Справа
№ 22-ц-2149/07        Головуючий у1 інстанції    Лялик P.M.
Категорія                                               Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

04 вересня 2007
року   колегія суддів судової палати в
цивільних справах

Апеляційного
суду Київської області в складі:

головуючого
Приходька К.П.,

суддів  Березовенко Р.В.,    Оношко Г.М. ,

при
секретарі   Сторожук Н. А.

розглянула
у   відкритому   судовому засідання      в
м.    Києві      цивільну

справу   за
апеляційною   скаргою   ОСОБА_1     на

рішення     Березанського    міського
суду  від    21
березня  2007  року  у

справі за
позовом    ОСОБА_2 до ОСОБА_3  ,  ОСОБА_1
про  поділ   жилого

будинку в
натурі.

Заслухавши  доповідь судді апеляційного  суду ,
перевіривши  матеріали справи та
доводи апеляційної скарги,    колегія
суддів ,  -

встановила:

У липні 2006 року ОСОБА_2 звернулася з
позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_1
про виділ частки з будинку. Позовні вимоги обґрунтовувала тим,  що вона та відповідачі-співвласники жилого
будинку АДРЕСА_1,  при цьому відповідачці
ОСОБА_3 належить 1/2 частина будинку ,  а
їй та ,  ОСОБА_1 по 1 / 4 його
частині. ,  кожний з них користується
окремими приміщеннями. Просила поділити будинок,  виділити кожному співвласнику   конкретні приміщення.

Рішенням   Березанського       міського   суду
від   21   березня
2007 року позов ОСОБА_2
задоволено.

Поділено в
натурі жилий будинок АДРЕСА_1 з виділом кожному співвласнику окремих приміщень.

В
апеляційній     скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду з

підстав           неповного з'ясування судом   обставин ,
що мають значення

для справи   та ухвалити нове рішення про відмову в
позові.

Перевіривши
матеріали     справи в порядку с т. 303    ЦПК України,  колегія суддів   вважає,
що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

За правилами  ст.
364 ЦК України,  співвласник має право на виділ у натурі із
майна ,     що є у спільній частковій
власності.

Постановляючи рішення суд виходив з того,  що урахуванням порядку

користування будинком ,
що склався    та                      висновком судово-технічної

експертизи,     спірний будинок можливо поділити        між
сторонами виділити кожному з
співвласників    відокремлену    частину будинку,  яка відповідає його частці в праві власності
.

Однак такий
висновок суду є помилковим.

Згідно з
роз'ясненнями , що містяться в п. п.6,  7
Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04 жовтня 1991 року „Про
практику застосування судами законодавства ,
що регулює право приватної власності на жилий будинок",  при вирішенні справи про виділ в натурі
часток жилого будинку,  що є спільною
частковою власністю,  судам слід мати на
увазі,  що такий виділ можливий,  якщо кожній з сторін може бути виділено
відокремлену частину будинку з самостійним виходом,  яка відповідає розміру їх часток у праві
власності.

З технічної
документації на будинок та висновку судово-технічної експертизи вбачається
,  що спірний будинок складається з
веранди п.і. 19, 0 м. кв.,  кухні пл. 15,
8 м. кв.,  коридора пл.4, 3 м. кв. кладової пл.7, 9 м. кв. а також трьох
жилих кімнат площею 19, 1 м. кв.,  8, 6
м. кв.,  6, 0 м. кв,  а всього жила площа 33, 7 м. кв.

Відповідно
до вимог п.2.24 ДБН В.2.2.-15-2005 /Державні будівельні норми України,  будинки і споруди. Житлові будинки. Основні
положення ДБН В.2.2-15-2005/ ,  площа
загальної кімнати в однокімнатній квартирі повинна бути не меншою 15 кв. З
урахуванням розміру будинку ,  його жилої
площі поділ будинок на 3 ізольовані квартири з дотриманням вказаних норм і
правил є технічно неможливим.

Так
само,  приймаючи до уваги розмір будинку
та його планування,  неможливо виділити в
натурі у вигляді однокімнатної квартири частину будинку ,  яка відповідає частці позивачки у праві
власності -1/4 частину.

Виділивши
відповідачеві ОСОБА_1 частину будинку ,
що складається з приміщень пл. 19, 0/веранда/та пл.7, 8 м. кв. /кладова/
суд не прийняв до уваги,  щоці приміщення
є нежилими ,  тому не можуть буть їй
виділені) вигляді окремої ізольованої квартири.

За
наведених обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову в позові з підстав,
передбачених  ст.  309 ЦПК України,  оскільки висновки суду не відповідають
обставинам справи.

Керуючись  ст.
ст.       364   ЦК
України,   ст.     ст.
309,    316   ЦПК
України,  колегія суддів ,  -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Рішення Березанського міського суду
від 21 березня 2007 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові
ОСОБА_2 про
поділ будинку відмовити.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців.