Справа № 22-1200-07                                                             Голов, в 1 інст.-Феськов
Категорія-Ц-3                                                                          Доповідач-Василевич
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

6 листопада 2007 року                                                                        м.Рівне

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в
складі:

Головуючого судді-Василевича B.C. Суддів:
Гордійчук C.O.,
Шимківа С.С. при секретарі Чалій Н.О. розглянувши у відкритому судовому
засіданні  цивільну справу за
апеляційною    скаргою    ОСОБА_1 на    рішення Млинівського районного суду від 31
серпня 2007 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до агрофірми "КАМАЗ-АГРО" про стягнення заробітної
плати та відшкодування моральної шкоди,-

встановила:

Рішенням
Млинівського районного суду від 31 серпня 2007 року відмовлено в задоволенні
позову ОСОБА_1 до агрофірми "Камаз-Агро" про стягнення заробітної
плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

На вказане
рішення позивачка подала апеляційну скаргу, в якій доводить про його
незаконність та необґрунтованість через невідповід­ність висновків суду
матеріалам справи, неповне з"ясування обставин справи, неправильну оцінку
доказів.

Суд не врахував
її доводів про вчинення на неї психологічного тиску з боку керівника
структурного підрозділу на подання заяви про звільнення, що і потягло в
кінцевому рахунку вимушений прогул.

По наведених
підставах просить про скасування рішення та ухвалення нового про задоволення її
вимог.

В судове
засідання сторони не з'явились, хоча про час та місце розгляду справи були
повідомлені в установленому законом порядку. Про причини неявки не повідомили.

Заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку про її відхилення.

Як видно з
матеріалів справи та як це встановлено судом, позивачка працювала у відповідача
доглядачем тварин.

Зі сторони
посадових осіб до неї мались претензії щодо відношення до виконання своїх
трудових обов'язків, робились неодноразові зауваження   про
необхідність  зміни   ставлення
до  роботи.  Про  це

2

ствердили допитані в судовому
засіданні свідки ОСОБА_2, ОСОБА_3,ОСОБА_4.

В черговий раз такі ж претензії їй були висловлені і 30 жовтня 2006 року, на
що вона відреагувала написанням заяви про звільнення, після чого вчинила спробу
суїциду і як наслідок цього була доставлена в лікарняний заклад.

Надалі на роботу не виходила, вважаючи себе звільненою. На її місце інший
працівник не приймався, обсяг покладених на неї обов'язків був розподілений між
іншими працівниками.

Від роботи вона теж не відсторонялась.

Вимоги позивачки
зводяться до того, що вона перебувала у вимушеному прогулі з вини відповідача.

Проте дана обставина нею не доведена, а відповідно до встановлених ст. 10
та ст.60 ЦПК України засад змагальності кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивачка із-за
неадекватного сприйняття ситуації вважала себе звільненою з роботи, чого
насправді не було.

Судом не
встановлено, що керівник структурного підрозділу не допускав її до роботи.

За наведених
обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про недоведеність
позову.

Оцінка доказам
судом першої інстанції дана з дотриманням вимог СТ.212ЦПК України.

Враховуючи, що
рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і
доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не
спростовують підстав для скасування рішення немає.

На підставі
наведеного, керуючись  ст.307, ст.308
ст.ст.313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Млинівського районного суду від 31 серпня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею
чинності.