Справа №22ц-2051/2007 р.
Суддя по
32                       Доповідач
апеляційного суду: Буренкова К.О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1  листопада 2007 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої
Буренкової К.О.,  суддів Довжук Т.С.
,  Козаченка В.І.,

при секретарі
судового засіданні Гапеєвій Т.В.,

за
участю відповідача ОСОБА_1 та
представника відповідачів ОСОБА_2,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м.  Миколаєві
цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3,  ОСОБА_1,
ОСОБА_4

на
рішення Первомайського міськрайонного суду від 10 серпня 2007 p.,
ухвалене за позовом Первомайського гранітно-щебеневого
кар'єру Концерну «IN
MACOM» до
ОСОБА_5,  ОСОБА_3,  ОСОБА_1,
ОСОБА_4 про визнання їх такими,
що втратили право користування жилим приміщенням,

встановила:

В червні
2007 р. Первомайський гранітно-щебеневий кар'єр Концерну «IN MACOM» (далі
- Первомайський ГЩК) звернувся з позовом до ОСОБА_5,  ОСОБА_3,
ОСОБА_1,  ОСОБА_4 про визнання їх
такими,  що втратили право користування
жилим приміщенням.

Свої
вимоги позивач обґрунтовував тим,  що є
власником гуртожитку сімейного типу,
який розташовано по вул. АДРЕСА_1. На підставі спільного рішення
адміністрації та профспілкового комітету Первомайського ГЩК ОСОБА_5 та його
сім'ї у 1989 р. було надано у користування кімнату АДРЕСА_1 у зазначеному
будинку,  в якій відповідачі були
прописані. Проте з 2002 р. вони без відома позивача залишили вказану
квартиру,  вивезли своє майно до іншого
місця проживання. З цього часу спірним житлом не цікавляться,  квартплату та комунальні послуги не
сплачують. Перешкод щодо їх проживання у цьому жилому приміщенні позивач не
чинить.

Посилаючись
на наведені обставини та положення статей 71,
72 ЖК,  позивач просив суд визнати
відповідачів такими,  що втратили право
користування кімнатою АДРЕСА_1.

Рішенням
Первомайського міськрайонного суду від 10 серпня 2007 р. позовні вимоги
Первомайського ГЩК задоволено в повному обсязі.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_3,
ОСОБА_1,  ОСОБА_4 просили рішення
суду скасувати,  оскільки судом неповно
з'ясовано дійсні обставини справи щодо причин їх не проживання в спірному
жилому приміщенні,  а наявним в справі
доказам дана неналежна оцінка,  в зв'язку
з чим висновки суду являються помилковими.

Заслухавши
.доповідь судді,  пояснення відповідача
ОСОБА_1 та представника відповідачів,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і обгрунтованість оскаржуваного рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги,  колегія
вважає,  що апеляційна скарга підлягає
задоволенню із наступних підстав.

Задовольняючи
позовні вимоги з підстав,
передбачених  ст.  107 ЖК України,  суд першої інстанції виходив з того,  що відповідачі втратили право користування
наданою ним кімнатою в гуртожитку з 1 січня 2006 p.,  оскільки добровільно вибули на інше постійне
місце проживання.

Між
тим,  такий висновок суду не відповідає
фактичним обставинам справи на наявним в ній доказам.

Із
матеріалів справи вбачається,  що
позивачем в 1989 р. ОСОБА_5 у зв'язку з трудовими відносинами на склад
сім'ї,  яка складалася з дружини ОСОБА_3.
та дітей ОСОБА_1 і ОСОБА_4,  було надано
для проживання кімнату АДРЕСА_1. Відповідачі прописані в даному жилому
приміщенні.

Судом
встановлено,  що з 2006 р. у зв'язку з
аварійним станом гуртожитку та відсутністю в ньому тепло-водо-електропостачання
відповідачі вимушені,  як і інші мешканці
гуртожитку,  проживати у близьких
родичів. Іншого житла відповідачі не мають.

Зазначені
обставини підтверджуються довідками Кінецьпільської сільської ради (а.с. 6-8).

З 14
червня 2007 р. будівля гуртожитку знаходиться у приватній власності іноземного
підприємства - позивача по справі,  який
не бажає використовувати її як гуртожиток. Між тим,  статус гуртожитку,  як житлової будівлі не змінено.

Наведене
свідчить про те,  що саме з поважних
причин відповідачі не проживають в зазначеній кімнаті гуртожитку,  яка є їх постійним місцем проживання,  а не залишили це жиле приміщення в зв'язку з
вибуттям на інше постійне місце проживання.

Тому,  відсутні правові підстави,  передбачені
ст.   ст.  71,
72,  107 ЖК,  для визнання ОСОБА_3.,  ОСОБА_1,
ОСОБА_4 такими,  що втратили право
користування жилою площею в гуртожитку.

Судом
також встановлено,  що рішенням
Первомайського районного суду від 4 грудня 2002 р. ОСОБА_5 визнано безвісно
відсутнім.

Відповідно
до п.14 Тимчасового порядку реєстрації фізичних осіб за місцем проживання,  затвердженим постановою Кабінету Міністрів
України від 16 січня 2003 р.№35,  зняття
з реєстраційного обліку здійснюється на підставі заяви фізичної особи
(починаючи з 15-річного віку),  запиту
уповноваженого органу за новим місцем проживання особи,  рішенням суду (про позбавлення права власності
на житлове приміщення або права користування жилим приміщенням,  визнання особи безвісно відсутньою або
померлою),  свідоцтва про смерть.

За
такого колегія вважає,  що вимоги
позивача щодо визнання ОСОБА_5 в судовому порядку таким,  що втратив право проживання спірним жилим
приміщенням,  безпідставні із-за
відсутності спору.

Враховуючи
наведені обставини,  та відповідно до п.3
ч.1  ст. 309 ЦПК України,  рішення місцевого суду підлягає скасуванню з постановлениям нового рішення
про відмову Первомайському ПЦК у задоволенні позову.

Керуючись  ст.
ст.  303, 307, 309,
316 ЦПК України,  колегія суддів

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3.,  ОСОБА_1,  ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення
Первомайського міськрайонного суду від 10 серпня 2007 р. скасувати і ухвалити
нове рішення.

У
задоволенні позовних вимог Первомайського гранітно-щебеневого кар'єру Концерну «IN MACOM» до ОСОБА_5,  ОСОБА_3,
ОСОБА_1,  ОСОБА_4 про визнання їх
такими,  що втратили право користування
жилим приміщенням,  відмовити.

Рішення
апеляційного суду може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня його проголошення.