АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22ц-2254/2007 р.                                                    Головуючий
5                                                                               Демчик
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 грудня 2007
року

Колегія
суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області
в складі:

Головуючого
:       Захарової А.Ф.

Суддів :                             Демченка В.А.,  Скіця М. І.

при
секретарі:        Бурдуковій О.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну      „ скаргу ОСОБА_1 на рішення Смілянського
міськрайонного суду від 15 жовтня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням та стягнення
моральної шкоди ,  -

встановила:

У червні
2007 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод
у користуванні жилим приміщенням та стягнення моральної шкоди ,  посилаючись в заяві на те ,  що відповідач ,  самовільно ,
без виготовлення архітектурної документації та погодження з відповідними
службами ,  побудувала господарські
споруди ,  в яких утримує домашню птицю
,  і чим перешкоджає користуватись

2

позивачці
жилим приміщенням . У зв'язку з цим ,
позивачка просила суд усунути перешкоди у користуванні жилим приміщенням
шляхом перенесення господарських споруд на відстань ,  яка відповідає протипожежним та санітарним
нормам ,  та стягнути з відповідача
моральну шкоду в сумі 4000 гривень .

На
неодноразові звернення до відповідача з цього приводу ,  останній реагував зневажливо ,  ігнорував вимоги позивачки ,  і тому вона вимушена була звертатися з
заявами про перенесення господарських споруд до відповідних державних
інстанцій.

Рішенням
Смілянського міськрайонного суду від 15 жовтня 2007 року в задоволенні позову
ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ,
позивачка подала апеляційну скаргу про скасування рішення суду і
ухвалення нового рішення про задоволення її вимог з тих підстав ,  що рішення не відповідає нормам матеріального
і процесуального права ,  суд дав
неналежну оцінку зібраним у справі доказам ,
зокрема акту перевірки дотримання санітарного законодавства від
06.09.2007 року у домоволодінні відповідача та послався на Закон України «Про
власність » ,  який втратив чинність
,  а ,
також ,  просила при ухваленні
нового рішення стягнути моральну шкоду в сумі 2000 гривень та судові витрати на
її користь .

Заслухавши
суддю-доповідача,  сторони по
справі,  перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог,  заявлених в суді першої інстанції ,  колегія суддів приходить до висновку про те
,  що апеляційна скарга підлягає
відхиленню виходячи з наступного.

Судом в
ході розгляду справи встановлено ,  що
відповідач на праві приватної власності має будинок з господарськими спорудами
по АДРЕСА_1 ,  а позивач по справі
володіє домоволодінням по АДРЕСА_2 ,  на
яке не проведено державну реєстрацію.

Судом
,  також ,  встановлено ,
що домоволодіння позивачем було придбане у 1985 році на підставі
договору купівлі-продажу ,  побудовано
житловий будинок та прийнято його в експлуатацію державною приймальною комісією
26 вересня 2005 року ,  а відповідачем у
1977 році було придбано домоволодіння на підставі договору купівлі - продажу і
отримано свідоцтво про право власності 24 квітня 2001 року.

У
зв'язку з чим ,  суд обґрунтовано прийшов
до висновку про те ,  що відповідно до
положень  ст.  391 ЦК
України ,  право вимагати усунення
перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном має
право власник майна ,  а позивачка не
довела тих обставин ,  що їй як власнику
майна чиняться перешкоди у користуванні.

В ході
розгляду справи не підтвердилися і доводи позивачки про наявність перешкод зі
сторони відповідача ,  пов'язані з
порушенням санітарного законодавства ,  а
самовільні господарські споруди наявні у обох сторін ,  і існували у відповідача до отримання
свідоцтва про право власності на домоволодіння ,  що було вірно досліджено та враховано судом
першої інстанції при ухваленні рішення.

Доводи
апелянта про те,  що суд дав помилкову
оцінку акту перевірки дотримання санітарного законодавства від 06.09.2007 року
,  не повно з'ясував обставини справи не
відповідають дійсності ,  і колегія
суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення ,  оскільки
судом вірно визначено спірні правовідносини та ухвалено рішення з додержанням
вимог матеріального і процесуального законодавства .

Посилання
апелянта у скарзі на те ,  що суд при
ухваленні рішення послався на  ст.  48 Закону України «Про власність» ,  який втратив чинність ,  є доречним ,
але дана обставина не впливає на суть рішення ,  оскільки судом вірно застосовано положення ЦК України щодо
даних правовідносин між сторонами .

А відповідно до  ст.  308 ЦК
України ,  не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань
.

І за
наведених обставин ,  колегія суддів
приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги позивачки і підстав для
скасування рішення суду не вбачає.

На
підставі викладеного та керуючись
ст.  ст.  303,
307,  308,  314,
315,  319 ЦПК України ,  колегія суддів ,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити .

Рішення
Смілянського міськрайонного суду від 15 жовтня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає чинності одразу після проголошення і може бути оскаржена безпосередньо
до Верховного Суду України в касаційному порядку протягом двох місяців з
моменту її проголошення.