Справа № 22ц-1266/2007р.
першій інстанції Бессараб Л.М.
апеляційній інстанції Єфімова В.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

09
жовтня 2007 року колегія судової палати з цивільних справ Апеляційного суду
міста  Севастополя в складі:

головуючого   - Єфімової В.О.

суддів       - Водяхіної Л.М., Колбіної Т.П. при
секретарі - Потапенко Т.В. за
участю - позивача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Севастополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення місцевого суду Гагарінського
району м. Севастополя від 26 червня 2007 року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Клеопатра» про поновлення на
роботі,  виплаті заборгованості по
заробітної платі,  суми за вимушений
прогул і відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1.
звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Клеопатра» (далі - ТОВ «Клеопатра») про поновлення
на роботі, виплаті заборгованості по заробітної платі, суми за вимушений прогул
і відшкодування моральної шкоди. Вимоги мотивувала тим, що в період з 02
березня 1993 року по 19 жовтня 1995 року та з 19 лютого 1996 року по 28 лютого
2006 року вона працювала у відповідача на посаді чоловічого перукаря. 24 лютого
2006     року керівництво відповідача
повідомило, що перукарня буде здаватися в

оренду
та їй було пропоноване звільнитись. Вона відмовилась звільнятися, однак

27
лютого 2006 року її повідомили, що вона звільнена, 06 березня 2006 року

вона
поштою отримала трудову книжку з записом про звільнення по ч.3 ст.40 КЗпП

України.
В зв'язку з чим, вважає, що її звільнення є незаконним та просила

поновити
її на роботі, стягнути з відповідача заробітну плату за час

вимушеного
прогулу - 6135 грн., зняти з її дисциплінарне стягнення, накладене

наказом
відповідач №5 від 11 лютого 2006 року, стягнути заборгованість по

заробітної
платні - 4441, 28грн., стягнути моральну шкоду в розмір - 10000грн.

та
понесені нею судові витрати.

Рішенням
місцевого суду Гагарінського району м. Севастополя від 2 6 червня 2007     року у задоволені позову ОСОБА_1
відмовлено.

Не
погодившись з рішенням суду позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду та постановити нове рішення, яким задовольнити її позов.
Вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, оскільки висновки суду не
відповідають дійсним обставинам справи та судом невраховані надані нею докази.

Судова
колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, доводи позивача, дослідивши
матеріали справи, та перевіривши наведені доводи, вважає, що апеляційна скарга
ОСОБА_1 на рішення місцевого суду Гагарінського району м. Севастополя від 26
червня 2007 року підлягає відхиленню з таких підстав.

Постановляючи
рішення про відмову у задоволені позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач звільнив
позивачку законно і обґрунтовано.

З такими
висновками суду погоджується судова колегія.

Судом
встановлено, що позивачка працювала в перукарні ТОВ «Клеопатра» чоловічим
майстром, з 2001 року ОСОБА_1. працювала на півставки. З пояснень позивачки та
свідків даних в судовому засіданні вбачається, що щомісячно позивачка
отримувала заробітну плату у розмірі 300 грн., а в літній період -  близько
500  грн.  Таким чином,
її  доводи про  те,
що  вона не

отримувала
заробітну плату з 2000 року спростовуються її ж поясненнями. Крім того,
отримання позивачкою заробітної плати підтверджується інформацією про
обов'язкові відрахування до Пенсійного фонду (а.с.86-90).

Наказом
№10 від 28 лютого 2006 року ОСОБА_1. звільнена по ст.40 п.3 КЗпП України за
систематичне не виконання без поважних причин трудових обов'язків, покладених
на неї правилами внутрішнього трудового розпорядку, після неодноразового
застосування до неї мір дисциплінарного стягнення доган наказом №10 від 20
жовтня 2005 року та №5 від 11 лютого 2006 року.

Підставою
для звільнення позивача явилась неявка на роботу без поважних причин 29 січня
2006 року.

Здійснення
позивачкою прогулу, за який вона була звільнена Наказом №10 від 28 лютого 2006
року підтверджується доповідної адміністратора ОСОБА_2 від 29 січня 2006 року,
а також Актом від 21 лютого 2006 про відмову від пояснень, Актам про
відсутність на роботі 29 січня 2006 року.

Судом
також достовірно встановлено, що Наказом від 20 жовтня 2005 року на позивачку
було накладене дисциплінарне стягнення у вигляді догани за невиконання трудових
обов'язків, а саме - відмову провести стрижку клієнта. Цій факт не
спростовується позивачкою, доказів поважності такої відмови ОСОБА_1. суду не
надала. На копії вказаного наказу позивачкою зроблені власноручні зауваження і
виражена незгода з наказом, що свідчить про те, що про його наявність ОСОБА_1.
знала, проте, у встановлений ст.233 КЗпП України 3-х місячний термін не
звернулася за його оскарженням. ОСОБА_1 не був оскаржений і Наказ від 11 лютого
2006 року про притягнення її до дисциплінарної відповідальності за прогул,
здійснений нею 19 січня 2006 року, актами про відмову ОСОБА_1 дати письмові
пояснення причини своєї відсутності на роботі і поясненнями свідка ОСОБА_2
підтверджується те, що позивачка також знала про існування наказу.

При
таких обставинах, суд, керуючись ст.151 КЗпП України, обґрунтовано прийшов до
висновку про те, що ОСОБА_1. була притягнута до дисциплінарної відповідальності
в жовтні 2005 року, а другий раз - в лютому 2006 року, тобто протягом року
другий раз, в зв'язку з чим, її звільненні по ч.3 ст. 40 КЗпП України є
правильним та відповідає вимогам 147 КЗпП України.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Позивачка у відповідності до
ст.60 ЦПК України не довела тих обставин, на які вона посилалась як на підставу
своїх вимог. Посилання позивачки на те, що у перукарні де вона працювала
графіку виходу не роботу не існувало і вона не повинна була працювати 29 січня
2006 року, спростовується графіком затвердженим 30 грудня 2005 року директором
ТОВ «Клеопатра», з якого
вбачається, що ОСОБА_1. повинна вийти на роботу 29 січня 2006 року.

Таким
чином, судова колегія судова колегія приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення суду, відповідно до ст.308 ЦПК України -
залишенню без змін.

Керуючись
ст.ст.303-315 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення
місцевого суду Гагарінського району м. Севастополя від 26 червня 2 007 року -
залишити без зміни.

Ухвала
набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців із дня набрання
законної сили.