Справа № 22ц - 1625/2007                   Головуючий у 1 інстанції -
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

29 жовтня 2007
року апеляційний суд Чернігівської області у складі:

головуючого -
судді Позігуна М. І.,

суддів -
Горобець Т.В.,  Ішутко В.М. ,

при секретарі -
Рачовій 1.1.,

з участю
відповідача ОСОБА_1,  позивачки
ОСОБА_2,  її

представника ОСОБА_4,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в м.  Чернігові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області
від 17 вересня 2007 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваним
судовим рішенням позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково: стягнуто з ОСОБА_1
аліменти в розмірі 300 грн. щомісячно на користь ОСОБА_2 на утримання дочки
ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнуто з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати,
пов'язані з розвитком здібностей дочки ОСОБА_3 в розмірі 50 грн. щомісячно
після їх понесення.

В
задоволенні позовних вимог в частині стягнення аліментів з ОСОБА_1 за минулий
час відмовлено.

Не
погоджуючись з рішенням,  ОСОБА_1
звернувся до суду з апеляційною. Апелянт вважає,  що аліменти підлягали стягненню не в твердій
грошовій сумі,  а в частковому відношенні
до середньомісячної заробітної плати за січень-серпень 2007 року по звітуючих
підприємствах Козелецького району Чернігівської області,  так як сам відповідач ніде не працює.

Доводами
апеляційної скарги є також посилання на те,
що судом не враховано всіх обставин ,
встановлених по справі,  а
саме,  того,  що свою частку на утримання дитини він віддав
позивачці добровільно при розлученні,
залишивши їй всі кошти від продажу спільного будинку.

В
запереченнях на апеляційну скаргу позивачка ОСОБА_2 просить рішення районного
суду залишити без змін,  зазначаючи,  що доводи апеляційної скарги суперечать
чинному законодавству України. Також позивачка ,  посилаючись на  ст.
303 ЦПК України,  вважає,  що вимоги апеляційної скарги фактично є
вимогою про зміну предмету позову,  що
суперечить чинному законодавству.

В  судовому засіданні  ОСОБА_1
апеляційну  скаргу підтримав,  посилаючись на доводи,  викладені в скарзі.

ОСОБА_2   та
її  представник  ОСОБА_4   апеляційну   скаргу вважають не обґрунтованою,  просять відхилити.

Заслухавши
суддю-доповідача,  учасників судового
процесу,  перевіривши матеріали
справи,  обговоривши доводи апеляційної
скарги,  суд приходить до висновку,  що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню,  виходячи з наступного.

Відповідно
до  ст. 303 ЦПК України апеляційний суд
перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції.

Як
вбачається з матеріалів справи,  суд
першої інстанції правильно встановив факти,
які мають значення для справи,
вірно визначив суть спірних правовідносин,  що виникли між сторонами,  та обґрунтовано дійшов висновку ,  що ухиленням відповідача від утримання
неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1,  яка проживає разом з матір'ю,  порушуються її права.

Відповідно
до  ст.
180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття. Оскільки ОСОБА_1 добровільно не сплачував щомісячно
аліментів на утримання неповнолітньої доньки ,
право неповнолітньої дитини підлягало поновленню в суді.

Відповідно
до  ст.
213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним,  є рішення ,
яким суд,  виконавши всі вимоги
цивільного судочинства,  вирішив справу
згідно з законом.

Обґрунтованим
є рішення,  ухвалене на основі повно і
всебічно з"ясованих обставин,  на
які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,  підтверджених тими доказами,  які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно
до  ст.
182 ч.1 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан
здоров"я та матеріальне становище дитини та платника аліментів,  наявність у платника аліментів інших
дітей,  непрацездатних чоловіка,  дружини,
батьків,  дочки,  сина ,
та інші обставини,  що мають істотне
значення у справі.

Проте,  зазначених вимог закону судом дотримано не
було. Жодних доказів,  які б свідчили про
стан здоров"я дитини чи відповідача,
які впливали б на розмір стягнутих аліментів,  як те зазначено в рішенні,  матеріали справи не містять. Матеріали справи
не містять також доказів про достатній майновий стан відповідача та про його
спроможність сплачувати на утримання дитини аліменти в твердій грошовій сумі по
300 грн. щомісячно.

Апеляційним
судом встановлено,  що ОСОБА_1 є батьком
неповнолітньої ОСОБА_3( а.с. З) спільно з нею не проживає ( а.с. 5),  щомісячно матеріальної допомоги на утримання
дитини не надає. Також встановлено,  що
відповідач не працює,  зареєстрований як
безробітний ( а.с. 51),  а земельні
ділянки,  на які посилається
позивачка,  як на доказ матеріального
стану відповідача,  дійсно перебувають у
власності ОСОБА_1,  проте,  жодного доказу щодо отримання відповідачем
доходу від цих ділянок та його розміру,
позивачкою суду не надано.

Як в
суді першої інстанції так і в апеляційному суді відповідач пояснював,  а позивачка визнала,  що три тисячі доларів,  які належали відповідачу після продажу
спільного з позивачкою будинку,  він
добровільно залишив позивачці для дитини. Відповідно до  ст. 61 ч.1 ЦПК України доказуванню ця
обставина не підлягала,  проте,  вона не була врахована судом як суттєва
обставина,  відповідно до  ст.
182 ч.1 п.4 СК України при визначенні розміру стягуваних аліментів .

Враховуючи,  що відповідач не працює ,  на день ухвалення судового рішення не
перебував на обліку як безробітний,  не
мав постійного іншого доходу,  суд першої
інстанції обгрунтовано прийшов до висновку,
що стягнення аліментів повинно відбуватись в твердій грошовій сумі,  пославшись на
ст.  184 СК України. В цій частині
доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі.

В той же
час,  судове рішення щодо розміру
аліментів,  що підлягають щомісячному
стягненню з ОСОБА_1,  не ґрунтується на
фактичних обставинах ,  встановлених під
час розгляду справи і ухвалене на неповно з"ясованих обставинах,  що мають значення для справи.

Відповідно
до  ст.
309 ч.1 п.3 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення чи його зміні,  якщо буде встановлено невідповідність
висновків суду обставинам справи та в разі неповного з"ясування всіх
обставин,  що мають значення для справи.

Відповідно
до  ст.
60 ЦПК України,  кожна сторона має
довести в суді ті обставини,  на які вона
посилається як на підставу своїх вимог. Проте,
позивачка достатніх доказів на обґрунтування своїх вимог щодо розміру
аліментів,  суду не надала.

Аналізуючи
всі надані сторонами докази в їх сукупності та приймаючи до уваги обставини
,  які визнаються сторонами,  зокрема,
що відповідач є працездатним,
згоден сплачувати аліменти на дитину,
але в меншому розмірі ( а.с. 40),
що він успадкував і має у власності автомобіль,  має у власності дві земельні ділянки ,  проте отримує від них незначний дохід лише у
вигляді врожаю ,  необхідного для
власного господарства,  а також
враховуючи,  що позивачка свої доводи не
обґрунтувала доказами,  достатніми для
задоволення її вимог щодо розміру аліментів в повному обсязі,  апеляційний суд приходить до висновку,  що рішення суду першої інстанції в частині
розміру стягнутих аліментів підлягає зміні зі зменшенням їх до 200 грн. в
місяць.

В іншій
частині рішення не оскаржувалось . Фактів,
які б були підставою для безумовного скасування рішення,  незалежно від доводів апеляційної скарги,  апеляційним судом не встановлено.

Клопотання
представника позивачки - ОСОБА_4
про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 понесених нею витрат по
оплаті консультацій,  роботи по
підготовці до участі в судовому засіданні та участь в судовому засіданні
апеляційного суду в якості представника ,
задоволенню не підлягають,
оскільки не грунтуються на положеннях
ст.  56,  79,  84
ЦПК України.

Керуючись  ст.
ст.  303,  304,
305,  307,  309 ч.1 п.1, 3,  316,
317,  319,  324 ЦПК України,   ст.
ст.  180,  182, 183,
184 СК України,  апеляційний суд

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Козелецького районного суду Чернігівської області від 17 вересня 2007 року
змінити,  зменшивши розмір щомісячного
стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 до 200 грн.

В іншій частині
рішення районного суду залишити без змін.

Рішення
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з моменту
набрання законної сили.