Справа N2-1074 2007
ЗАОЧНЕ     РІШЕННЯ ИМЕНЕМ УКРАЇНИ
року        Мелітопольський міськрайонний         суд
Запорізької    області у складі:   головуючого: судді
Урупа І.В., при секретарі: Головіній І.О. з участю адвоката ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору дарування частини
житлового будинку недійсним, визнання
дійсним договору купівлі-продажу частки житлового будинку і визнання права
власності на 1/6 частину житлового будинку,
Позивач у позовній заяві просить
визнати недійсним договір дарування 1/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1, який був укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 16 травня 2003 р. та посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального
округу, визнати дійсним договір купівлі-продажу зазначеної частини житлового будинку та визнати за ним право власності на 1/6 частину будинку АДРЕСА_1, посилаючись на те, що з 11 травня 1961 року він перебуває у шлюбі з ОСОБА_1
в травні 2003 року їм стало відомо, що брат відповідачки ОСОБА_1 -ОСОБА_3 має
намір продати належну йому 1/3 частину зазначеного будинку за 1000 доларів США,
що було еквівалентно 5050 гр. Для здійснення правочину він
надав дружині 1000 доларів США, які вона сплатила ОСОБА_3 за частину будинку. Правові документи на частину будинку оформлювала відповідачка
ОСОБА_1, при цьому, вона повідомила, що від свого імені здійснила договір купівлі-продажу частини житлового будинку, що
належала ОСОБА_3 Оскільки відповідач ОСОБА_3 отримав за належну йому частину житлового будинку гроші, він вважав, що між ним та
дружиною в нотаріальній конторі був укладений договір купівлі-продажу. Після того, як його повідомили, що укладений договір
купівлі-продажу 1/3 частини будинку АДРЕСА_1, ОСОБА_3 передав їм у володіння зазначену частину
будинку, де вони з дружиною зробили капітальний
ремонт. В зазначеній частини будинку він проживає до теперішнього часу. Від
стягнення з відповідачів на його користь судових витрат відмовився.
У вересні 2006 р. йому стало відомо, що між відповідачами ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 дійсно був укладений не договір купівлі-продажу,
а договір дарування 1/3 частини вищезазначеного житлового
будинку. Вважає, що ОСОБА_3 не подарував ОСОБА_1 належну йому частину житлового
будинку, а фактично продав її йому та дружині, оскільки за зазначену частину житлового будинку ОСОБА_3 отримав гроші в розмірі
1000 доларів США, про що свідчить також розписка, з якої вбачається, що
16.05.2003 р. він одержав від ОСОБА_1 1000 доларів США за дарування частини
Вважає, що договір дарування 1/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1, укладений 16.05.2003 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є удавним
правочином і він укладений з метою приховати іншій правочин, а саме -договір купівлі-продажу. Оскільки 1/3 частина будинку була придбана у ОСОБА_3 під час шлюбу з
відповідачкою ОСОБА_1 , вважає, що він як подружжя, має право на 1/2 її частину,
що становить 1/6 частину
будинку. Позивач просить також визнати поважними
причини пропуску строку для звернення з позовом до суду, та поновити строк
позовної давності, посилаючись на те, що тільки у вересні 2006 р. він дізнався,
що замість договору купівлі-продажу фактично був укладений договір дарування,
хоча ОСОБА_3 одержав гроші за частину житлового будинку.
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явилася, про час слухання справи була повідомлена належним чином через
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про час слухання справи
повідомлений належним чином, просить
слухати справу за його відсутністю, про що надав відповідну заяву. В письмовій
заяві позов не визнав, при цьому зазначив, що за проханням сестри ОСОБА_1 вони уклали договір дарування. Як вони і
домовилися, ОСОБА_1, за дарування належного йому нерухомого майна передала йому
1000 доларів США, а він написав їй розписку, про те, що зазначену суму
Представник третьої особи проти задоволення позову,
в разі визнання, що між сторонами дійсно був укладений договір купівлі-продажу,
не заперечує, при цьому пояснила, що при посвідченні договору дарування між
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 нотаріусом були дотримані всі
вимоги закону що до посвідчення такої угоди, роз'яснені правові наслідки
договору дарування, з'ясовані наміри сторін. Про те, що
за відчудження частини будинку ОСОБА_3 отримав гроші, сторони договору
нотаріуса не повідомили.
Суд вислухавши позивача, представника третьої
особи, допросив свідків, дослідивши матеріали справи
вважає, що позов належить задоволенню з наступних підстав.
та ОСОБА_2    Броварським    районним бюро ЗАГС Київської області був
зареєстрований шлюб (актовий запис №
Рішенням Мелітопольського міського суду від 24 грудня 1991 р. за ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 було визнано право власності на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1, за кожним, та
зазначені частки виділені їм в натурі.

Відповідно договору, який було укладено 16 травня 2003 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, ОСОБА_3
подарував, а ОСОБА_1 прийняла у дар належну дарителю на праві власності, на підставі рішення Мелітопольського
міського суду від 24.12.1991 року, 1/3 частину житлового будинку №22, що знаходиться за адресою 1-ий пров. Воровського м. Мелітополь.

Відповідно до довідки № 4788 від 06.12.2006 р.
Мелітопольського міжрайонного бюро технічної інвентарізації житловий будинок № 22 по 1 пров. Воровського у м. Мелітополі
зареєстровано за ОСОБА_2 - 2/3 ч. на підставі рішення Мелітопольського міського суду від 24.12.1991 р. та договору дарування від
16.05.2003 р. , за ОСОБА_5 -1/3 частина на підставі рішення Мелітопольського міського
суду від 24.12.1991 р.

Позивач посилається на те, що належна ОСОБА_3 1/3 частина житлового будинку АДРЕСА_1 фактично була
куплена у відповідача. Тоб-то ,
між його дружиною, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 насправді був вчинений договір купівлі-продажу 1/3 частини житлового будинку, за умовами якого ОСОБА_3 передав належне йому
майно, та отримав за це гроші в розмірі 1000 доларів США, але в нотаріальній конторі укладений
був договір дарування.

Згідно наданої суду письмової
розписки, датованої 16.05.2003 р. ОСОБА_3 получив від ОСОБА_2 1000 доларів США за дарування
частини будинку.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що
починаючи з 2000 р. ОСОБА_1 завжди казала, що вони з
її чоловіком бажають купити у її брата, ОСОБА_3, належну йому частину житлового
будинку. В травні 2003 року
вони з позивачем купили у ОСОБА_3 цю частину
будинку за 1000 доларів. ОСОБА_1 довгий час шукав
документи на будинок, щоб оформити субсидію. У вересні 2006 року він знайшов договір дарування та розписку ОСОБА_3,
про те, що останній отримав 1000 доларів США за частину будинку. Позивач був дуже здивований тим, що
замість договору купівлі-продажу був оформлений договір
дарування.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні
пояснив, що зі слів позивача йому відомо, що вони з жінкою за 1000 доларів США купили частину житлового будинку,
але в вересні 2006 року ОСОБА_1 знайшов документи на
будинок, та дізнався про те, що фактично був укладений договір
дарування, також знайшов розписку, згідно якої брату відповідачки було передано
1000
доларів за частину будинку.

Ті обставини, що ОСОБА_3 отримав за належну йому
частину житлового будинку від ОСОБА_1 гроші в розмірі 1000 доларів США стверджує і сам
відповідач в наданій ним письмовій заяві.

Відповідно з вимогами ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона передає
або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні безоплатно майно (дарунок) у
власність.

Але, в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_3 передав ОСОБА_1 у
власність майно не безоплатно, остання сплатила за нього певну грошову суму, в
розмірі 1000 доларів США, т.б. насправді
сторони вчинили договір купівлі-продажу.

Таким чином, судом встановлено, що
договір дарування 1/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1 був
укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з метою приховання договору купівлі-продажу,
та є удавним правочином.

Відповідно з вимогами ст. 235 ЦК України удавним є правочин, який вчинено сторонаими
для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо судом буде встановлено,
що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини
сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Згідно з вимогами ст. 60, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, та в разі поділу його частки
є рівними.

Оскільки судом встановлено, що між ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 насправді був укладений договір купівлі-продажу 1/3 частини
зазначеного будинку , та це
майно набуте за час шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_1, позивач, має право на 1/2 його
частину, т.б. на 1/6 частину
будинку (1/3 :2=1/6).

Оскільки в судовому засіданні було встановлено, що
позивач про те, що замість договору купівлі-продажу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір дарування частини житлового
будинку дізнався у вересні 2006 р. суд вважає що ним був пропущений
строк позовної давності з поважних причин, а тому його слід поновити.

Керуючись ст.ст. 10,60,212,224-226 ЦПК України, ст. 72,80 ЦК України (в редакції' 1963 р.) п.7 заключних та перехідних положень ЦК
України, ст.ст. 117,
235,328 ЦК України, ст.ст.60,70 СК України, с

ВИРІШИВ

Поновити   строк позовної давності для звернення
ОСОБА_1 до суду. Визнати недійсним договір
дарування 1/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 16 травня 2003 р.

Визнати, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 16 травня 2003 року дійсно був укладений договір купівлі-продажу 1/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1, зареєстрованої
за ОСОБА_2.

Заочне рішення може бути переглянуте
Мелітопольським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача.   Заява про перегляд заочного рішення може
бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд
шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги з подачею її копії до апеляційної інстанції, або в десятиденний строк
без попереднього подання заяви, про апеляційне оскарження.

В разі неподання заяви про апеляційне оскарження
рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,
але апеляційна скарга не подана після цього
в 20 денний строк, рішення суду набирає
законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.