АПЕЛЯЦIЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТI
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

31
серпня 2007 року                                                                                   м.  Донецьк

Колегія суддів
Апеляційного суду Донецької області в складі:

Висоцької
В.С,  Олєйникової Л.С. ,  Новодворської О.І,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Деснянської
районної у м. Києві державної адміністрації про визнання права користування
жилим приміщенням, зустрічним позовом Деснянської районної у м. Києві державної
адміністрації до ОСОБА_1 про виселення, за позовом ОСОБА_2 до Деснянської
районної у м. Києві державної адміністрації , 3-я особа: Деснянське РУ ГУ МВС України про
визнання права користування жилим приміщенням, зобов"язання укладення
договору найму жилого приміщення, по касаційній скарзі ОСОБА_1 -представника
ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 січня 2005 року
та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 30 травня 2005 року,

встановила:

В квітні
2004 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Деснянської районної у м.
Києві державної адміністрації , в якому просила визнати за нею право
користування квартирою АДРЕСА_1.Зазначала, що спірна квартира була надана її
матері, ОСОБА_1  в 1984 році на
сім"ю з трьох осіб, в склад якої входила і вона.У зв"язку з
розірванням шлюбу батьків, в 1992 році залишила квартиру і виписалася, в
квартирі проживав її батько, ОСОБА_3.

В січні
2003 року вона перейшла проживати до батька , проте батько не встиг її
зареєструвати за вказаною адресою, оскільки 17 жовтня 2003 року помер.Вважає,
що набула право користування квартирою як член сім"ї наймача, з яким
проживала однією сім"єю і вела спільне господарство.

Справа
№33ц -1784 кс 07

Категорія
ЦП-10

Головуючий у
першій інстанції Іванченко M.M.

Суддя-доновідач    Олєйникова Л.С.

2

В   зустрічному
позові   Деснянська   районна
у   м. Києві   державна адміністрація   просила-виселити   ОСОБА_1
з   квартири АДРЕСА_1, посилаючись
на те, що відповідачка в квартир ніколи
не  проживала, а  після
смерті  батька  самовільно
зайняла  жиле приміщення та
вселила туди сторонніх осіб.

Не
погодившись з вимогами ОСОБА_1, до суду з зустрічним позовом звернулася
ОСОБА_2до Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації^ якому
просила визнати за нею право користування спірною квартирою та зобов"язати
відповідача укласти з нею договір найму жилого приміщення, посилаючись на те,
що ОСОБА_1. , який помер 17 жовтня 2003 року, був її чоловіком, з яким вона
перебувала з 1990 року у. фактичних шлюбних стосунках .Від шлюбу є син ОСОБА_4 , 1994 року
народження.Проживали постійно з померлим в спірній квартирі, вели спільне
господарство, виховували сина, займалася похованням чоловіка.Після смерті
ОСОБА_1 його колишня дружина ОСОБА_1
змінила замки в квартирі, в квартиру її не пустила, вселивши туди
сторонніх осіб для проживання.

Рішенням
Деснянського районного суду м. Києва від 11 січня 2005 року в позові ОСОБА_1
відмовлено.

Позови
Деснянської РДА та ОСОБА_2.
задоволено.Постановлено виселити ОСОБА_1 з квартири разом з проживаючими
там особами без надання іншого житла.

За
ОСОБА_2. визнано право користування жилим приміщенням,  вселено її в квартиру №86 по вул. Матеюка, 9
в м. Києві., зобов"язано Деснянську РДА м. Києва укласти з ОСОБА_2.
договір найму спірної квартири.

Ухвалою
Апеляційного суду м. Києва від ЗО травня 2005 року рішення Деснянського
районного суду м. Києва від 11 січня 2005 року залишено без змін.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1 -представник ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення
.направити справу на новий розгляд, посилаючись на невідповідність висновків
фактичним обставинам справи, неправильне застосування судами норм матеріального
права , порушення норм процесуального права.

Колегія
суддів дійшла висновку,  що підстави для
перегляду рішень судів відсутні,
виходячи з наступного.

Згідно із ч.
2  ст.
324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

2

Відповідно до вимог  ст.  335 ЦПК України суд касаційної інстанції не

може становлювати або (та) вважати доведеними обставини,  що не були

встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,  вирішувати питання про

достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,  про перевагу одних

доказів над  іншими.

Встановлено
й це вбачається з матеріалів справи,  що
оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та
процесуального права,  а доводи скарги
цих висновків не спростовують.

Відсутні   й
передбачені     ст.     338
ЦПК   України   підстави
для обов'язкового скасування судового рішення.

Ураховуючи
наведене,  колегія суддів вважає за
необхідне відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись
статтями 332,   336,   337 ЦПК України,  колегія суддів Апеляційного суду Донецької
області

ухвалила:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 -представника ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Деснянського районного суду м. Києва від 11 січня 2005 року та ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 30 травня 2005 року,  залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.