Справа №22-1520/07
номер рядка статистичного звіту: 33
Головуючий в першій інстанції: Довжанин М.М.
Доповідач - Кожух О.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

12 жовтня 2007
року    м. Ужгород

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпат ської
області у складі:

головуючої        -           судді
Кожух О.А.

суддів     -           Кондор
Р.Ю.,  Фазикош Г.В.

при секретарі    -           Бобик
О.І.

з
участю: позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Ужгород апеляційну скаргу відповідачів ОСОБА_3,  ОСОБА_4 на рішення Хустського районного суду
від 13 червня 2007 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4,  ОСОБА_3,
Хустської міської ради,  третя
особа - приватний нотаріус ОСОБА_5 - про визнання частково недійсними договору
дарування земельної ділянки та Державного акту на право власності на земельну
ділянку,  -

встановила:

ОСОБА_1
у березні 2007 року звернувся до суду із позовом та,  збільшивши розмір позовних вимог,  остаточно просив суд визнати частково
недійсним договір дарування земельної ділянки укладений 24.02.2006 між ОСОБА_3
та ОСОБА_4,  в частині дарування
земельної ділянки площею 0, 0098 га,  що
належить ОСОБА_1; визнати частково недійсним Державний акт на право приватної
власності на землю,  виданий на ім'я ОСОБА_4
в частині набуття права власності на земельну ділянку площею 0, 0098 га,  що належить ОСОБА_1; зобов'язати відповідачів
усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом звільнення її від
будівельних матеріалів.

Рішенням
Хустського районного суду від 13 червня 2007 року позов ОСОБА_1
задоволено.

Відповідачі
по справі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу. Вказуючи на неповне
з'ясування судом обставин справи,
невідповідність висновків суду обставинам справи,  просять судове рішення скасувати та ухвалити
нове рішення,  яким в позові відмовити
повністю.

В судове
засідання апелянти не з'явились повторно. Причину неявки ОСОБА_3 суд поважною
не визнав. В надісланій 09.10.2007 на адресу апеляційного суду телеграмі
ОСОБА_3 вказує,  що знаходиться в
лікарні,  не надавши жодних доказів на
підтвердження цього. Крім того,  згідно
акту,  складеного депутатом Хустської
міської ради 11 жовтня 2007 року,
ОСОБА_3 знаходиться вдома і кожного дня торгує поношеними речами.
ОСОБА_4 про зміну місця свого проживання суду не повідомила (до суду по
вернулась повістка із відміткою,  що вона
не проживає за адресою,  яку вказала в
апеляційній скарзі),  а тому,  відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України,  судова повістка вважається доставленою. За
таких обставин,  відповідно до ч. 2 ст.
305 ЦПК України,  справу розглянуто за
відсутності апелянтів.

В
надісланих на адресу апеляційного суду запереченнях на апеляційну скаргу та в
судовому засіданні позивач та його представник просять рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення осіб,  що з'явились в судове засідання,  перевіривши матеріали справи,  судова колегія приходить до висновку,  що апеляційна скарга не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

2

Як
вбачається з наявних у справі доказів,
ОСОБА_3,  згідно Державного акту
на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК № 020153,  належала земельна ділянка загальною площею 0,
026 га.,  з яких одна (ділянка № 2) мала
площу 0, 017 га.,  де опис меж: від А до
Б - ділянка гр. ОСОБА_6; від Б до В - ділянка гр. ОСОБА_7; від В до Г - землі
загального користування; від Г
до А - двір загального користування (а.с. 19, 103). Згідно договору
купівлі-продажу земельної ділянки від 05.09.2002,  ОСОБА_3 продала ОСОБА_1 земельну ділянку площею
0, 0098 га (а.с.20),  на яку останній
отримав Державний акт на право приватної власності на землю серії ЗК №
013-000855,  де опис меж: від А до Б -
землі гр. ОСОБА_3; від Б до В - землі гр. ОСОБА_7;
від В до Г - землі
загального користування (проїзд); від Г
до А - землі загального користування (двір) (а.с.18). На Державному акті на
право приватної власності на землю ОСОБА_3 при оформленні
договору-купівлі-продажу 05.09.2002 нотаріусом було зроблено відмітку про
продаж земельної ділянки площею 0, 0098 га (а.с. 45, 103). Відповідно до
кадастрового плану цієї ділянки та враховуючи опис меж земельної ділянки
ОСОБА_1,  вона була виділена із земельної
ділянки ОСОБА_3 площею 0, 017 га.,  що
вказана у її Державному акті під № 2 (а.с.38). В подальшому,  24.03.2006,
ОСОБА_3 подарувала земельну ділянку площею 0, 0164 га. ОСОБА_4. У
договорі дарування опис меж земельної ділянки № 2,  що належить Дарувальнику,  вказано так як у Державному акті ОСОБА_3 до
відчуження частини земельної ділянки ОСОБА_1 (а.с.44),  такий же опис меж (плюс ще землі ОСОБА_3)
вказано у пояснювальній записці до матеріалів оформлення права власності на
землю ОСОБА_4 (а.с.46) та Державному акті на право власності на земельну
ділянку ОСОБА_4 (а.с.56). Конфігурація цієї земельної ділянки відповідає
конфігурації земельної ділянки № 2,  що
була зазначена у Державному акті на право власності на землю ОСОБА_3 і частину
якої остання відчужила ОСОБА_1 Незважаючи на те,  що у всіх матеріалах кадастрової справи
вказано,  що немає обмежень,  заборон,
сервітутів та інших перепон для відчуження земельної ділянки
ОСОБА_4,  судова колегія констатує,  що ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_4 земельну
ділянку,  яка включає в себе і земельну
ділянку,  яку ОСОБА_3 продала ОСОБА_1
Доказів того,  що на час продажу
земельної ділянки ОСОБА_1 на ній був розташований фундамент,  який вказаний у подальших документах -
відповідачами на дано не було.

Судом
першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та визнано,  що оскаржуваними договором дарування та
Державним актом на право власності на земельну ділянку порушено право приватної
власності позивача на землю,  яке,  відповідно до ст. ст. 90,  152,
153 ЗК України,  підлягає
поновленню шляхом визнання частково недійсними договору дарування земельної
ділянки від 24.03.2006,  та Державного
акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_4

Суд
першої інстанції повно і всебічно дослідив та оцінив обставини по справі,  правильно визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон,  який їх регулює
та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. До
води апеляційної скарги суттєвими не являються,
тому відповідно до ст.308 ЦПК України скаргу слід відхилити,  а рішення суду залишити без змін.

Керуючись
ст.ст. 209,  304,  п.1 ч. 1 307,
308,  313,  п. 1 ст. 314,
315,  317,  319 ЦПК України,  колегія суддів,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_4,  ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення
Хустського районного суду від 13 червня 2007 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду України шляхом подачі
протягом двох місяців з дня набрання ухвалою законної сили касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної інстанції.