

67,71

1,576

67,01

квітень 1998

67,71

1,544

65,65

травень1998

67,71

1,544

65,65

червень1998

67,71

1,544

65,65

липень1998

67,71

1,566

66,59

серпень1998

67,71

1,561

66,37

вересень1998

67,71

1,467

62,38

жовтень1998

67,71

1,323

56,25

листопад 1998

67,71

1,255

53,36

грудень1998

67,71

1183

50,30

січень 1999

47,62

1,156

55,05

лютий 1999

47,62

1,135

54,05

березень 1999

47,62

1,114

53,05

квітень1999

47,62

1,066

50,76

травень1999

47,62

1,017

48,43

червень1999

47,62

1,015

48,43

липень1999

47,62

1,035

49,29

серпень1999

47,62

1,015

48,33

вересень1999

47,62

0,987

47,00

жовтень1999

47,62

0,966

46,00

листопад 1999

47,62

0,911

43,38

грудень1999

47,62

0,836

39,81

січень 2000

55,05

0,750

41,29

лютий 2000

55,05

0,694

38,20

березень 2000

55,05

0,662

36,44

квітень2000

55,05

0,633

34,85

травень 2000

55,05

0,601

33,08

червень2000

55,05

0,543

29,89

липень2000

55,05

0,544

29,95

серпень 2000

55,05

0,544

29,95

вересень2000

55,05

0,506

27,85

жовтень2000

55,05

0,485

26,70

листопад 2000

55,05

0,479

26,37

грудень2000

55,05

0,455

25,05

січень 2001

55,05

43,7 :
100

24,06

лютий 2001

55,05

42,8 :
100

23,56

березень 2001

55,05

42,0 :
100

23,12

3

Загальна сума
компенсації по ВАТ „ПівнГЗК" складає -
1827,66 грн.

Позивач у позові просить стягнути з відповідача ВАТ
„ПівнГЗК" на його користь 3184,26
грн. недоплат по втраченому заробітку в зв'язку з відшкодуванням шкоди
здоров'ю за період з 01.01.1996р. по 01.04.2001р., 1827,66 грн. компенсації
за порушення строків виплати недоплат за період з 01.01.1998р. по 01.04.2001р.,
а з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі - 4726,47 грн. недоплат по
втраченому заробітку в зв'язку з відшкодуванням шкоди здоров'ю за період з
01.04.2001р. по 01.03.2006р., а також стягувати надалі з 01 березня 2006 року щомісячно з
Фонду соцстрахування на його користь по 415,67
грн. - до зміни
обставин, що тягнуть перерахунок.

Представник позивача за дорученням у судовому засіданні
підтримала позовні вимоги позивача у повному обсязі на підставі аргументів,
викладених в позові, просить суд задовольнити позов свого довірителя у повному
обсязі.

Представник відповідача ВАТ „Північний
гірничо-збагачувальний комбінат" за дорученням у судовому засіданні позов
не визнала, підтримавши свої письмові заперечення у повному обсязі (а.с.45-49)
вказавши, що позивач працював в Першотравневому кар'єрі ВАТ „Північний
ГЗК" помічником та машиністом екскаватора з 1960р. по 1972р., з 1972р. по 1981 р. працював в
управлінні механізації ВАТ „Криворіжсільбуд" машиністом екскаватора.
Згідно висновку МСЕК від 27.05.1985р. позивачу встановлено професійне
захворювання - вібраційна
хвороба та втрата профпрацездатності у зв"язку з профзахворюванням в 45%. Рішенням
Тернівського райсуду від
30.12.1986р. Північний ГЗК та управління механізації „Криворіжсільбуд"
визнані винними в рівному ступені в ушкодженні здоров'я позивачу та покладено
на них рівну відповідальність. Однак, в позові позивач всю вину покладає на ВАТ
„Північний ГЗК", що є грубим порушенням п.21 „Правил відшкодування шкоди ...". Середній
заробіток позивач 2238,95
руб. для розрахунку відшкодування шкоди взято за 12 місяців роботи
позивача перед встановленням профзахворювання. Наказом по комбінату від
17.06.1987р. №416 позивачу
з урахуванням 25% втрати
профпрацездатності (50% вини
підприємства), розміру пенсії, нараховано щомісячні суми відшкодування шкоди 29,87 руб. Згідно висновку
МСЕК від 26.04.1988р. позивачу встановлено 25% втрати профпрацездатності до 20.05.1989р. При подальших
медичних переоглядах: з 20.05.1990р. по 10.08.1990р. йому встановлено МСЕК 45% втрати
профпрацездатності, з 10.08.1990р. по 10.08.1991р. знову встановлено МСЕК 45% втрати
профпрацездатності, з 10.08.1991р. по 10.08.1992р. встановлено МСЕК 60% втрати
профпрацездатності, з 10.08.1992р. -
60% втрати профпрацездатності безстроково. Наказами по комбінату, з урахуванням
зміни розміру втрати профпрацездатності та вини підприємства 50%, розмір
відшкодування позивачу шкоди підлягав перерахуванню. Згідно постанови КМУ від
26.05.1992р. №276 та
наказу по комбінату від 05.01.1992р. №3
ОСОБА_1 було здійснено перерахунок середнього заробітку, який склав 17769,23 крб. В подальшому
ВАТ „Північний ГЗК" коригував „регресні" виплати на коефіцієнти
підвищення тарифних ставок та посадових окладів, які застосовувалися на
комбінаті з 1992р. по 01.01.2000р. (згідно спільних постанов адміністрації та
профкомів відповідно до п.28 „Правил відшкодування шкоди...").
29.08.20002р. особову справу потерпшого ОСОБА_1 з щомісячною страховою сумою 114,14 грн. передано до
ВВД ФСС.

4

Справу прийнято Фондом соцстрахування
без зауважень. Щодо незастосування комбінатом К-1,4 з листопада 1996 року, то середній
заробіток, який згідно наказу по комбінату від 05.01.1992р. №3 складає 17769,23
крб., коригувався з серпня 1992 року на коефіцієнти підвищення тарифних ставок
та посадових окладів і на 01.01.1996р. сума відшкодування шкоди згідно довідки
бухгалтерії комбінату склала 62,97 грн. з урахуванням вини ВАТ „Північний
ГЗК" 50%, а не 93,34 грн., як вказано в позові. Крім того, 28.11.1996р.
адміністрацією ВАТ „Північний ГЗК" та двома профкомами на підставі
галузевої угоди між Мінпромполітики та ЦК профспілок на 1996 рік щодо доведення
заробітної плати до рівня тарифної оплати праці робітників першого розряду з
нормальними умовами праці, але не нижче рівня малозабезпеченості, винесено
спільну постанову за №215/55, згідно якої розмір тарифних ставок та посадових
окладів з 20.09.1996р. збільшено на К-1,4. З урахуванням того, що змінилася
сама структура заробітної плати, а не її розмір, не було необхідності в
підвищенні і „регресних" виплат. 23.04.1998р. відбулося засідання КТС
комбінату, на якому було винесено рішення про те, що з 01.02.1998р. розмір
відшкодування шкоди працівникам, яким у зв"язку з ушкодженням здоров'я
внаслідок каліцтва чи профзахворювання, що настало до 01.12.1996р., збільшити в
1,4 рази. Це рішення виконано ВАТ „Північний ГЗК" у повному обсязі. Так,
20.05.1998р. адміністрацією ВАТ „Північний ГЗК" та двома профкомами на
виконання рішення КТС від 23.04.1998р. винесено спільну постанову №95/16,
згідно якої з 01.02.1998р. розмір відшкодування шкоди працівникам, яким у
зв"язку з ушкодженням здоров'я внаслідок каліцтва чи профзахворювання, що
настало до 01.12.1996р. збільшено в 1,4 рази. Таким чином, по спірному питанню
вже існує рішення комісії з трудових спорів від 23.04.1998р., яке набуло
законної сили і винесення судом рішення по тій самій вимозі з тих самих підстав
є порушенням п.2 ст.223 ЦПК України. Дана спільна постанова позивачем не
оскаржувалася і в позовній заяві питання про її скасування не ставиться. Тому,
сума недоплат 3184,26 грн. є
необгрунтованою. Крім того, підстав для стягнення з комбінату компенсації
немає, тому вимоги позивача в цій частині позову незаконні. Статтею 34 Закону України
„Про оплату праці" передбачено, що компенсація працівникам втрати частини
заробітної плати у зв"язку з порушенням строків її виплати проводиться
відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги у
порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно п.2 Положення,
затвердженого даною постановою, компенсація працівникам втрати частини
заробітної плати у зв"язку з порушенням строків її виплати проводиться в
разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати,
нарахованої працівникові.. Тобто, дана постанова застосовується на суми, які
вже нараховані позивачу або стягнуті на його користь рішенням суду та своєчасно
не сплачені. Позивачеві суми відшкодування шкоди були своєчасно нараховані та
сплачені. Крім цього, позивачем без поважних причин пропущений строк позовної
давності. Позивач повинен був дізнатися про порушення його прав в квітні 1998
року, з дня, коли відбулося засідання КТС і коли йому згідно спільної постанови
від 23.04.1998р. №95/16 суму „регресу" 62,97 грн. підвищено на К-1,4 і
сума „регресу" стала 88,16 грн. Таким чином пропуск строку позовної
давності складає 7 років.
Позивач в судовому засіданні не ставить питання про поновлення строку позовної
давності. Крім того, п.22 Постанови Пленуму Верховного суду України від
27.03.1992р. №6 передбачає, що вимоги перерахунку сум щомісячних платежів,
раніше визначених судом або роботодавцем, підлягають задоволенню за час, що не
перевищує трьох років. На підставі вищевикладеного, позовні вимоги позивача в
частинні стягнення з ВАТ „Північний ГЗК" недоплат і компенсації не
підлягають задоволенню. У зв'язку з цим, представник комбінату просить суд
відмовити позивачу в позові в частині вимог до ВАТ „ПівнГЗК" у повному
обсязі.

Представник відповідача Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і
професійних захворювань України в м. Кривому Розі за дорученням позов не
визнала у повному обсязі, суду пояснила, що облікова справа позивача була
передана Фонду з 01.04.2001р. з ВАТ „Північний ГЗК" і на момент передачі
справи вже була встановлена сума щомісячних страхових виплат - 151,64 грн. Фонд
продовжив виплату та починаючи з 01.03.2002р. Фондом були застосовані
підвищуючи коефіцієнти: 1,193,
1.182, 1.152, 1.238, 1.203. Свої зобов'язання Фонд виконує, страхові суми позивачеві
виплачуються своєчасно і в повному обсязі. Крім того, початкова сума страхових
виплат була призначена позивачеві ще в 1986
році, тобто до утворення Фонду соцстрахування. В наступні роки страхові
суми коригувалися відповідно до норм Галузевих угод між Міністерством
промисловості, добровільними об'єднаннями і ЦК профспілки металургів і гірників
на 1996 рік і наступні роки. За таких підстав позовні вимоги позивача не
підлягають задоволенню. Представник Фонду соцстрахування просить суд відмовити
позивачу в позові до Фонду соцстрахування у повному обсязі.

5

Вислухавши, представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

При розгляді справі судом встановлено, що позивач
працював в Першотравневому кар'єрі ВАТ „Північний ГЗК" помічником та
машиністом екскаватора з 1960р. по 1972р., з 1972р. по 1981р. - в управлінні
механізації ВАТ „Криворіжсільбуд" машиністом екскаватора - а.с.6-10.

Згідно висновку ВТЕК
від 27.05.1985р. позивачу встановлено професійне захворювання -вібраційна
хвороба та втрата профпрацездатності у зв"язку з профзахворюванням в 45%. При подальших
медичних оглядах відсоток втрати позивачем працездатності змінювався та
висновком МСЕК від 11.1.1992р. позивачу встановлено 60% втрати
профпрацездатності з 10.08.1992р. і З група інвалідності безстроково - а.с. 11.

Рішенням Тернівського районного суду від 30.12.1986р.
Північний ГЗК та управління механізації „Криворіжсільбуд" визнані винними
в рівному ступені в ушкодженні здоров'я позивачу - 50% за кожним та на вказані підприємства покладено рівну
відповідальність - а.с.20.

Суд вважає, що свого часу, при призначені і корегуванні
сум відшкодування позивачу шкоди його здоров"ю, відповідачем - ВАТ „Північний
ГЗК" не враховано коефіцієнт підвищення тарифних ставок на суму
відшкодування шкоди -
1,4 з листопада 1996 року
згідно СПАП №215/55 від 28.11.1996 року - а.с.23, чим
порушено вимоги п.28 „Правил відшкодування шкоди...", затверджених
постановою КМУ від 23.06.1993р. №472.

Таким чином, заробіток позивача для перерахунку з
урахуванням усіх інших коефіцієнтів підвищення буде складати: 17769,23 крб. х
1,5(08.92р.) х 1,1(11.92р.)
х 1,5(01.93р.)
х2,0(06.93р.) х 2,89(09.93р.) х 3,0(12.93р.) х 2,0(07.94р.) х 2,0(10.94р.) х
3,0(02.95р.) х 3,4(12.95р.) =
31113798 крб. або 311,14
грн.; а 60% втрати
ним працездатності -
311,14 грн. х 60%
: 100% х 50%
: 100% = 93,34 грн.

На підставі
цього, недоплати позивачу по ВАТ „Північний ГЗК" складуть:

·
з 01.01.1996р. позивачу необхідно було виплачувати по 93,34 грн., виплачено
по 62,97 грн.,
недоплата за 10 місяців
складає: 30,37 грн. х 10 міс. = 303,70 грн. по 01.11.1996р.;

·
з 01.11.1996р. необхідно було виплачувати при К-1,4 по 130,68 грн., було
виплачено по 62,97 грн.,
недоплата за 15 місяців
складає: 67,71 грн. х 15 міс. = 1015,65 грн. по
01.02.1998р.;

·
з 01.02.1998р. необхідно було виплачувати по 130,68 грн., фактично
було виплачено по 88,16 грн.,
недоплата за 11 місяців
складає: 42,52 грн. х 11 міс. = 467,72 грн. по
01.01.1999р.;

·
з 01.01.1999р. необхідно було виплачувати при К-1,12 по 146,36 грн., виплачено
при К-1,12 по 98,74 грн., недоплата
за 12 місяців
складає: 47,62 грн. х 12 міс. = 571,44 грн. по
01.01.2000р.;

·
з 01.01.2000р. необхідно було виплачувати при К-1,156 по 169,19 грн., було
виплачено при К-1,156 по 114,14 грн., недоплата
за 15 місяців
складає: 55,05 грн. х 15 міс. = 825,75 грн. по
01.04.2001р.

Загальна
сума недоплат позивачу по його втраченому заробітку по ВАТ „Північний ГЗК"
складає - 3184,26 грн.

З 01.04.2001
року, згідно спеціального Закону України, виплату страхових сум потерпілим
здійснює відповідач по справі -
Фонд соцстрахування. До цього часу ВВД ФСС виплачує позивачу його втрачений
заробіток, що складається із суми шкоди по ВАТ „Криворіжсільбуд" -37,50
грн. (згідно рішення Тернівського райсуду
м. Кривого Рогу від 30.12.1986р. та 114,14
грн. -сума
шкоди по ВАТ „Північний ГЗК", всього -
151,64 грн. Однак, згідно вищеприведеного судом розрахунку,
страхові виплати позивачу повинні складати: 37,50 грн. -
сума шкоди по ВАТ „Криворіжсільбуд" та 169,19 грн. -
сума шкоди по ВАТ „Північний ГЗК", всього 206,69 грн.

Таким чином,
недоплати позивачу по Фонду соцстрахування складуть:

·
з 01.04.2001р. позивачу необхідно було виплачувати по 206,69 грн., фактично
виплачено по 151,64 грн.,
недоплата за 11 місяців
складає: 55,05 грн. х 11 міс. = 605,55 грн. по
01.03.2002р.;

·
з 01.03.2002р. при К-1,193 необхідно було виплачувати по 246,58 грн., було
виплачено при К-1,193 по 180,91 грн., недоплата
за 12 місяців
складає: 65,67 грн. х 12 міс. = 788,04 грн. по
01.03.2003р.;

·
з 01.03.2003р. при К-1,182 необхідно було виплачувати по 291,46 грн., виплачено
при К-1,182 по 213,84 грн., недоплата
за 12 місяці
складає: 77,62 грн. х 12 міс. = 931,44 грн. по
01.03.2004р.;

·
з 01.03.2004р. при К-1,152 необхідно було виплачувати по 335,76 грн., фактично
виплачено при К-1,152 по 246,34
грн., недоплата за 12
місяців складає: 89,42
грн. х 12 міс. = 1073,04 грн. по
01.03.2005р.;

з 01.03.2005р. при К-1,238 необхідно було виплачувати по 415,67 грн., виплачено
при К-1,238 по 304,97 грн.,
недоплата за 12 місяців
складає: 110,70 грн. х 12 міс. = 1328,40 грн. по
01.03.2006р.

6

Загальна сума недоплат позивачу по його втраченому заробітку по Фонду
соцстрахування становить -
4726,47 грн. та  з  01.03.2006р.
позивачу необхідно виплачувати щомісяця по 415,67 грн. до зміни обставин, що тягнуть перерахунок.

Разом з тим, суд не може стягнути з відповідачів на
користь позивача вищеприведені суми за весь період недоплат, оскільки згідно
ст.43 «Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або
уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я,
пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків», затверджених постановою
Кабінету Міністрів України №472
від 23.06.1993р. (з наступними змінами), що діяли на момент незастосування
ВАТ „Північний ГЗК" спірного коефіцієнту 1.4 - виплата суми відшкодування шкоди, яку своєчасно не
одержав потерпілий чи особи, які мають на це право, провадиться за минулий час,
але не більш як за три роки до подання заяви про відшкодування шкоди. Позивач у
справі відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я,
а також втратою годувальника, звільняється від судових витрат у доход держави.
У випадку задоволення позову (повністю або частково) судові витрати стягуються
з відповідача.

Вимоги щодо стягнення недоплат не більше, ніж за три
роки, які передували зверненню особою з позовом до суду про перерахунок,
викладено також в п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992р.
„Про практику розгляду судами цивільних справ за позовоми про відшкодування
шкоди" (з наступними змінами).

Таким чином, на користь позивача підлягають стягненню з
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі
недоплати страхових сум за три роки до дня звернення з позовом до суду, тобто
за період з 01.05.2003р. (оскільки позов надійшов до суду в квітні 2006 року) по
01.03.2006р. (оскільки позивач просить стягнути недоплати до 01.03.2006р., а
суд не може вийти за межі позовних вимог згідно ст.П ЦПК України). Розмір
недоплат страхових сум за вказаний трирічний період становить - 3177,64 грн. із
розрахунку:

·
з 01.05.2003р. при К-1,182 позивачу необхідно було
виплачувати по 291,46 грн.,
фактично виплачено при К-1,182 по 213,84
грн., недоплата за 10
місяці складає: 77,62
грн. х 10 міс. = 776,20 грн. по
01.03.2004р.;

·
з 01.03.2004р. при К-1,152 необхідно було виплачувати по 335,76 грн., фактично
виплачено при К-1,152 по 246,34
грн., недоплата за 12
місяців складає: 89,42
грн. х 12 міс. = 1073,04 грн. по
01.03.2005р.;

·
з 01.03.2005р. при К-1,238 необхідно було виплачувати по 415,67 грн., виплачено
при К-1,238 по 304,97 грн.,
недоплата за 12 місяців
складає: 110,70 грн. х 12 міс. = 1328,40 грн. по
01.03.2006р.

При цьому, на користь позивача з Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі щомісяця слід стягувати по 415 грн. 67 коп., починаючи
з 01.03.2006р. до зміни обставин, що тягнуть перерахунок.

З урахуванням вимог п.43 вищевказаних „Правил відшкодування ...", затверджених
постановою КМУ №472 від 23.06.1993р., п.22 постанови Пленуму Верховного Суду
України №6 від 27.03.1992р. „Про практику розгляду судами цивільних справ за
позовоми про відшкодування шкоди" (знаступними змінами), в іншій частині
позову про: стягнення недоплат з ВВД ФСС за період з 01.04.2001р. по
01.05.2003р., з ВАТ „Північний ГЗК" - у повному обсязі, а також стягнення
з відповідача ВАТ „Північний ГЗК" компенсації за порушення строків виплати
недоплат в розмірі 1827,66 грн. за період з 01.01.1998р. по 01.04.2001р. -
необхідно відмовити.

Крім того, ще однією підставою відмови в позові в частині
стягнення компенсації з ВАТ „Північний ГЗК", окрім вищевказаного
законодавчого обмеження стягнення недоплат трирічним строком до дня звернення
до суду з позовом, є те, що постанови КМУ від 20.12.1997 року №1427 та від
21.02.2001 року №159 передбачають можливість компенсації за порушення строків
виплати тільки нарахованих доходів. В даному ж випадку за період січня 1998р. -
березня 2001р., за який позивач просить стягнути з ВАТ „ПівнГЗК"
компенсацію, недоплати позивачу до цього часу нараховані не були, що виключає
можливість стягнення з ВАТ „ПівнГЗК" компенсації на користь позивача
ОСОБА_1

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат по справі, суд виходить з
того, що відповідно п.43 зазначених вище „Правил відшкодування ...", затверджених
постановою КМУ №472 від
23.06.1993р., позивач ОСОБА_1, а також відповідно до ст.4 Декрету КМУ „Про
державне мито" - позивач
ОСОБА_1 і Фонд соцстрахування звільнені від сплати державного мита (судового
збору). Оскільки позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково (тільки до ВВД
ФСС і в межах трирічного терміну до дня звернення до суду з позовом),
відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України судовий збір слід компенсувати за рахунок
держави.

7

Разом з тим, відповідно до ст.81 ЦПК
України, не підлягають оплаті при зверненні до суду і покладаються на сторони
після розгляду справи судом витрати на інформаційно-технічне забезпечення у
справах про стягнення компенсацій працівникам, відшкодування за затримку їх
виплати, а також про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров"я. В зв"язку з частковим задоволенням позову до ВВД ФСС,
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 1,50 грн. слід
стягнути з відповідача -
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі.

На підставі викладеного, у відповідності з п.п.23,28,43,48 «Правил
відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим
ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з
виконанням ним трудових обов'язків», затверджених постановою Кабінету Міністрів
України №472 від 23.06.1993р., керуючись ст.ст. 10,11,60,79,81,88,169,212-215
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі на користь ОСОБА_1 3177 грн. 64 коп.
заборгованості по щомісячних страхових платежах за період з 01.05.2003р. по
01.03.2006р., а також стягувати щомісяця по 415 грн. 67
коп., починаючи з 01.03.2006р. до зміни обставин, що тягнуть перерахунок.

В іншій частині
позову - відмовити.

Суми стягнуто
без урахування податків і обов'язкових платежів.

Судовий збір
відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України -
компенсувати за рахунок держави.

Стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі на користь Територіального управління
Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 1 грн. 50 коп.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано всіма учасниками
по справі до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський
районний суд м. Кривого Рогу протягом десяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у
строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.