Справа № 2-448 2007 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

20 червня 2007
року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді
Фатєєвої Н.І. при секретарі - Сербіній Н.Я.,
Єськовій О. В.

розглянувши
у відкритому попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до Державного підприємства „Завод ім. Малишева" про стягнення
невиплаченої заробітної плати,
компенсації за затримку виплати заробітної плати та середнього заробітку
за весь час затримки кінцевого розрахунку,
-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ДП „Завод ім. Малишева",  в якому просить стягнути на його користь
невиплачену заробітну плату в сумі 487 гривень 70 копійок,  компенсацію за затримку виплати заробітної
плати в сумі 162 гривні 10 копійок,
середній заробіток за весь час затримки кінцевого розрахунку з
12.06.2003 року по день ухвалення рішення суду в сумі 18681 гривню,  посилаючись на те,  що з 25.10.2002 року він працював на
підприємстві на посаді техніка-технолога,
однак 12.06.2003 року він звільнився за власним бажанням. Після його
звільнення,  підприємство не провело
кінцевий розрахунок нарахованої заробітної плати.

У
судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав частково,  просив стягнути з відповідача суму невиплаченої
заробітної плати в розмірі 487 гривень 70 копійок,  компенсацію за затримку виплати заробітної
плати в сумі 162 гривні 10 копійок,
середній заробіток за затримку кінцевого розрахунку за три місяці в сумі
1559 гривень 79 копійок,  в іншій частині
від позову відмовився. Також: представник позивача просив поновити ОСОБА_1.
строк позовної давності,
зазначаючи,  що позивач
неодноразово звертався до керівництво підприємства обіцяло виплатити йому
нараховану заробітну плату і тому він не звертався до суду з позовом.

Представник
відповідача проти поновлення строку позовної давності та задоволення позову
ОСОБА_1 не заперечував.

Суд,  заслухавши пояснення сторін,  дослідивши матеріали справи,  вважає,
що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з
копією трудової книжки  ОСОБА_1 з 25
листопада 2002 року працював на Державному підприємстві „Завод ім.
Малишева" на посаді техніка-технолога цеху № 580,  був звільнений 12 червня 2003року за власним
бажанням (а.с.4).

Як
вбачається з копії довідки від 31.10.2003 року,
наданої ДП „Завод ім.Малишева",
заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1. складає 487 гривень 70
копійок,  яка на теперішній час
підприємством не виплачена (а.с.5).

Відповідно
до ст.116 КЗпП України,  при звільненні
працівника виплата всіх сум,  що належать
йому від підприємства,  проводиться в
день звільнення.

Згідно з
ч. 1 сm.
117 КЗпП України,  в разі невиплати з
вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові
суми у строки,  зазначені ст.116 цього
Кодексу,  при відсутності спору про їх
розмір підприємство,  установа,  організація повинні виплатити працівникові
його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

З
довідки ДП „Завод ім. Малышева"
від 06.11.2006 року вбачається,  що
середня заробітна плата ОСОБА_1 становила 519 гривень 93 копійки (а.с.62).

Таким
чином,  суд вважає,  що позовні вимоги ОСОБА_1. про стягнення суми
невиплаченої заробітної плати в розмірі 487 гривень 70 копійок,  компенсації за затримку виплати заробітної
плати в сумі 162 гривні 10 копійок та середнього заробітку за затримку
кінцевого розрахунку за три місяці в сумі 1559 гривень 79 копійок заявлені
обґрунтовано,  знайшли своє підтвердження
в ході судового засідання,  у зв'язку з
чим з підлягають задоволенню в повному обсязі.

Причини
пропущення строку позовної давності ОСОБА_1 суд визнає поважними і відповідно
до ч.5 cm. 267 ЦК України вважає можливим його поновити.

Визнання
представником відповідача пред'явленого позову не суперечить закону,  не порушує права,  свободи чи інтереси інших осіб.

Крім
того,  відповідно до положень cm.88 ЦПК України з
відповідача на користь держави судові витрати в розмірі 51 гривні та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 гривень.

На
підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,
11,  57,  60,
209,  212,  214-215 ЦПК України,  cm. 267 ЦПК України,  cm. 116,  117 КЗпП України,  -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву
ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути
з Державного підприємства „Завод і Малышева"
на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату в розмірі 487 (чотириста
вісімдесят сім) гривень 70 копійок,
компенсацію за затримку выплати
заробітної плати в сумі 162 гривні 10 копійок,  середню заробітну плату за затримку кінцевого
розрахунку в сумі 1559 гривень 79 копійок,  а всього 2209 (дві тисячі твісті дев 'ять) гривень 59
копійок.

Стягнути
з Державного підприємства „ Завод ім. Малышева
" на користь держави судовий збір в розмірі 51 (п 'ятдесяти
однієї) гривні.

Стягнуты з Державного
підприємства „Завод ім. Малышева"
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в сумі 30 (тридцять) гривень.

Рішення
може буты оскаржено
в апеляційному порядку до апеляційний суд Харківської області через суд першої
інстанції шляхом подачі у 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку
ч.4 cm.295 ЦПК
України.