Справа № 22ц-2632/2007
Головуючий у інстанції: Турецька І.О.
Доповідач: Градовський Ю.М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня
2007р.                                                                                                 м.Одеса

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого:                 Градовського Ю.М.

суддів:                             Артеменко І.А.

Суворова В.О.

при секретарі:                 Лабунській Т.Ю.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 лютого 2007р. по справі
за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Міське агентство з
приватизації житла» Одеської міської ради, управління житлово-комунального
господарства Одеської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
про визнання приватизації квартири частково недійсною, про відміну
розпорядження органа приватизації у частині передачі у власність нежитлового
приміщення, до ОСОБА_7 про визнання договору купівлі-продажу квартири в частині
придбання нежитлового приміщення та зобов'язання не перешкоджати в здійсненні
права власності, до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2005
року ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до відповідачів про визнання
приватизації квартири частково недійсною, про скасування розпорядження органу
приватизації в частині передачі у власність нежитлового приміщення, про
визнання договору купівлі-продажу квартири в частині придбання нежитлового
приміщення та зобов'язання не перешкоджати в здійсненні права власності, про
відшкодування моральної шкоди.

В обгрунтування
своїх вимог позивачка посилається на те, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6. незаконно здійснили у травні 1998р. приватизацію АДРЕСА_1, а саме
незаконно приватизували не житлове приміщення у вигляді веранди площею 8,1кв.м.
Зазначене спірне приміщення є допоміжним і не могло бути передано органом
приватизації у власність відповідачам, оскільки повинно знаходитись в спільній
власності, в тому числі і у позивачки. Даний висновок вона мотивує тим, що в
даному приміщенні знаходиться сантехнічне обладнання, яке обслуговує її
квартиру,  а відповідачі перешкоджають їй

2

обслуговувати труби холодного водопостачання. Про
порушення свого права позивачці стало відомо у листопаді 2004р., тому строк
позовної давності нею не пропущений. Позивачка вважає, що новий власник
квартириОСОБА_7. незаконно придбала у відповідачів у власність веранду, а тому
не має права її перешкоджати в користуванні спірним приміщенням. Також, на
думку позивачки, незаконними діями відповідачів, які перешкоджали її доступ до
спірного приміщення, її спричинена моральна шкода, яку вона просить стягнути з
відповідачів з кожного по 1000грн.

Рішенням
Приморського районного суду м. Одеси від 28 лютого 2007 року в задоволенні
позову відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та задовольнити її позовні
вимоги, посилаючись на порушення норм права.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши доповідь судді доповідача, доводи апеляційної
скарги, пояснення на неї, перевіривши законність та обгрунтованність рішення
суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним
скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін з наступних підстав.

За правилами
ст.308ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у
задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі
у встановленому законом порядку приватизували житлову площу АДРЕСА_1, крім того
до складу житлової площі була включена додаткова кімната площею 8,1кв.м., яка
була передана відповідачам у користування згідно рішення виконавчого комітету
від 1993р. 19 травня 1998р. вони отримали свідоцтво про право власності на
вказані приміщення в рівних частках. При проведенні приватизації спірних
житлових приміщень порушень з боку органу приватизації та інших осіб допущено
не було. У такому ж порядку була приватизована квартира №49 в цьому будинку на
ім'я ОСОБА_1, яка 9 березня 1993р. отримала свідоцтво про право власності на
житлову площу. Оскільки при проведенні приватизації порушень допущено не було,
суд першої інстанції дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення
вимог.

Вирішуючи спір
по суті, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно
дослідив матеріали справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом
встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6. проживали та були прописані в АДРЕСА_1 30 березня 1998р.
вони звернулися з заявою до органу приватизації про передачу у власність
житлової площі (а.с.23). До заяви додали довідку про склад сім'ї наймодавця
квартири з зазначенням загальної площі, у тому числі і коридору площею 8,1кв.м.
(а.с.24). Розпорядженням органу приватизації №109775 від 19 травня 1998р.
(а.с.22) передано ОСОБА_3, ОСОБА_2 ,ОСОБА_4.,ОСОБА_5., ОСОБА_6. в рівних
частках АДРЕСА_1, загальною площею 43,6кв.м. На підставі вказаного
розпорядження управлінням ЖКГ Одеського міськвиконкому 19 травня 1998р. видано
свідоцтво про право власності на вказане житло (а.с.21).

Користуючись
своїм правом відповідачі на свій розсуд розпорядились власністю, на підставі
договору купівлі-продажу від 26 грудня 2005р. (а.с.113) продали АДРЕСА_1
ОСОБА_7 Договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_8., порушень при
укладанні договору судом встановлено не було.

3

За правилами ст.2 Закону України „Про
приватизацію державного житлового
фонду" №2482-ХІІ від
19 червня 1992р. до об'єктів належать
квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, кімнати у
квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які
використовуються громадянами на умовах найму.

З матеріалів
справи вбачається, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6. у встановленому законом порядку мешкали та були
наймачами спірної житлової площі, відповідно до вищевказаного закону провели
приватизацію квартири, отримали правоустановчі документи. При проведенні
приватизації порушень з боку наймачів допущено не було, права інших осіб
порушенні не були.

Виходячи з
наведеного, суд першої інстанції дійшов до висновку, що приватизація АДРЕСА_1
на ім'я ОСОБА_2 ,ОСОБА_3., ОСОБА_4., ОСОБА_5., ОСОБА_6. проведена відповідно до
вищевказаного закону, порушень при приватизації допущено не було.

Судова колегія
вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали справи,
дав належну оцінку зібраним по справі доказам та дійшов обгрунтованного
висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

В доводах апеляційної
скарги апелянт посилається на порушення норм права. На думку судової колегії,
викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

При таких
обставинах, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно
встановлені фактичні обставини по справі, рішення суду відповідає вимогам
ст.ст.213,215ЦПК України, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст.308,315ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Приморського районного суду м.Одеси від 28 лютого 2007р. залишити без зміни.

Ухвала суду набирає
законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
законної сили.