Справа № 22ц-
1814 /2007р.                                     Головуючий
у 1 інст. - Новак А.В.
Доповідач - Мельниченко Ю.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

19
грудня 2007 року апеляційний суд Чернігівської області у складі: Головуючого -
судді Бойко О.В. Суддів - Мельниченка Ю.В., Мамонової О.Є.

При секретарі -
Пільгуй Н.В.

з участю -
позивачів, адвоката ОСОБА_4

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 рішення Прилуцького міськрайонного суду
Чернігівської області від 03 жовтня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа - Прилуцька міська державна нотаріальна контора
, про визнання заповіту недійсним , -

встановив:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Прилуцького
міськрайонного суду Чернігівської області від 3 жовтня 2007 року, а справу
передати на новий розгляд.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від З жовтня
2007 року позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3, задоволено, визнано недійсним заповіт від
15 грудня 2005 року посвідчений державним нотаріусом Прилуцької міської
державної нотаріальної контори Чернігівської області Колодуб С.М. від імені
ОСОБА_4 відносно усього її майна на користь ОСОБА_1, зареєстрований в реєстрі
вчинення нотаріальних дій за №6753, з моменту його складення - 15.12.2005р..

Доводи
апеляційної скарги зводяться до того, що ухвалюючи рішення суд неповно
з"ясував обставини справи, зокрема той факт, що напередодні дня укладення
заповіту приїздив нотаріус та пересвідчився у волі заповідача та її дієздатності.
Апелянт зазначає, що судом застосовано не ту правову норму, а саме ст.1247 ЦК
України, яку слід було застосувати, вважає, що не попередження нотаріусом
свідків про нерозголошення відомостей, викладених у заповіті не є підставою для
визнання заповіту недійсним, крім того свідки, які були присутні при
посвідченні заповіту підтверджують факт добровільного волевиявлення заповідача,
що є підставою для визнання заповіту дійсним, навіть при недодержанні вимог
закону про її нотаріальне посвідчення.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі,
дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню зі
слідуючих підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того,
що заповіт, посвідчений державним нотаріусом Прилуцької міської нотаріальної
контори Колодуб С.М. та зареєстрований в реєстрі вчинення нотаріальних дій за
№6753 суперечить вимогам ст.ст.1248, 1253 ЦК
України.

Як встановлено судом першої інстанції 15 грудня 2005 року
вказаний заповіт було складено від імені ОСОБА_5 відносно всього її майна на
користь ОСОБА_1, за місцем проживання заповідача у АДРЕСА_1, у присутності двох
свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і підписаний ними та ОСОБА_8, якому заповідачка
доручила підписати заповіт у зв"язку з тим, що вона не може власноручно
підписати заповіт та прочитати його через похилий вік та хворобливий стан
здоров"я. В судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пояснили, що
текст заповіту вони не читали, щодо необхідності дотримуватися таємниці
відносно нерозголошення відомостей, які стали їм відомі у зв"язку з
підписанням заповіту вони не попереджалися.

Зазначені покази свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7
ні в який спосіб не спростовані стороною відповідачем.

Згідно ч.3 ст.1248 ЦК
України якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт,
посвідчення заповіту має відбуватися при свідках, а ч.2 ст.1253 ЦК України
передбачає, що при посвідчення заповіту в такому випадку присутність не менше
як двох свідків є обов"язковою. Частиною 5 ст.1253 ЦК України
передбачено, що свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують заповіт вголос
та ставлять свої підписи на ньому.

Відповідно до ст.1255 ЦК
України нотаріус, який посвідчує заповіт, свідки, а також інша фізична
особа, яка підписує заповіт замість заповідача, не мають права до відкриття
спадщини розголошувати відомості щодо факту складення заповіту, його змісту,
скасування або зміни заповіту.

З заповіту, що мається в матеріалах справи (а.с.31) вбачається, що під час
його складання не встановлювалась особа ОСОБА_8, який підписував заповіт від імені заповідачки.

Положенням п.13 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від
03.03.2004 р. №20/5 у разі, якщо за фізичну особу, яка внаслідок фізичної вади,
хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати правочин,
заяву або інший документ, підписується інша фізична особа, нотаріус установлює
особу громадянина, що бере участь у нотаріальній дії, і особу громадянина, який
підписався за нього.

Зважаючи на наведене, апеляційний суд вважає, що суд
першої інстанції постановляючи рішення про задоволення позову дійшов
обґрунтованого висновку про незаконність спірного заповіту.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду,    судове
рішення   відповідає    обставинам    справи
та   постановлене   з

дотриманням  норм
матеріального  та  процесуального  права,
а  тому  відсутні підстави для його скасування.

Керуючись  ст.ст.303,   307,
308,   313-315,   317,
319     ЦПК  України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Прилуцького міськрайонного   суду Чернігівської області від 03 жовтня
2007 року залишити без змін .

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до
Верховного Суду України в касаційному порядку протягом двох місяців.