Справа №2-23052007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30
травня 2007 р.
Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючої
- судді:                                                               І.В.П'ЯТНИЧУК,

при
секретарі:                                                                       М.В.Кузьменко,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.Києві
цивільну   справу за

позовом

ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про

розірвання шлюбу, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Сторони
перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30 травня 1990 р.

Від шлюбу
сторони неповнолітніх дітей не мають.

Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачкою, посилаючись на те, що
шлюб носить формальний характер, через несумісність характерів та різні погляди
на життя між ними часто виникали різного роду непорозуміння, тому вже дуже
тривалий час вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не
підтримують шлюбних відносин, всі ці обставини привели до втрати між ними
почуття любові та поваги один до одного, а тому вважає, що шлюб зберегти не
можливо і наполягає на його розірванні.

Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх
задовольнити, посилаючись при цьому на обставини справи викладені в позовній
заяві, зазначав, що дійсно з 2001
р. вони з відповідачкою проживають окремо, але вести спільне господарство,
спільний бюджет та підтримувати сімейно-шлюбні стосунки припинили ще з 1998 р, вважає, що
примирення між ними неможливе, тому просить шлюб розірвати, витрати пов»язані з
розірванням шлюбу в відділі РАЦС просить покласти на нього.

Відповідачка проти заявлених позовних вимог не заперечувала, вказувала, що
дійсно вони.з позивачем проживають окремо, припинили підтримувати
сімейно-шлюбні стосунки, вести спільне господарство, спільного бюджету не
мають, вважає, що примирення між нею та позивачем не можливе, тому також
просить шлюб розірвати.

Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його
розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно, до ч.2 ст. 112
СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідачки, дослідивши матеріали
справи, вважає, що причини, що спонукали сторони на розірвання шлюбу є
обгрунтованими, оскільки судом достовірно встановлено, що подальше спільне
життя подружжя та збереження сім'ї не можливе, а тому позов підлягає
задоволенню, сторони фактично з 2001
р. проживають окремо, не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного
господарства, позивач наполягає на розірванні шлюбу посилаючись на те що шлюб
існує формально, він втратив почуття поваги та любові до відповідачки та
наполягає на розірванні шлюбу.

Керуючись ст.ст. 104,
105, 110, 112 Сімейного Кодексу України, ст.ст.10, 11, 60, 212-215 ЦПК України,
суд,-

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 30 травня 1990
р. в Ленінградському відділі РАЦС м.Києва між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про що є
актовий запис № 828 - РОЗІРВАТИ.

При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАЦСу
стягнути на користь держави з , ОСОБА_1. 17 ( сімнадцять) грн., ОСОБА_2від
сплати мита звільнити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через районний
суд, шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти
днів з дня його проголошення, та подачі апеляційної скарги протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження рішення.