Справа №22-1503 2007р.                                           Головуючий
у 1 інстанції: Шрамко Р.Т.
Категорія:29                                                                 Доповідач:Бермес
РІШЕННЯ

Іменем
України

6 серпня 2007 року Колегія суддів Судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого-
Юхименко А.Г., Суддів:
Мікуш Ю.Р., Бермес І.В., При секретарі: Щербатій І.М.,

З участю ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області
від 31 січня 2007року у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третьої особи на боці позивача, яка не заявляє
самостійних вимог органу опіки і піклування опікунської ради Стрийського
міської ради про вселення, встановлення порядку користування жилим приміщенням
та зобов'язання не чинити перешкод,-

встановила:

Оскаржуваним
рішенням постановлено позов задоволити.

Постановлено вселити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1.

Виділено в користування ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 згідно технічного
паспорту на квартиру АДРЕСА_1 - кімнату №3 площею 16.5 кв.м. з балконом, який
примикає до даної кімнати площею 1.1 кв.м., кімнату №4 площею 11.8 кв.м. з
балконом, що до неї примикає площею 3.7 кв.м.

Виділено ОСОБА_4 згідно технічного паспорту на квартиру
АДРЕСА_1 кімнату №5 площею 10.0 кв.м.

Підсобні приміщення згідно технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1, кухню
площею 8.2 кв.м., ванну кімнату площею 2.6 кв.м., вбиральню площею 2 кв.м.,
коридор площею 11.2 кв.м., комірку площею 1.2 кв.м. залишено у спільному
користуванні ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Зобов'язано ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 перешкод в
користуванні виділеними їм приміщеннями та підсобними приміщеннями, які
розміщені з квартирі АДРЕСА_1.

Рішення суду
оскаржив відповідач.

В апеляційній скарзі покликається на те, що не враховано, що позивачі не
потребують ніякого вселення. Вони як живуть, так і продовжують жити в
Дніпропетровську. І не зважаючи на таку безспірну обставину, суд безпідставно
задоволив їх вимоги щодо вселення та усунення перешкод.

Що стосується питання визначення порядку користування житлом, він так само
вважає, що суд не повинен був визначати такий порядок при тому, що позивачі
взагалі не проживають в Стрию і не будуть проживати. Позивачка ОСОБА_1 має за
мету лише відомстити за те, що він не погодився виселитись і віддати їй
повністю всю квартиру з тим, щоб вона її продала, а в місті Дніпропетровську
купила собі нову квартиру. Своїм рішенням суд виділив йому в користування саму
маленьку кімнату із 3-х існуючих, площею 10 кв.м, позбавивши його права виходу
на балкон та лоджію, так як дві кімнати, які мають виходи на балкон і лоджію,
присудив позивачам. Він не буде мати можливості навіть повісити білизну або просто
вийти на балкон. Ці дві кімнати будуть постійно закриті (так планує і відкрито
заявила позивачка), а це буде небезпечно для мешканців всього будинку. В любий
час

можуть прорвати
батареї центрального опалення ( що вже не раз було), а він не зможе попасти в
ці закриті кімнати. Хоча в судовому засіданні позивачка і заявила, що буде
переїжджати в Стрий, але це неправда. Після судового засідання вона заявила, що
пустить в ці присуджені їй кімнати циган.

Просить рішення суду скасувати і постановити нове рішення про відмову в
задоволенні позову.

Вислухавши
доповідача, пояснення ОСОБА_4 на підтримання апеляційної скарги., заперечення
ОСОБА_1, ОСОБА_5, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Встановлено, що позивачі звернулися з позовом до
відповідача покликаючись на те, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної
часткової власності сторонам по справі по 14 частині згідно свідоцтва про
право власності на нерухоме майно від 03.09.03р. Дана квартира складається з
трьох ізольованих кімнат, а саме площею 16.5 кв.м., 11.8 кв.м, 10.0 кв.м.,
кухні площею 8.2 кв.м., ванної кімнати площею 2.6 кв.м., вбиральні площею 2
кв.м., коридору площею 11.2 кв.м., коміркою площею 1.2 кв.м., а також квартира
має балкони площею 1.1 кв.м. та 3.7 кв.м. і загальна площа квартири становить
67.5 кв.м.

Оскільки відповідач, постійно чинить перешкоди у
користування спільним майном, позбавив права користуватися належним чином своєю
часткою в майні, позивач ОСОБА_1 змушена була залишивши у квартирі свої речі,
виїхати в інше місце проживання, добровільно відповідач не бажає визначити
порядок користування спірним житлом, а тому просила вселити її у спірне житло,
визначити порядок користування спірним житлом, з врахуванням того, що позивачам
по справі належить 34 частини спірної квартир, а тому їм слід виділити у
спірній квартирі, згідно плану, кімнату №3 площею 16.5 кв.м. з балконом, який
примикає до даної кімнати площею 1.1 кв.м., в якій будуть проживати позивач
ОСОБА_1.; сину ОСОБА_2, з врахуванням того, що він постійно хворіє виділити
кімнату №4 площею 11.8 кв.м. з балконом, що до неї примикає площею 3.7 кв.м., а
кімнату №5 площею 10.0 кв.м. виділити в користування відповідачеві. Підсобні
приміщення кухню, ванну кімнату, коридор, комірку залишити у спільному
користуванні і зобов'язати відповідача не чинити перешкод у користуванні
спірними приміщеннями.

Задовольняючи позов суд вказав, що згідно ст.358 ЦК України кожен із
співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї
частини спільного майна у натурі, яка відповідає його частці у праві спільної
часткової власності;

Судом встановлено, що сторонам по справі належить на
праві спільної часткової власності по 14 частині квартири згідно свідоцтва про
право власності на нерухоме майно від 03.09.03р., дана квартира складається з
трьох ізольованих кімнат, а саме площею 16.5 кв.м., 11.8 кв.м., 10.0 кв.м.
кухні площею 8.2 кв.м., ванної кімнати площею 2.6 кв.м., вбиральні площею 2
кв.м, коридору площею 11.2 кв.м., коміркою площею 1.2 кв.м., а також квартира
має балкони площею 1.1 кв.м. та 3.7 кв.м. і загальна площа квартири становить
67.5 кв.м.

Згідно постанови про відмові в порушенні кримінальної
справи від 03.11.06р. встановлено, що між сторонами по справі є неприязні
стосунки, шлюб між сторонами згідно рішення Стрийського міськрайонного суду від
12.08.2004р. розірвано.

При таких обставинах суд прийшов до висновку, що позов
слід задоволити та вселити

позивачів в квартиру АДРЕСА_1, та виділити в

користування позивачів по справі кімнату №3 площею 16.5
кв.м. з балконом, який примикає

до даної кімнати площею 1.1 кв.м., в якій будуть
проживати позивач ОСОБА_1. та

ОСОБА_1, сину ОСОБА_2, з врахуванням того, що він
постійно хворіє виділити

кімнату №4 площею 11.8 кв.м. з балконом, що до неї
примикає площею 3.7 кв.м., а кімнату

№5 площею 10.0 кв.м. виділити в користування
відповідачеві, а підсобні приміщення

залишити у спільному користуванні і зобов'язати
відповідача не чинити позивачам перешкод

у користуванні спірними приміщеннями.

Однак суд при цьому не врахував, що два балкони площею 1.1 кв.м. та 3.7
кв.м. виділено позивачам, і відповідач буде позбавлений ними користуватись.

Так він покликається в апеляційній скарзі на те, що позбавивши його права
виходу на балкон та лоджію, суд не врахував, що він не буде мати можливості
навіть повісити білизну або просто вийти на балкон.

В засіданні судової колегії він пояснив, що
згідний щоб йому виділити в користування кімнату №4 площею 11.8 кв.м. з
балконом, що до неї примикає площею 3.7 кв.м.

Враховуючи те, що при цьому позивачам буде виділено
кімнату №3 площею 16.5 кв.м. з балконом, який примикає до даної кімнати площею
1.1 кв.м. та кімнату №5 площею 10.0 кв.м., судова колегія вважає за необхідне
змінити рішення суду та виділити ці саме кімнати сторонам.

При цьому враховано те, що права позивачів не будуть ущемлені, т.я. відступ
від розміру їх часток є незначний.

Покликання ОСОБА_1
та ОСОБА_5 на те, що
кімнату №4 площею 11.8 кв.м.з балконом, що до неї примикає площею 3.7 кв.м.
було виділено саме неповнолітньому сину ОСОБА_2 не заслуговують на увагу,
оскільки в мотивувальній частині рішенні суду зазначено, що враховуються його
інтереси, однак в резолютивній частині рішення цю кімнату виділено на всіх
позивачів.

Крім того колегія вважає, що не було підстав задовольняти позов в частині
зобов'язання ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 перешкод в
користуванні виділеними їм приміщеннями та підсобними приміщеннями, т.я. жодних
підстав для цього не було.

В засіданні судової колегії ОСОБА_4 пояснив, що не чинить перешкод
позивачам в користуванні житлом і згідний на те, щоб вони користувались ним.

Тому в суду не було підстав встановлювати ОСОБА_4 таке зобов'язання на
майбутнє.

При таких обставинах в задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання
ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 перешкод в користуванні виділеними
їм приміщеннями та підсобними приміщеннями слід відмовити.

Судом підставно підсобні приміщення квартири залишено у спільному
користуванні сторін.

В решті частині рішення суду відповідає вимогам закону і зібраним по справі
доказам, доводи скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для
задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ч.1 п.1 п.2 ст.307, ч.1 ст.308, ч.1 п.3 ст.309, ч.1.п.1., ч.2 ст.314;
ст.315 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_4 задоволити частково.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 31 січня
2007 року в частині виділення в користування кімнат квартири змінити.

Виділити в користування ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 згідно технічного
паспорту на квартиру АДРЕСА_1 - кімнату №3 площею 16.5 кв.м. з балконом, який
примикає до даної кімнати площею 1.1 кв.м. та кімнату №5 площею 10.0 кв.м.

Виділити в користування ОСОБА_4 згідно технічного паспорту на квартиру
АДРЕСА_1 кімнату кімнату №4 площею 11.8 кв.м. з балконом, що до неї примикає
площею 3.7 кв.м.

Рішення суду в частині зобов'язання відповідача не чинити позивачам
перешкод у користуванні спірними приміщеннями скасувати та постановити нове
рішення.

В задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання ОСОБА_2 не чинити
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 перешкод в користуванні виділеними їм приміщеннями та
підсобними приміщеннями відмовити.

В решті частині Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 31
січня 2007 року залишити без зміни.

Рішення   набирає     законної
сили   з   моменту
його   проголошення  та
може  бути оскаржено в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.