Справа №22 Ц-
інстанції Іванюта Т.Є.
інстанції Яворський М.А.
УХВАЛА

іменем України

24
вересня 2007 року                                                                                    м.
Київ

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого
судді:     Яворського М.А.

суддів                              Корзаченко І.Ф.,
Червінко К.С.

при
секретарі                 Велицькому О.О.

розглянувши
в приміщенні апеляційного суду Київської області матеріали справи за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кагарлицького районного суду Київської
області від 18 червня 2007 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про стягнення боргу ,-

встановила :

У травні
2007 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 та просив постановити
рішення, яким стягнути з відповідача на його користь 40000 грн. не повернутої
суми боргу та 430 грн. судових витрат.

Рішенням
Кагарлицького районного суду Київської області від 18 червня 2007 року позов
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неповернуту суму боргу в
розмірі 40000 грн., судові витрати в сумі 430 грн., а всього 40430 грн.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати зазначене рішення суду та
повернути справу на новий судовий розгляд, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та процесуального права та невідповідність
висновків суду встановленим обставинам справи.

Заслухавши
суддю-доповідача, осіб, що з'явилися на розгляд вказаної справи, дослідивши
матеріали справи і, обговоривши доводи апеляційної скарги відповідно до вимог
ст. 303 ЦПК України колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхилення з наступних підстав.

Згідно
зі ст. 308 ч. 1 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення
додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи
рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 суму
боргу за договором позики від 18 січня 2007 року, суд першої інстанції
правильно виходив з того, що відповідач не виконав належним чином своїх
зобов'язань щодо своєчасного повернення отриманої суми позики в розмірі 40000
грн., у зв'язку з чим судом правомірно застосовано до спірних правовідносин
положення статей 1046, 1049 ЦК
України.

Доводи
апелянта про отримання відповідачем вказаних грошових коштів для виконання
підприємницької діяльності позивача не грунтуються на наявних в матеріалах
справи документальних доказах.

Так із
тексту договору позики вбачається, що відповідач як фізична особа отримав
грошові кошти у позивача в строк до 10 лютого 2007 року, однак вказаних
грошових коштів позивачу не

повернув. На підтвердження вказаних обставин
позивачем надано суду власноручно написану відповідачем розписку від 18 січня
2007 року (а. с. 4).

Відповідно
до вимог ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій
самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у
строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею
1051 ЦК України
позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти
або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у
меншій кількості, ніж встановлено договором.

Якщо
договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може
грунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі
насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у
меншій кількості, ніж встановлено договором.

Виходячи
зі змісту вказаних норм закону колегія суддів вважає, що суд першої інстанції
обгрунтовано прийшов до висновку про наявність між сторонами як фізичними
особами договірних зобов'язань, а не спільної підприємницької чи трудової
діяльності ( суд у вказаних документів не подано), і оскільки відповідач взяті
на себе зобов'язання в добровільному порядку не виконав, тому суд обгрунтовано
задовольнив позов ОСОБА_2

Колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно
дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому
апеляційну скаргу відхиляє, а рішення суду залишає без змін.

Керуючись ст.
ст. 303,307,308,313,314,315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Кагарлицького районного суду Київської області від 18 червня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала
суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до
Верховного Суду України протягом 2 місяців.