УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2007 року колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим в складі:

головуючого,
судді:                Берзіньш B.C.

суддів:                                                                            М'ясоєдової
Т.М.

Шестакової
Н.В.

при
секретарі:                                                                 Войциховській
Е.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом гаражно-будівельного
кооперативу №18 до ОСОБА_1,  ОСОБА_2,
ОСОБА_3,  ОСОБА_4,  ОСОБА_5
та ОСОБА_6 про визнання недійсними договору №119 від 20.08.1995
року та доповнень до нього від 21.01.1997
року і 11.11, 1997 року

за
апеляційною скаргою гаражно-будівельного кооперативу №18 на рішення
Київського районного суду м.  Сімферополя
Автономної Республіки Крим від 13
липня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Київського районного суду м.  Сімферополя Автономної Республіки Крим від 13 липня 2007 року відмовлено
у задоволенні позову гаражно-будівельного кооперативу №18 до ОСОБА_1,  ОСОБА_2,
ОСОБА_3,  ОСОБА_4,  ОСОБА_5
та ОСОБА_6 про визнання недійсними договору №119 від 20.08.1995
року та доповнень до нього від 21.01.1997
року і 11.11.1997 року.

В
апеляційній скарзі ГБК №18
ставить питання про скасування рішення з ухваленням нового рішення про
задоволення позову,  зазначивши,  що фактичні обставини по справі судом першої
інстанції не були з'ясовані,  висновки
суду зроблені з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши
матеріали справи,  обговоривши доводи
апеляційної скарги,  заслухавши
доповідача,  ОСОБА_2,
ОСОБА_3 ,  колегія
суддів вважає,  що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню,  а
рішення суду - скасуванню
з направленням справи на новий розгляд з наступних підстав.

Відмовляючи
у задоволенні позову,  суд першої
інстанції виходив з того,  що обставини
укладення зазначених угод були обговорені в рішенні Київського районного суду
м.  Сімферополя АРК від 21 березня 2003
року,  при розгляді цієї справи заявлені
ті ж доводи,  які зводяться до ревізії
рішення суду від 21 березня 2003 року; зазначене судове рішення не було
оскаржено і набуло законної сили.

Колегія
суддів вважає,  що висновки суду не
відповідають вимогам матеріального і процесуального права.

Із
змісту судового рішення від 21
березня 2003 року,  яке набуло законної сили. слідує,  що судом першої інстанції обговорювалися
позовні вимоги про недійсність зазначених угод між ГБК та ОСОБА_1,  ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4. ОСОБА_5 та ОСОБА_6
з підстав  ст.  ст. 48, 49 ЦК України 1963
року (а.с. 138-144).
Між тим,  у своєму позові до
зазначених фізичних осіб,  а також до
ОСОБА_2. який
раніше не був відповідачем,  ГБК вточнив
свої вимоги і зазначив,  що на підставі

Справа
№22-ц-6042/2007 р.                   Головуючий
в 1  інстанції суддя Кукта М.В.

Доповідач
Шестакова Н.В.

2

п.37 Статуту ГБК договори повинні
були укладатися із обов'язковою участю бухгалтера,  що не було зроблено; крім того,  необхідні дозвіл уповноважених органів ГБК №18 або наступне
схвалення договорів уповноваженими органами,
що також не було зроблено; у заяві є посилання на порушення  ст. 50 ЦК
України 1963 року ,
тобто про недійсність угоди,  яка здійснена юридичною особою всупереч
встановленим цілям його діяльності (а.с. 58-59).

Розглядаючи
позовні вимоги,  суд першої інстанції по
суті не розглянув доводи і правові підстави,
які були зазначені в уточненні позовних вимог,  і обговорював доводи позивача в межах,  які раніше розглядалися в судовому рішенні
від 21 березня 2003 року.

Колегія
суддів звертає увагу на те,  що висновки
суду непослідовні. З одного боку він зазначає про те,  що позовні вимоги вже були розглянуті
відносно усіх відповідачів,  крім ОСОБА_2;
з другого боку,  суд знову
розглядає,  як він зазначає,  ті ж вимоги стосовно не тільки ОСОБА_2,  а і інших відповідачів,  не обговорюючи питання про закриття
провадження по справі відносно відповідачів ОСОБА_1,  ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4,  ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Крім
того,  не вирішено питання щодо спливу
строку позовної давності,  яке. зазначено
у позовній заяві голови ГБК №18.
Як свідчать матеріали справи,  із
зазначеним позовом щодо недійсності угод,
укладених у 1995-1997р.р.,  голова
ГБК №18 ОСОБА_7
звернувся у лютому 2007 року і
просив поновити строк подачі позовної заяви,
однак суд першої інстанції не звернув на це увагу.

Суд
також не аналізував доводи позову на л.л.58-59
про порушення ГБК №18
Статуту ГБК в частині того,  що
оспорюванні угоди суперечать цілям ГБК України і по суті позов у зазначеній
частині не розглядав.

Відповідно
до вимог п.5 ч.1  ст. 31.1 ЦПК України
рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд,  якщо суд розглянув не всі вимоги,  і цей недолік не був і не міг бути усунений
ухваленням додаткового рішення судом першої інстанції.

За таких
обставин рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись  ст.
ст. 303, 307, п.5 ч.1  ст. 311
Цивільного процесуального кодексу України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу   гаражно-будівельного   кооперативу
№18    задовольнити частково.

Рішення
Київського районного суду м.  Сімферополя
Автономної Республіки Крим від 13
липня 2007 року
скасувати,  справу направити на новий
розгляд до Київського районного суду м.
Сімферополя Автономної Республіки Крим.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України на протязі двох місяців.