Справа № 22 -1637/2007 року                                                 головуючий в 1-й інстанції: Леванчук А.О.
Категорія: 33                                                                          доповідач: Бережний С.Д.
ухвала

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

«17» вересня
2007 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Хмельницької області в складі:

головуючого-судді: Бережного С.Д.,

суддів:
Харчука В.М., Юзюка О.М., при секретарі: Тимощук М, за участю представника позивача: ОСОБА_1, та представника третьої
сторони на боці відповідача: ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Хмельницькому апеляцію ОСОБА_3 на ухвалу Хмельницького
міськрайонного суду від 24 липня 2007 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача: ОСОБА_1 та представника
третьої сторони на боці відповідача ОСОБА_2 в підтримку
апеляції, дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляції, колегія суддів

встановила:

ОСОБА_3
звернувся до суду з позовом до Хмельницької районної ради, Хмельницької міської
ради, третя особа на стороні відповідача Хмельницька регіональна філія державного підприємства «Центр державного
земельного кадастру при державному комітеті України по земельних
ресурсах» про визнання права власності на земельну ділянку загальною площею 0,
0935 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1
відповідно до кадастрового плану.

Ухвалою місцевого суду у відкритті провадження за позовом відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу місцевого суду, а справу направити на новий судовий розгляд в суд
першої інстанції.

При цьому
апелянт вважає, що спору щодо меж земельної ділянки між ним та сусідами немає,
а отже посилання на ч.3 та ч.4 ст. 158 Земельного кодексу відносно необхідності позасудового розгляду даної справи,
викладені і ухвалі, є необгрунтованими.

Крім того,
апелянт вказує, що міськрайсудом не в повній мірі з'ясовані обставини, які
мають значення по справі та допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до винесення
незаконного рішення.

Апелянт також
вважає, що судом не було враховано, п. 8 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від
01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні
правосуддя» де вказано, що суд не вправі відмовити в прийнятті позову з
підстави, що позовні вимоги можуть бути розглянуті в передбаченому законом
досудовому порядку.

2

В судовому засіданні апеляційного сулу представник позивача: ОСОБА_1
та представник третьої сторони на боці
відповідача ОСОБА_2 підтримали доводи апеляції.

Колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

.Як вбачається з
матеріалів справи, відповідно до договорів дарування земельних ділянок від
28.12.2001 року НОМЕР_1 та від 15.03.2002 року НОМЕР_2 ОСОБА_3 набув право власності на дві суміжні ділянки загальною
площею 0,054+0,045 = 0,0990 га. Однак при проведенні інвентаризації
встановлено, що загальний фактичний розмір складає 0,0935 га. Оскільки площа
земельної ділянки, встановлена при інвентаризації не відповідає площі, що
визначена договорами, тому позивач звернувся до Хмельницької регіональної філії державного підприємства «Центр
державного земельного кадастру при державному комітеті України по
земельних ресурсах», яка у своєї відповіді порадила звернутися йому до суду з позовом про визнання права власності на
земельну ділянку.

Згідно вимог ч.3
ст. 158 Земельного кодексу до компетенції органів місцевого самоврядування
належить вирішення земельних спорів у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, які перебувають у
власності і користуванні громадян. Частиною 5 цієї статті передбачено,
що у разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу
виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом.

До виключної
компетенції судів відповідно до ч.2 ст. 158 Земельного кодексу України
відносяться земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження
земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а
також спори щодо розмежування територій
сіл, селищ, міст, районів та областей.

Оскільки на
підставі огляду матеріалів справи було встановлено, що органи місцевого
самоврядування ухилились від виправлення помилок, допущених при виготовленні
державних актів на землю, що входить до їх компетенції, - міськрайсуд
обґрунтовано відмовив у відкритті провадження у справі.

За таких обставин, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Ухвалу
Хмельницького міськрайонного суду від «24» липня 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної
сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців
з дня набрання нею законної сили.