Справа № 22ц-6024/2007 р.                             Головуючий
- 23                                                     Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 серпня 2007
року Апеляційний суд Донецької області в складі: головуючого судді: Червінської
М. Є. суддів: Папоян В.В.,  Лісового О.О.
при секретарі: Мартіросовій А.Б.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу по апеляції відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Харцизьк Донецької області
на рішення Харцизького міського суду Донецької області від 11 червня 2007 року
по справі за позовом відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України
в м. Харцизьк Донецької області до ОСОБА_1 про стягнення відшкодованої
шкоди,  -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з вказаним позовом,
мотивуючи свої вимоги тим,  що ЗО
березня 2005 року відповідачем ОСОБА_2,
під час виконання останнім трудових обов'язків,  були завдані тілесні ушкодження. Зазначений
факт травмування був визнаний пов'язаним з виробництвом та складено відповідний
акт,  на підставі якого відділенням Фонду
потерпілому були проведені наступні виплати: одноразова допомога в сумі 19840
грн.,  щомісячні страхові виплати в сумі
500 грн. 10 коп.,  оплачена вартість
лікування 219 грн. 40 коп. та за їхній рахунок було здійснено виплати по
тимчасовій непрацездатності в червні 2006 року в сумі 4076 грн. 92 коп. і у
вересні 2006 року в сумі 942 грн. 04 коп. Таким чином станом на 26 лютого 2007
року Фондом потерпілому було відшкодовано завдану відповідачем шкоду у сумі
30512 грн. 78 коп. Просили стягнути з відповідача зазначену суму відшкодованої
шкоди та судові витрати.

Рішенням
Харцизького міського суду Донецької області від 11 червня 2007 року у
задоволені позовних вимог відділення виконавчої дирекції ФССНВВ та ПЗ України в
м. Харцизьк було відмовлено.

Не
погодившись з рішенням суду,  позивач
приніс апеляційну скаргу,  в якій просив
рішення скасувати як таке,  що
постановлено з порушенням норм матеріального права. Посилався на те,  що судом безпідставно застосовано норми
Закону України „Про загальнообов'язкове соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійного захворювання,  які спричинили втрату працездатності" та
Закону України „Про страхування". Вважають,  що оскільки ними,  за рахунок коштів Фонду,  було проведено страхові виплати,  для відшкодування шкоди,  яка знаходиться в безпосередньому причинному
зв'язку з діями відповідача,  то
вони,  відповідно до положень  ст. 1191 ЦК України,  як особа,
що відшкодувала шкоду завдану іншою особою,  мають право зворотної вимоги (регресу) до
винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Тому просили рішення суду
скасувати і постановити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги.

Представник
позивача у судовому засіданні апеляційного суду доводи апеляційної скарги
підтримав,  просив рішення суду
скасувати,  постановити нове рішення яким
задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач
у судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти доводів апеляційної
скарги,  просив рішення суду залишити без
змін.

Представник
відповідача у судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти доводів
апеляційної скарги,  просив рішення суду
залишити без змін.

Третя
особа - ОСОБА_2. у судове засідання апеляційного суду не з'явився. Про день та
час слухання справи повідомлено належним чином.

Представник
третьої особи - Харцизького міського відділу освіти - у судовому засіданні
апеляційного суду,  просив рішення суду
залишити без змін.

Заслухавши
доповідь судді,  дослідивши матеріали
справи та перевіривши доводи апеляційної скарги,  апеляційний суд приходить до висновку,  що апеляційна скарга задоволенню не підлягає
з наступних підстав.

Як
вбачається з матеріалів справи,  суд
правильно встановив правовідносини,  які
склалися між сторонами і надав їм належну оцінку. Судом встановлено,  що ЗО березня 2005 року відповідачем
ОСОБА_2,  під час виконання останнім
трудових обов'язків,  були завдані
тілесні ушкодження. Зазначений факт травмування був визнаний пов'язаним з
виробництвом та складено відповідний акт,
на підставі якого відділенням Фонду потерпілому були проведені виплати
станом на 26 лютого 2007 року  у сумі
30512 грн. 78 коп.

Розглядаючи
справу,  суд першої інстанції повно,  всебічно і об'єктивно перевірив доводи і
заперечення сторін,  встановленим фактам
і доказам дав вірну правову оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про
те,  що відповідно до Закону України „Про
загальнообов'язкове соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві
та професійного захворювання,  які
спричинили втрату працездатності" позивач,
що є страховиком,  виплатив
ОСОБА_2,  що є застрахованою особою,  з коштів Фонду (які акумулюються за рахунок
внесків роботодавців,  капіталізованих
платежів,  що надійшли у випадках
ліквідації страхувальників у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів України; коштів,  одержаних від стягнення відповідно до цього
Закону штрафів і пені з страхувальників,
тощо) страхове відшкодування,
тому Фонд не має права зворотної вимоги (регресу) до винної особи.

Доводи
апеляційної скарги позивача про те,  що
оскільки ними,  за рахунок коштів
Фонду,  було проведено страхові виплати,  для відшкодування шкоди,  яка знаходиться в безпосередньому причинному
зв'язку з діями відповідача,  то
вони,  відповідно до положень  ст.
1191 ЦК України,  як особа,  що відшкодувала шкоду завдану іншою
особою,  мають право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування,  не заслуговують на увагу,  оскільки положення  ст.
1191 ЦК України на правовідносини,
що виникли між Фондом,  потерпілим
ОСОБА_2,  та відповідачем,  не розповсюджуються,  так як у Законі України „Про
загальнообов'язкове соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві
та професійного захворювання,  які
спричинили втрату працездатності" не передбачено право Фонду на зворотну
вимогу до винної особи.

Доводи
апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування
судом норм матеріального чи процесуального права що призвело або могло
призвести до неправильного вирішення справи.

Таким
чином,  апеляційний суд вважає,  що рішення суду ухвалене з додержанням вимог
матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись  ст.
ст. 303,  307 ч.1 п.1,  308 ч.1,
314 ч.1 п.1,  315 ЦПК
України,  апеляційний суд,  -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Харцизьк Донецької області відхилити.

Рішення
Харцизького міського суду Донецької області від 11 червня 2007 року залишити
без зміни.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
законної сили ухвалою апеляційного суду.