Справа № 22-2661/2007 р.                                            Рішення ухвалено під головуванням
Категорія 5                                                                                      Ганкіної І.А.
Доповідач Матківська М.В.
УХВАЛА

Апеляційного суду Вінницької області

від 23 листопада 2007 року

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької
області в складі:

Головуючого : Матківської М.В.

Суддів : Медяного В.М., Оніщука В.В.

При секретарі: Пшеничній Л.В.

За участю: позивача ОСОБА_1 і її адвоката ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 і її адвоката ОСОБА_4, третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3

на рішення
Вінницького районного суду Вінницької області від 5 жовтня 2007 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5, про визнання
недійсними свідоцтв про право власності на будинок, визнання
недійсним заповіту, поновлення строку звернення до суду, -

Встановила:

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 5 жовтня 2007 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору ОСОБА_5, про визнання
недійсними свідоцтв про право власності на будинок, визнання
недійсним заповіту, поновлення строку звернення до суду.

Поновлено ОСОБА_1 процесуальний строк на звернення до суду з вимогою про визнання недійсним свідоцтва НОМЕР_1 від
10.08.1993 року про право власності на будинок.

Визнано недійсним свідоцтво НОМЕР_1 від 10.08.1993 року про право власності на будинок та свідоцтво НОМЕР_2 від 28.08.2003
року про право власності на будинок.

2

Визнано
недійсним заповіт ОСОБА_6 від 29.07.2005 року, посвідчений секретарем виконкому
Ксаверівської сільської ради Вінницького району 29.07.2005 року та
зареєстрований в реєстрі за НОМЕР_3 щодо спадкування ОСОБА_3 будинку по
АДРЕСА_1.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити
ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Зазначила, що
рішення суду вважає незаконним, оскільки судом неповно з'ясовані обставини, що
мають значення для справи; недоведені обставини, що мають значення для справи і
які суд вважав встановленими; висновки суду не відповідають фактичним
обставинам справи та суд неправильно застосував норми матеріального права.

Позивач ОСОБА_1
заперечила апеляційну скаргу, просить її відхилити, а законне, обґрунтоване й
справедливе судове рішення залишити без зміни.

Третя особа
ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримав і просить її задоволити, а рішення суду
скасувати.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких
підстав.

Суд першої інстанції встановив, що 29.05.1992 року помер ОСОБА_7, який
являється батьком позивача ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_5 та якому на праві
особистої власності на підставі свідоцтва НОМЕР_4 від 30.01.1989 року належав
жилий будинок по АДРЕСА_1. За цією адресою знаходиться жилий будинок
"А", 1971 року побудови із терасою, 1986 року побудови та літня
кухня-сарай "Б", 1970 року побудови.

Спадкоємцями
являлися: дружина - ОСОБА_6, шлюб із якою укладено 28 квітня 1986 року, дружина
ОСОБА_8, шлюб із якою укладено 26.01.1935 року (актовий запис № 1), відмітка
про розірвання шлюбу відсутня, та діти: позивач ОСОБА_1 і третя особа ОСОБА_5

Ніхто із
зазначених спадкоємців не звертався із заявою про прийняття спадщини до
нотаріальної контори, проте, ОСОБА_6 та ОСОБА_1 прийняли спадщину шляхом
фактичного вступу в управління спадковим майном.

На підставі рішення Ксаверівської сільської ради № 6 від 02.07.1993 року
видано свідоцтво НОМЕР_1 від 10.08.1993 року, відповідно до якого будинок по
АДРЕСА_1 належить колгоспному двору, головою якого являється ОСОБА_7.

Згідно рішення
виконавчого комітету Ксаверівської сільської ради № 6 від 02.06.1999 року, яким
оформлено право власності на жилий будинок в АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_6 на підставі запису в погосподарській
книзі, видано свідоцтво на зазначений будинок на ім'я ОСОБА_6. Цим же рішенням
погашено раніше видане свідоцтво про право власності на ім'я ОСОБА_6 за НОМЕР_1
від 10.08.1993 року.

3

На підставі
рішення Ксаверівської сільської ради № 22 від 27.04.2006
року видано дублікат свідоцтва НОМЕР_2 від 28.08.2003 року про право власності на будинок АДРЕСА_1 на
ім'я ОСОБА_6.

Також суд встановив, що позивач пропустила строк на звернення до суду за захистом порушеного права з поважної причини,
тому поновив його.

Відповідно до ч. 4 Закону України "Про власність" (чинного станом
на 29.05.1992 року, тобто на день відкриття спадщини на майно спадкодавця
ОСОБА_7) власність в Україні виступає в таких формах: приватна, колективна, державна. Всі форми власності є рівноправними.

Як вбачається із матеріалів справи 29.05.1992 року помер ОСОБА_7 ( а. с. 14), який являвся власником жилого будинку з по господарським побудовами в АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на будинок НОМЕР_4 від 30.01.1989 року ( а. с. 82). Цей будинок побудований в
1971 році та літня кухня і сарай - в 1970 році (а. с.
10-13). ОСОБА_7 28 квітня 1986 року уклав шлюб із ОСОБА_6. Після смерті власника будинку спадкова справа в нотаріальній конторі
не відкривалася і свідоцтво про право на спадщину в
порядку ст. 560 ЦК України ( 1963 року) спадкоємцям
не видавалося (довідка № 1517/1-8 від 19.11.2007 року Вінницької
районної державної нотаріальної контори).

Відповідно до ст. 524 ЦК України (1963 року) спадкоємство здійснюється
за законом і за заповітом.

Отже, видане на майно колгоспного двору свідоцтво про право власності на
будинок НОМЕР_1 від 10.08.1993 року на ім'я ОСОБА_6, суперечить
діючому закону.

Оскільки будинок по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва НОМЕР_4 від 30.01.1989 року належав ОСОБА_7, після його смерті
свідоцтво про право на спадщину нікому із спадкоємців не видавалося, свідоцтво НОМЕР_1 від 10.08.1993 року про право власності на
ім'я ОСОБА_6 не відповідає вимогам закону, тому свідоцтво НОМЕР_2 від 02.06.1999 року та його дублікат від 28.08.2003 року (а. с. 91)
також видане з порушенням закону.

Згідно ч. 1 ст. 1236 ЦК України (2004 року) заповідач має
право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки,
які можуть йому належати у майбутньому.

ОСОБА_7 вчинивши 29.07.2005 року заповіт на ім'я ОСОБА_3 заповіла їй майно, зокрема спірний будинок, який їй
не належав.

Відповідно до
ст. 73 ЦПК України суд поновлює строк, встановлений
законом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин. Суд першої інстанції
визнав причину пропуску позивачем
строку для звернення до суду за захистом свого порушеного права поважною
і вірно поновив його.

4

Суд першої інстанції повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи, дав їм вірну юридичну оцінку та прийняв законне і
обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог.

Отже, висновки суду повністю відповідають встановленим по справі обставинам, а тому не має підстав для скасування
законного рішення. Доводи апеляційної скарги є безпідставними
і його не спростовують.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 5 жовтня
2007 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду України
протягом двох місяців.