УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2007 року                                                                                            м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого   Артеменка І. А.,

суддів:              Градовського
Ю.М.,

Суворова В.О.,

при секретарі Велич О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1,
ОСОБА_2 на рішення Любашівського районного
суду Одеської області від 11 липня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, приватного нотаріуса ОСОБА_5 про
визнання правочину - договору дарування недійсним, -

встановила:

У червні 2007 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, приватного нотаріуса
ОСОБА_5. Про визнання договору дарування будинку
АДРЕСА_1, укладеного між позивачами та
відповідачами, які діяли від імені малолітньої
їх доньки - недійсним, посилаючись на те, що мали намір скласти заповіт на ім'я доньки відповідачів - їх онуки, але відповідачі
шляхом обману дали їм підписати договір дарування.

Відповідачі позов не визнали.

Рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 11 липня 2007
року у позові ОСОБА_1, ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2 просять рішення суду скасувати, справу направити на новий розгляд, посилаючись на
порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, який доповів
зміст рішення, яке оскаржено, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні
здійснюватись перевірка рішення, встановлюватися
обставини і досліджуватися докази, учасників процесу, колегія суддів вважає необхідним скаргу залишити без задоволення,
рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відмовляючи у позові ОСОБА_1, ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що позивачами не були доведені свої вимоги, а саме їх
волевиявлення не відповідало їх внутрішній волі, позивачі мали намір скласти заповіт.

Вирішуючи спір по суті, судова колегія вважає, що суд першої інстанції
повно і всебічно дослідив обставини по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Головуючий у першій інстанції Гнатюк В.О.                                 Справа № 22ц-4692/07

Доповідач Артеменко І. А.                                                                     Категорія ЦП: 13

2

За   правилами   ст.   215   ЦК   України   підставою
недійсності   правочину   є недодержання   в
момент   вчинення   правочину
стороною   (сторонами)   вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України.

Відповідно до
ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 19 січня 2007 року між позивачами
та відповідачами, які діяли в інтересах малолітньої
ОСОБА_6 був укладений договір дарування будинку АДРЕСА_1, форма
договору дарування та його посвідчення відповідає вимогам чинного законодавства, дієздатність ОСОБА_2 перевірена
нотаріусом під час нотаріального посвідчення договору.

Крім того, в матеріалах справи є нотаріально посвідчена заява ОСОБА_1 з якої вбачається, що він дає згоду на дарування
житлового будинку його дружиною ОСОБА_2 його онучці
ОСОБА_6, який є їх спільною сумісною власністю.

Доводи позивачів проте, що вони мали намір скласти заповіт на ім'я
малолітньої онучки ОСОБА_6, а не договір
дарування будинку судова колегія не бере до уваги, оскільки вони суперечать доказам, які є у матеріалах справи.

У доводах апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом норм права На думку колегії суддів, викладені у скарзі доводи
не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права, яке
призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції
правильно встановлені фактичні обставини по
справі, рішення суду відповідає вимогам ст. ст. 213,215 ЦПК України, а тому не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст.
303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Любашівського районного суду Одеської області від 11 липня 2007
року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення.

Ухвалу суду може бути оскаржено у касаційному порядку
протягом двох місяців, з дня проголошення до Верховного Суду України.