Справа №2-2092/2006 p.
№2-187/2007 p.
РІШЕННЯ

Іменем      України

27 червня  2007 року.
Крюківський районний суд м.
Кременчука Полтавської області в складі:   судді Кобзія Б.І.,

при секретарі
Сердюк Т.В.,

з участю
адвоката ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Кременчуці цивільну справу за позовом фізичної особи ОСОБА_2 в інтересах
фізичної особи підопічного батькаОСОБА_3 до фізичної особи ОСОБА_4,  фізичної особи ОСОБА_5,  виконкому Кременчуцької міської ради народних
депутатів,  управління
житлово-комунального господаства Кременчуцької міської ради про визнання
свідоцтва про право власності на житло недійсним,  визнання права користування житловим
приміщенням,  вселення в нього та розділ
особистого рахунку, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2
звернулась до суду в інтересах свого підопічного батькаОСОБА_3 з позовом до
ОСОБА_4,  ОСОБА_5,  виконкому Кременчуцької міської ради народних
депутатів,  управління
житлово-комунального господарства Кременчуцької міської ради,  з залученням до участі у справі в якості
третьої особи без самостійних вимог КГЖЕП «Придніпровське» та комунального
підприємства «Квартирне управління»,  в
якому просила суд постановити рішення,
яким:

1.  Поновити їй строк позовної
давності звернення в суд за захистом порушеного права її

недієздатного батька ОСОБА_6,  як
пропущений з поважних причин;

2.  Свідоцтво про право власності на
житло - квартиру АДРЕСА_1 за НОМЕР_1від 08.01. 1998 року на ім'я ОСОБА_4 і
ОСОБА_5 визнати недійсним;

3.
Визнати за ОСОБА_6 право на проживання в квартирі
АДРЕСА_1 та вселити його у вказану квартиру;

4.
Зобов'язати КГЖЕП «Придніпровське» закрити особовий
рахунок на ім»я ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 і відкрити особистий рахунок на
ім'я наймача ОСОБА_6,  заключивши з опікуном
останнього ОСОБА_2 договір найму квартири;

5.
Запропонувати відповідачам ОСОБА_4 і ОСОБА_5 укласти з
ОСОБА_2,  як з особою,  що представляє інтереси ОСОБА_6,  договір піднайму жилої площі в квартирі
АДРЕСА_1.

В
судовому засіданні позивач ОСОБА_2 частково змінила свої позовні вимоги і
просила суд виключити із позовних вимог вимоги,
що викладені в п.п. 4,  5
резолютивної частини позовної заяви і викласти їх в слідуючій редакції:

4.  Зобов'язати КГЖЕП
"Придніпровське" змінити існуючий особовий рахунок на

квартиру АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_4

Ісакіївни,  передбачивши в ньому
оплату житлово-комунальних і інших послуг в розрахунку

на 2/3 частини жилої площі і кількості двох проживаючих осіб - ОСОБА_4 і її
сина

ОСОБА_5;

5.  Зобов'язати КГЖЕП «Придніпровське»
відкрити особовий рахунок на квартиру АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_6,  передбачивши оплату житлово-комунальних і
інших послуг із розрахунку

на 1/3 частини жилої площі і одного проживаючого.

Суду
пояснила,  що її батько ОСОБА_6 у 1958
році,  перебуваючи на строковій
військовій службі отримав тяжку черепно-мозкову травму,  був звільнений з армії у зв'язку з
захворюванням,  пов'язаним з проходженням
військової служби. У зв'язку з погіршенням стану здоров'я неодноразово
лікувався в різних медичних закладах. У 1958 році спеціальною психоневрологічною
комісією ВТЕК він був визнаний інвалідом 3 групи. За

2

рішенням
виконкому Кременчуцької міської ради йому,
як учаснику бойових дій була надана двохкімнатна квартира АДРЕСА_1,  в якій він проживав з дружиною ОСОБА_7 (мати
позивача) та дочкою (позивач) ОСОБА_2(дошлюбне прізвище ІНФОРМАЦІЯ_1).
Захворювання у батька стало прогресувати,
психічний стан його погіршився,
він періодами втрачав контроль над собою,  часто зникав з дому,  невідомо де жив по декілька місяців,  затримувався міліцією і поміщався в
Кіровоградську обласну психіатричну лікарню. В результаті сім'я розпалася,  шлюб між батьком і матір'ю був розірваний.
Вони залишили батькові квартиру і виселилися. В подальшому у матері виникла
інша сім'я і з батьком вони фактично не спілкувалися. Згодом довідалися,  що він став зустрічатися з іншою жінкою
ОСОБА_4 і 22.08.1981 року зареєстрував з нею шлюб і ОСОБА_4 із своїм малолітнім
сином ОСОБА_5, 1971 року народження,
вселилася у його квартиру. Наскільки їм було відомо ОСОБА_4 ,  вступаючи в шлюб з батьком,  обіцяла доглядати його,  так як на той час він був уже інвалідом 2
групи. Як складалися відносини між батьком та ОСОБА_4 їй було невідомо,  так як її мати та й вона сама з ним не
спілкувалися,  знаючи,  що у батька інша сім'я. Декілька разів вона
зустрічала батька,  але про те,  що його виселили із квартири і що він не має
ніякого житла довідалася значно пізніше. Як виявилося,  батько через свою хворобу,  свій психічний стан вів себе
незрозуміло,  у 1983 році покинув
квартиру,  тривалий час бродяжничав,  невідомо де і у кого проживав,  був затриманий працівниками міліції у
Кіровоградській області і відправлений в Кіровоградську обласну психіатричну
лікарню,  де на протязі послідуючих років
неодноразово лікувався. ОСОБА_4 не прийняла ніяких мір для його лікування і
догляду за ним,  скориставшись його
хворобою та відсутністю 19 липня 1985 року виписала його із квартири,  перевела на своє ім'я особовий рахунок і
стала проживати у квартирі вдвох із сином.
Ніяких мір до розшуку та повернення ОСОБА_6 додому не приймала. В січні
1998 року разом із сином приватизували квартиру. Будучи позбавленим
користуватися квартирою ІНФОРМАЦІЯ_1 неодноразово мав намір захистити своє
порушене право,  але внаслідок психічної
хвороби не зміг довести свої наміри до кінця. Йому намагалися допомогти його
родичі,  але в силу тих чи інших причин
вони зупинялися напівдорозі. На даний час ОСОБА_6,  будучи інвалідом,  недієздатним,
позбавлений житла,  яке йому було
надано на законних підставах у зв'язку з захворюванням,  пов'язаним з проходженням військової
служби,  і фактично опинився на вулиці
через незаконні дії відповідачів. Просила позов   задовільнити

Відповідачі
ОСОБА_4 і ОСОБА_5 позов не визнали,  в
судовому засіданні показали,  що позовна
заява є безпідставною і необгрунтованою з тих підстав,  що строк позовної давності у три роки давно
минув,  перешкод ОСОБА_6 у зверненні до
суду ніхто не чинив. З 1983 року він у спірній квартирі не проживає,  жодної спроби вселитись в неї до 2002 року не
робив,  участі в оплаті житлової площі та
комунальних послуг не приймав,  всі ці
затрати несли вони та чотири рази робили ремонт квартири. У 1998 році на
законних підставах приватизували квартиру. ОСОБА_6 був визнаний недієздатним
тільки у липні 2005 року,  отже до цього
був дієздатний. Питання про його недієздатність було поставлене тільки у 1998
році,  тобто через 15 років після
того,  як він виселився із квартири.
Позивач ОСОБА_2 сама вказувала у позовній заяві,  що ОСОБА_6 у певні періоди усвідомлював
значення своїх дій,  отже був
дієздатним,  але ніяких спроб вселитися у
квартиру не робив,  тому пропустив строк
звернення до суду без поважних причин. Позивач мала можливість поцікавитися
долею свого батька набагато раніше,  але
ніяких спроб допомогти йому не робила. Просили в задовільненні позову
відмовити.

Відповідач
виконком Кременчуцької міської ради Полтавської області в судове засідання
повтороно предстаника не направив,  про
час та місце розгляду справи був належним чином увідомлений,  письмово просив суд розглянути дану позовну
заяву без участі представника виконкому.

Відповідач
Управління житлово-комунального господарства Кременчуцької міської ради
повторно в судове засіданні представника не направило,  про час та місце розгляду справи було
належним чином увідомлене,  причину
неявки представника суду не повідомило.

3

Представник
третьої особи по справі КГЖЕП "Придніпровське" Риль В.Є,  суду показав,
що на час виселення ОСОБА_6 із квартири і його виписки КГЖЕП
"Придніпровське" не існувало і ці обставини йому невідомі. Вважає
позов ОСОБА_2 обґрунтованим.  У його
вирішенні покладається на розсуд суду і якщо позов буде задовільнено,  то КГЖЕП "Придніпровське" виконає
рішення суду в тих межах,  в яких це буде
його стосуватися.

Третя
особа по справі КП "Квартирне управління" свого предстаника повтороно
для участі у справі не направило. Про час та місце проведення судових засідань
належним чином увідомлялося. Письмово звернулось до суду з проханням розглянути
позов ОСОБА_2без участі КП "Квартирне управління".

Свідок
ОСОБА_8 суду показала,  що що ОСОБА_4
доводиться їй рідною сестрою і має сина від першого шлюбу ОСОБА_5 Приблизно у
1980 році сестра розповіла їй,  що
познайомилася зОСОБА_6,  який проживає
сам у квартирі по вул. Пролетарській. Дружина від нього пішла,  але він повинен був сплатити їй за її долю у
квартирі 2000 карбованців. Сестра познайомила ОСОБА_6 з нею і вона позичила
тому 2000 карбованців,  щоб він
розрахувався з бувшою дружиною. Після цього ОСОБА_4 зареєструвала зОСОБА_6
шлюб. Скільки часу вони прожили однією сім"єю ОСОБА_8 не пам'ятає.
ІНФОРМАЦІЯ_1 зловживав спиртним,  у нього
виникли борги перед різними людьми і він покинув квартиру. Тривалий час його не
було. Сестра за нього вимушена була повертати борги. Стосовно того де ОСОБА_6
міг знаходитися,  який у нього стан
здоров"я і чому він не проживав у своїй квартирі свідку нічого не відомо.
Свідок ОСОБА_9 показала,  що зОСОБА_6 і
ОСОБА_4 багато років проживала в одномі під'їзді будинку. Спочатку ОСОБА_6
проживав разом з дружиною ОСОБА_7 та дочкою ОСОБА_10. Потім дружина покинула
його і він залишився проживати один. Через деякий час він став проживати з
ОСОБА_4 Стосовно стану здоров'я ОСОБА_6 їй нічого невідомо,  ніяких психічних відхилень за ним вона не
помічала. Проживши небагато часу з ОСОБА_4 ОСОБА_6 кудись зник і вона більше
його в цій квартирі не бачила.

Свідок
ОСОБА_11 суду пояснила,  що проживала
зОСОБА_6 в одному будинку. Спочатку він проживав із першою дружиною і
дочкою,  потім вони розлучилися і він
деякий час жив один. Зійшовся з ОСОБА_4,
уклали шлюб,  проживали разом
близько двох років,  потім ОСОБА_6 кудись
виїхав і біля 20 років вдома не з'являвся.

Свідок
ОСОБА_12 в суді пояснила,  що ОСОБА_6
доводиться їй рідним братом.  Крім неї
він має ще одну рідну сестру,  прізвище
якої на даний час ОСОБА_13 Отримав квартиру від военкомату як інвалід,  оскільки отримав черепно-мозкову травму під
час військової служби у військово-морському флоті. В цій квартирі він проживав
із жінкою та дочкою. Його здоров"я внаслідок отриманої раніше травми стало
погіршуватися,  інколи він втрачав
пам"ять,  міг серед ночі прокинутися
і кудись піти. Перший шлюб з ОСОБА_7 в результаті цього розпався і він
залишився у квартирі один. Звідки взялася ОСОБА_4 і чи перебувала вона в шлюбі
зОСОБА_6 їй невідомо. Ні від ОСОБА_6 ні від ОСОБА_4 вона про це ніколи не чула.
Стан здоров"я ОСОБА_6 продовжував погіршуватися,  він втратчав пам"ять,  забалакувався,  на деякий час пропадав здому. Потім приходив
до неї,  або до сестри,  просив пустити його пожити у них,  так як ОСОБА_4 його в квартиру не пускала.
Багато разів ОСОБА_6 знаходився на лікуванні у психіатричній лікарні у
Кіровограді. Вона з сестрою намагалися йому допомогти,  умовляли,
щоб він добивався своєї квартири,
але з ним неможливо було розмовляти,
він забалакувався,  в один день
виказував одні наміри,  а на другий день
говорив про зовсім інше,  замикався в
собі,  пропадав кудись надовго і де в цей
час проживав,  ніколи не розповідав.

Свідок
ОСОБА_14 суду показав,  що ОСОБА_6
доводиться рідним братом його дружині ОСОБА_13 Як інвалід отримав від военкомату квартиру.
Проживав разом з дружиною і дочкою,
потім дружина залишила його. Через деякий час він розповів,  що знайшов іншу жінку,  сказав,
що їх вдома розписала знайома жінка,
яка працює у відділі РАГС.
Прожили вони разом з ОСОБА_4 декілька років. Приблизно у 1985 році
ОСОБА_6 кудись поїхав і пропав. Багато років його не було і ніхто не знав де
він. Дружина зверталася у міліцію,
подавала заяву на розшук брата. Потім від знайомих дружина почула,

4

що від ОСОБА_6
до ОСОБА_4 прийшла телеграма. Дружина звернулась до ОСОБА_4 поцікавившись долею
брата,  але ОСОБА_4 відповіла,  що ніякої телеграми не надходило і щоб вони
до неї більше не приходили,  так як вона
вже виписала ОСОБА_6 їх квартири,
квартира тепер її. Дружина запропонувала їй,  що буде платити за брата квартплату і
комунальні послуги,  щоб тільки за ним
залишилося місце в квартирі,  але ОСОБА_4
відмовилася. У 1995 році у них з"явився ОСОБА_6,  із документів у нього був тільки обривок
військового квитка. Він розповів що довго знаходився у Кіровоградській
психіатричній лікарні. Коли хотів повернутися у квартиру,  то його туди не постили,  в дверях було замінено замок. Він ходив у
ГЖЕД,  де довідався,  що його з квартири виписали. Деякий час він
проживав у ОСОБА_13 приблизно до 2003 -2004 року,  намагався звернутися до суду,  щоб відсудити квартиру,  але з цього нічого не вийшло,  так як він знову пропав і був відсутній
більше двох місяців. Коли знову з"явився,
то відповідав,  що не
пам"ятає де був. Пам"ятає тільки те,
що сів у потяг і кудись їхав. На даний час у ОСОБА_6 бувають провали
пам"яті,  він забалакується,  оскільки не має постійного житла,  то живе де прийдеться.

Свідок
ОСОБА_14 показав,  що ОСОБА_6 доводиться
йому дядьком.  Колись він служив у
морському флоті і отримав травму,  після
якої став інвалідом.  У зв"язку з
цим йому було надано квартиру. Перший шлюб у нього розпався і він проживав у
своїй квартирі з ОСОБА_4 і її сином.  Чи
був у них зареєстрований шлюб,  йому
невідомо. ОСОБА_6 був хворою людиною,
неодноразово лікувався у військових шпиталях у м. Києві та у М.
Кременчуці. Потім ОСОБА_6 кудись пропав і багато років його не було. Де він
знаходився ніхто не знав. Коли повернувся,
то ОСОБА_4 його вигнала із квартири.

Суд,  вислухавши пояснення сторін,  третіх осіб,
свідків,  дослідивши матеріали
даної справи,  матеріали цивільної справи
№ 2-2324-05р по заяві про визнання ОСОБА_6 недієздатним,  приймає до уваги слідуюче.

ОСОБА_6
у 1958 році,  перебуваючи на строковій
військовій службі отримав тяжку травму і був достроково звільнений з лав
військово-морського флоту з захворюванням,
пов"язаним з проходженням військової служби,  що підтверджується свідоцтвом про
захворювання № 1966 від 12.09.1957 року. Після демобілізації у зв"язку з
погіршенням стану здоров"я неодноразово лікувався в різних медичних
закладах. У 1958 році спеціальною псиноневрологічною комісією ВТЕК при
Полтавські обласній лікарні він був визнаний інвалідом 3 групи. За рішенням
виконкому Кременчуцької міської ради йому,
як учаснику бойових дій була надана двохкімнатна квартира АДРЕСА_1.
Згідно ордеру № 477 від 19.06.1963 року ОСОБА_6 вселився у надану квартиру зі
складом сім"ї 3 особи - він,  його
дружина ОСОБА_7 (мати позивача) та дочка (позивач) ОСОБА_2(дошлюбне прізвище
ІНФОРМАЦІЯ_1). Як вбачається із наданих суду медичних довідок захворювання у
ОСОБА_6 стало прогресувати,  психічний
стан його погіршився,  він періодами
втрачав контроль над собою,  часто зникав
здому,  невідомо де жив по декілька
місяців,  затримувався міліцією і
поміщався в Кіровоградську обласну психіатричну лікарню. В результаті у нього
розпалася сім»я,  шлюб із Рябощтан
Ж.С.  був розірваний. Дружина з дочкою
залишили його виселилися із наданої йому квартири. В подальшому у ОСОБА_7  виникла інша сім"я і зОСОБА_6 вона та
дочка фактично не спілкувалися. Згодом довідалися,  що він став зустрічатися з іншою жінкою
ОСОБА_4,  22.08.1981 року зареєстрував з
нею шлюб і ОСОБА_4 із своїм малолітнім сином ОСОБА_5, 1971 року
народження,  вселилася у його квартиру.
Як вбачається із показів сторін,  та
свідків ОСОБА_6 у 1983 році покинув квартиру,
тривалий час бродяжничав,
невідомо де і у кого проживав,
був затриманий працівниками міліції у Кіровоградській області і
відправлений в Кіровоградську обласну психіатричну лікарню. На протязі
послідуючих років неодноразов
тривалий час знаходився на стаціонарному лікуванні у Кіровоградській
психіатричній лікарні. В ході судових засідань не встановлено фактів того,  щоб ОСОБА_4,
як дружина,  приймала якісь міри
до його розшуку,  лікування та доглядк за
ним,  повернення його додому.
Скориставшись хворобою та відсутністю ОСОБА_6 вона 19 липня 1985 року виписала
його із квартири,  перевела на своє
ім"я особовий рахунок і стала проживати у квартирі   вдвох із сином.  В

5

січні 1998 року
разом із сином приватизували квартиру. Будучи позбавленим можливості
користуватися квартирою ОСОБА_6 неодноразово мав намір захистити своє порушене
право,  але внаслідок психічної хвороби
не зміг довести свої наміри до кінця. Йому намагалися допомогти його
родичі,  але в силу тих чи інших причин
вони зупинялися на півдорозі. Так у 1998 році дочка ОСОБА_6 ОСОБА_2 в період
коли батько знаходився на лікуванні у Кіровоградській психіатричній лікарні
зверталася до Кіровського районного суду М. Кременчука з заявою про визнання
ОСОБА_6 недієздатним.

У 1998
році на підставі ухвали судді Кіровського районного суду М. Кіровограда від
13.11.1998 року комісією Кіровоградської обласної психіатричної лікарні була
проведена амбулаторна судово-психіатрична експертиза,  згідно висновку якої ОСОБА_6 був визнаний
таким,  що не розуміє значення своїх
дій,  в зв"язку з чим потребує
опіки. Опіка в той час не була призначена,
оскільки рішення по заяві ОСОБА_2 не приймалося,  а цивільна справа за строком давності не
збереглася.

У 2002
році ОСОБА_6 сам подав до Крюківського районного суду М. Кременчука позов до
ОСОБА_4 про визнання ним права на житло та вселення у квартиру,  однак після чергового судового засідання його
позов ухвалою судді Крюківського районного суду від 04 лютого 2003 року був
залишений без розгляду,  оскільки стан
здоров"я ОСОБА_6 погіршився і він
не з"являвся в судові засідання.

Після
цього ОСОБА_4,  скориставшись таким
станом здоров"я ОСОБА_6 подала до Крюківського районного суду позов про
розірвання з ним шлюбу. Про надходження такої заяви до суду ОСОБА_6 увідомлений
не був,  в судові засідання він не
викликався і про те,  що рішенням суду
від 07 травня 2003 року шлюб між ним та ОСОБА_4 було розірвано,  йому відомо не було.

Оскільки
ОСОБА_6 з таким станом здоров"я фактично залишився без житла і засобів до
існування,  у травні 2005 року громадська
організація "Спілка воїнів-інтернаціоналістів та інвалідів" за участю
представника органу опіки - відділу охорони здоров"я Кременчуцького міськвиконкому
звернулася до суду із заявою про визнання ОСОБА_6 недієздатним.  В ході розгляду даної заяви судом було
повтороно призначено судово-психіатричну експертизу,  проведення якої було доручено спеціальній
комісії Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні. Згідно висновку
експертної комісії № 471 від. 12.07.2005 року було встановлено,  що ОСОБА_6 виявляє ознаки наслідків
органічного ураження ЦНС складного генезу у особистості,  страждаючої на психопатію з помірно вираженим
дефектом в інтелектуально-мнестичній сфері. Ступінь вираженості виявленого
дефекту така,  що істотно впливає на
здатнійсть підекспертного усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Рішенням
Крюківського районного суду від 29.07.2005 року ОСОБА_6 був визнаний
недієздатним.  Його дочка ОСОБА_2,  яка призначена опікуном,  в інтересах батька звернулася до суду з даним
позовом виходячи з того,  що
ОСОБА_6,  не проживаючи у спірній
квартирі більше шести місяців,  не
втратив права на проживання в ній,
оскільки не проживав з поважної причини - психічного захворювання,  яке продовжувалося після отримання ним у 1957
році тяжкої травми під час військової служби у військово-морському флоті СРСР
впродовж всього його подальшого життя. В деякі періоди до нього приходило
прозріння,  коли він міг усвідомлювати
значення своїх дій,  але на який час і
коли приходило це прозріння,  на даний
час встановити неможливо. Враховуючи ці обставини,  суд приходить до висновку що ОСОБА_6
пропустив встановлений законом трьохрічний строк звернення до суду за захистом
його порушеного права на житло з поважних причин.

При   таких
обставинах   суд   приходить
до   переконання,    що
вимоги   позивача   є обгрунтованими,  законними і підлягають повному задовільненню.

Керуючись  ст.
ст.  10,  11,
72,  73,  209,
212,  214-215,  218 ЦПК України,     ст.
267 ЦК України,   ст.
ст. 9,  71,  72, 91,
92, 103, 104 Житлового кодексу України,
суд -

6

РІШИВ:

Позов
ОСОБА_2 в інтересах підопічного батькаОСОБА_3до ОСОБА_4,  ОСОБА_5,
виконкому Кременчуцької міської ради народних депутатів,  управління житлово-комунального господаства
Кременчуцької міської ради про визнання свідоцтва про право власності на житло
недійсним,  визнання права користування
житловим приміщенням,  вселення в нього
та розділ особистого рахунку задовільнити.

1.      Поновити ОСОБА_2 строк
позовної давності на звернення в суд за

захистом порушеного права її недієздатного батька ОСОБА_6,  як

пропущений з поважних причин;

2.
Свідоцтво про право власності на житло - квартиру
АДРЕСА_1 за НОМЕР_1від 08.01. 1998 року на ім'я ОСОБА_4 і ОСОБА_5 визнати
недійсним;

3.
Визнати за ОСОБА_6 право на проживання в квартирі
АДРЕСА_1 та вселити його у вказану квартиру;

4.        Зобов'язати КГЖЕП
«Придніпровське» змінити існуючий особовий рахунок на

квартиру АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_4

Ісакіївни,  передбачивши в ньому
оплату житлово-комунальних і інших послуг в розрахунку

на 2/3 частини жилої площі і кількості двох проживаючих осіб - ОСОБА_4 і її
сина

ОСОБА_5;

5.
Зобов'язати КГЖЕП «Придніпровське» відкрити окремий особовий рахунок на
квартиру АДРЕСА_1 на ім»я ОСОБА_6,  передбачивши оплату житлово-комунальних і
інших послуг із розрахунку на 1/3 частини жилої площі і одного проживаючого
ОСОБА_6

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтаської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний термін з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4  ст. 295 ЦПК України.