Справа № 22-4981                        Головуючий в 1 інстанції
Категорія      32                                  Доповідач
РІШЕННЯ

Іменем України

2007р. серпня 14
дня. Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого
Пономарьової О.М.  судців Бондаренко
Л.І.,  Бабенко П.М.  при секретарі Артеаоновій CO.

розглянув у
відкритому судовому засіданні в м. Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1,  ОСОБА_2

на рішення
Центрально-міського районного суду м. Горлівки від 13 квітня 2007р.

по
цивільній справі за позовом комунального підприємства „Ремонтник" до
ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  ОСОБА_3 про визнання такими,  що втратили право користування жилим приміщенням.

Заслухавши
доповідача,  пояснення ОСОБА_2,  його представника,  перевіривши матеріали справи, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1,  ОСОБА_2 звернулись до апеляційного суду із
апеляційною скаргою на рішення Центрально-міського районного суду м. Горлівки
від 13 квітня 2007р.,  яким позовні
вимоги комунального підприємства „Ремонтник" до них,  ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про визнання такими,
що втратили право користування жилим приміщенням задоволені. Вони
визнані такими,  що втратили право
користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.

Також
рішенням суду визнана ОСОБА_3
такою,  що втратила право
користування жилим приміщенням у цій квартирі.

В
апеляційній скарзі просять рішення суду скасувати з ухваленням нового
рішення,  відмовивши у позові до них про
визнання такими,  що втратили право
користування жилим приміщенням у спірній квартирі АДРЕСА_1,  посилались на те,  що вони займають згідно особового рахунку
одні кімнату площею 12, 40 кв.м.  На
протязі довгого часу ОСОБА_3
била їх,  забирала гроші,  тому вони на деякий час вимушені були уходити
з квартирі. Вони є хворими та не грамотні,
не змозі захистити свої права. Суд не взяв до уваги ці обставини - що
вони деякий час не проживали у квартирі з поважних причин. Крім того,  квартира потребує капітального ремонту і
проживати у ній не можна.

Апеляційний
суд вважає,  що апеляційна скарга
підлягає задоволенню,  рішення в частині
визнання ОСОБА_1,  ОСОБА_2 такими,  що втратили право користування жилим
приміщенням скасуванню з ухваленням у відповідності з п.3 статті 309 ЦПК
України нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання
ОСОБА_2,  ОСОБА_1 такими,  що втратили право користування жилим
приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.

Судом
першої інстанції встановлено,  що
відповідачі ОСОБА_2,  ОСОБА_1 а також
ОСОБА_4 зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1. Відповідачка має особовий рахунок на
дві кімнати площею 31, 10 кв.м. ,  на
відповідачку ОСОБА_1 оформлений особовий рахунок площею 12, 40 кв.м.

Суд,  перевіряючи доводи позивача,  дійшов до висновку,  що відповідачі тривалий час не проживали у
квартирі та не користувалися виділеною їм жилою площею у спірній квартири без
поважних причин.

Апеляційний
суд,  перевіряючи доводи апеляційній
скарги ОСОБА_1,  ОСОБА_2 в її межах,
знаходить їх переконливими для скасування рішення суду.

Згідно статті 71 ЖК при тимчасовій відсутності наймача або членів його
сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач
або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців,  цей строк за їхньої заявою може бути
продовжено наймодавцем,  а в разі спору -
судом.

Відповідно
до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 р.
"Про деякі питання,  що виникли в
практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про
визнання наймача або члена його сім'ї таким,
що втратив право користування жилим приміщенням,  необхідно з'ясовувати причини відсутності
відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у
відрядженні,  у осіб,  які потребують догляду,  внаслідок неправомірної поведінки інших
членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Суд
першої інстанції ухвалив рішення не у відповідності з вимогами процессуального,  матеріального права,
не зазначивши строк відсутності ОСОБА_1,
ОСОБА_2 у спірному житлі,  та не
взяв до уваги причину,  через яку вони не
проживали у квартирі.

Із
матеріалів справи вбачається,  що
відповіді є хворими особами,  що вони
займали тільки одну кімнату,  площею
12,  4 кв.м. ,  відповідачка ОСОБА_3,  як стверджували ОСОБА_2,  ОСОБА_1,
під час їх відсутності призвела квартиру до антисанітарного стану,  квартира підлягає капітальному ремонту,  але вони на це грошей не мають,  постійне перебувають у лікарнях.

Із
матеріалів справи вбачається,  що ОСОБА_1
сплачувала комунальні послуги за кімнату у квартирі.

Допитані
судом свідки ОСОБА_5,  ОСОБА_6
підтвердили твердження відповідачів ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про те,  що ОСОБА_3 чинила перешкоди
в користуванні квартирою.

Таким
чином,  висновок суду про те,  що відповідачі втратили права користування
спірною жилою площею,  є необгрунтованим.

Виходячи
з конкретних обставин по справі,
виникнених правовідносин сторін,
положень житлового законодавства,
апеляційний суд апеляційну скаргу задовольняє,

вважаючи,
що відповідачі ОСОБА_2,  ОСОБА_1
не втратили право користування жилим приміщенням у спірній квартирі.

В решті
частині рішення суду необхідно залишити без змін.

Суд
правильно дійшов до висновку про те,  що ОСОБА_3 без поважних

причин
не проживає у спірній квартирі.

Керуючись  ст.
ст. 307-309,  315 ЦПК
України,   ст. 71, 72 ЖК України, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1,   ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Центрально-міського районного суду м. Горлівки від 13 квітня 2007р.
в частині визнання ОСОБА_1,  ОСОБА_2
такими,  що втратили право користування
жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 скасувати.

В
задоволенні позову комунального підприємства „Ремонтник" до ОСОБА_1,  ОСОБА_2 такими,  що втратили право користування жилим
приміщенням відмовити.

В решті
частині рішення- про визнання ОСОБА_3 такою,
що втратила право користування жилим приміщенням залишити без змін.

Рішення набирає
законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна
скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом
двох місяців з дня набрання законної сили рішення апеляційного суду.