Справа №22ц-3891/07
Головуючий у першій інстанції Ільченко Н.А.
Доповідач Фальчук В.П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

27 вересня 2007
року.                                                                                              м.
Одеса

Колегія судців
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого -
судді Фальчука В.П.

суддів:
Сидоренко І.П., Троїцької Л.Л.,

при секретарі -
Петренко Г.А.,

за участю
представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського
районного суду м. Одеси від 02 липня 2007 року про відмову в перегляді за
нововиявленими обставинами рішення Жовтневого районного суду м. Одеси від 27
травня 2002 року у справі №2-35/2002 року за скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
неправомірні дії посадових осіб, про визнання неправомірним і скасування
розпоряджень Голови Ленінського райвиконкому м. Одеси №25 від 11.05.1995 року,
№40 від 17.06.1996 року, №2 від 04.01.1997 року, за позовом ОСОБА_1 до Одеської
міської ради, Управління земельних ресурсів Одеської міської ради, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та третьої особи на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмета спору - Ленінської районної адміністрації м. Одеси, про
усунення перешкод в користуванні приватною власністю, господарськими спорудами,
двором і дорогою загального користування, про визнання недійсним державного
акту на право постійного користування землею, про визнання частково недійсним
свідоцтва про право власності на домоволодіння, про зобов'язання знести
огорожу, господарські споруди та гараж; за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
Управління земельних ресурсів Одеської міської ради про відшкодування моральної
шкоди -

встановила;

12.12.2003 року
та 26.01.2005 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявами про скасування рішення
Жовтневого районного суду м. Одеси від 27.05.2002 року за нововиявленими
обставинами, якими є рішення Приморського районного суду м. Одеси від
11.01.1994 року.

Заявниця вказує,
що саме цим рішенням було визнано незаконним п.10 Рішення Одеської міської ради
народних депутатів №320-ХХІ від 23.09.1993 року про делегування виконавчому
комітету повноважень на право прийняття остаточних рішень щодо виділення
земельних ділянок для будівництва на території м. Одеси, після погодження з
депутатською комісією з питань реалізації генплану та будівництва.

Тому, виконком
Одеської міської ради народних депутатів не мав повноважень своїм рішенням №331
від 29.03.1994 року виділяти ОСОБА_2 земельну ділянку для постійного
користування, з метою будівництва на ній житлового будинку, та видавати
державного акту на цю ділянку. Рішенням Жовтневого районного суду м. Одеси від
27.05.2002 року їй відмовлено в задоволенні позову про визнання недійсним
державного

2

акту, виданого ОСОБА_2 на право постійного користування земельною ділянкою за №132 від 28.12.1998 року.

Про рішення Жовтневого районного суду м. Одеси від 11.01.1994
року їй стало відомо лише 11.09.2003 року, коли вона отримала його копію в
канцелярії суду.

26.02.2004 року
ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про перегляд рішення Жовтневого районного
суду м. Одеси від 27.05.2002 року в частині видачі ОСОБА_2 свідоцтва про право
власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за нововиявленими обставинами вказуючи,
що такими .обставинами є відсутність дозволу на будівництво ОСОБА_2 житлового
будинку з боку санепідемстанції, відсутність документів про передачу земельної
ділянки для такого будівництва, відсутність поетажного плану будинку,
відсутність згоди на будівництво радгоспу ім. Кірова.

Про вказані
факти заявниці стало відомо після ухвалення зазначеного судового рішення, та
після отримання довідок з відповідних організацій.

Ухвалою
Приморського районного суду м. Одеси від 02.07.2007 року у задоволенні заяв
ОСОБА_1 про скасування рішення Жовтневого районного суду м. Одеси від 27.05.2002
року за нововиявленими обставинами відмовлено у повному обсязі, так як
обставини, на які посилається заявниця у своїх заявах, не є нововиявленими,
оскільки про них було відомо суду який розглядав справу, вони досліджувалися у
різних судових інстанціях, та їм була дана відповідна правова оцінка.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати у зв'язку з порушенням судом норм
процесуального права та прийняти нову ухвалу про перегляд зазначеного судового
рішення за нововиявленими обставинами. Апелянт посилається на те, що суддя, яка
розглядала справу є зацікавленою особою, застосувала одні й ті ж норми права з
цивільного судочинства, яке діяло в різний час, не розглянула по суті
обставини, які є нововиявленими.

Колегія суддів
заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст ухвали, що оскаржено, доводи
апеляційної скарги, межі, в яких повинні здійснюватися перевірка ухвали,
встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вважає, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню за наступних підстав;

Судом першої
інстанції законно та обґрунтовано встановлено, що рішенням Жовтневого районного
суду м. Одеси від 27.05.2002 року визнано незаконним та скасовано п.2-4
розпорядження Ленінської районної адміністрації м. Одеси №2 від 04.01.1997 року
«Про зніс самовільно побудованої господарської будівної за адресою вул. Атамана Чепіги №45».
Відмовлено ОСОБА_1 в позові про усунення перепон в користуванні приватною
власністю, господарськими будівлями, загальним двором та під*їздною дорогою
загального користування; в поновленні дороги загального користування; про
визнання недійсним державного акту №132 від 28.12.1998 року, виданого ОСОБА_2
на право постійного користування земельною ділянкою; про визнання частково
недійсним свідоцтва від 19.09.1994 року про право власності на будинок з
прибудинковими спорудами, видане ОСОБА_2; про зобов'язання знести огорожу,
господарські споруди і гараж; про стягнення моральної шкоди.

ОСОБА_1
звертаючись до суду з заявами про скасування зазначеного судового рішення
посилається на обставини, які на її думку є нововиявленими. Це рішення
Приморського районного суду м. Одеси від 11.01.1994 року про визнання
незаконним п.10 Рішення Одеської міської ради народних депутатів №320-ХХІ від
23.09.1993 року; відсутність дозволу на будівництво ОСОБА_2 житлового будинку з
боку санепідемстанції, відсутність документів про передачу земельної ділянки
для такого будівництва; відсутність поетажного плану будинку; відсутність згоди
на будівництво радгоспу ім. Кірова.

Згідно
п.1ч.2ст.361 ЦПК України (в редакції 2004 року) підставами для перегляду
рішення суду у зв'язку з нововиявленими обставинами, є істотні для справи
обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою
на час розгляду справи.

3

Обставини, на
які посилається заявниця не є істотними для справи обставинами, вони були
відомі суду і досліджувалися судом під час розгляду справи, їм була дана
відповідна правова оцінка у рішеннях суду першої та апеляційної інстанціях
(т.с.2 а.с.418-421).

Колегія суддів
визнає, що суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням

вимог закону. З
мотивувальної частини ухвали суду необхідно виключити посилання на

ст.347-2 ЦПК
України (в редакції 1963 року) тому, що на час розгляду заяви ОСОБА_1 у суді
діє ЦПК України в редакції 2004 року.

Доводи
апеляційної скарги не можуть бути прийняті судом до уваги, так як вона не
містить законних підстав та обґрунтованих доводів для скасування оскаржуваної
ухвали суду та прийняття нової ухвали про задоволення заяв позивачки.

Згідно
п.1ч.1ст.312 ЦПК України розглянувши апеляційну скаргу на ухвалу суду першої
інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо
судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись
ст.304, п.1ч.2ст.307, п.1ч.1ст.312 ЦПК України, колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила;

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу
Приморського районного суду м. Одеси від 02 липня 2007 року про відмову в
перегляді рішення Жовтневого районного суду м. Одеси від 27 травня 2002 року за
ново виявленими обставинами - залишити без змін.

З мотивувальної
частини рішення суду виключити посилання на ст.347-2 ЦПК України (в редакції
1963 року).

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного суду України на протязі двох місяців з дня
набрання законної сили.