Справа № 2-643-07г.
РІШЕННЯ

ім'ям України

«15»червня
2007р.                                                                              М.Слов'янськ

Слов'янський
міськрайоний суд Донецької області в складі:

головуючий-суддя Геєнко М.Г.

при секретарі - Горічєва С.В.

за участю:
позивач - ОСОБА_1

представник позивача - адвокат ОСОБА_2

представник відповідача - Тітаренко С.С.

третя особа - ОСОБА_3

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов'янська справу за позовом
ОСОБА_1 до комунального лікувально - профілактичного закладу „Обласний
госпіталь для ветеранів війни, м. Святогірськ", третя особа - ОСОБА_3, про
визнання недійсними наказів щодо оголошення доган, звільнення, поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування
моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача та просить задовольнити
свої вимоги у повному обсязі. У обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що з
19.06.2001р. по 20.11.2006р. працювала у відповідача на посаді ст. медичної
сестри неврологічного відділення, наказ № 59-л від 19.06.2001р.

24.03.06р.,
згідно наказу № 37, до неї відповідачем було застосоване дисциплінарне
стягнення у вигляді догани за результатами перевірки обліку, зберігання та
витрат багато коштовних мед. препаратів: в журналах обліку (за правильністю
яких вона повинна вести нагляд) були виявлені помилки, виправлення, що допущені
підлеглими мед. сестрами. З цим наказом її не знайомили, за догану не знала,
тому наказ не оскаржувала, вона лише дала письмові пояснення, де визнала
допущену провину в організації роботи.

11.09.06р.,
згідно наказу № 62, до неї відповідачем було знову застосоване дисциплінарне
стягнення у вигляді догани за результатами перевірки обліку, зберігання та
витрат багато коштовних мед. препаратів: в журналах обліку (за правильністю
яких вона повинна вести нагляд) були знову виявлені помилки, виправлення, що
допущені підлеглими мед. сестрами. З наказом про догану її ознайомили лише при
звільненні, а тому його і не оскаржувала.

Наказом
№ 67 від 3.10.2006р. відповідач, за результатами перевірки вірності обліку,
зберігання та витрат етилового спирту та медасепта ( у журналах обліку, за
правильністю яких вона повинна вести нагляд, були виявлені підчистки,
виправлення та арифметичні помилки) доручив відділу кадрів підготувати наказ
про її звільнення за п.3 ст.40 КЗпП України. З цим наказом її не знайомили,
журнали перевірялись у її відсутність. В даних поясненнях, щодо результатів
перевірки, вона визнала, що мали місце арифметичні помилки, а також вважає, що
норми витрат етилового спирту на медичні процедури, порушення яких їй ставиться
у провину, є орієнтирні.

Наказом
№ 79 від 20.11.2006р. відповідач зобов'язав відділ кадрів, з виходом її на
роботу після перебування на лікарняному листку, звільнити її з роботи згідно
п.3 ст.40 КЗпП України, у зв'язку з результатами виявлених грубих порушень в
обліку, зберіганні та використанні медикаментів у неврологічному відділенні, що
було виявлено у результаті комісійної передачі

матеріальних
цінностей у період її хвороби. З цим наказом її не знайомили, вона пояснень по
ньому не давала, що не дало їй можливості оскаржити наказ.

В цей же
день, наказом № 126-л, відповідач звільнив її з роботи, згідно п.3 ст.40 КЗпП
України, з 20.11.2006р. „... за погодженням з профспілковим комітетом, за
систематичне не виконання трудових зобов'язань. Підстава: докладна записка зам. головного лікаря
з матеріалами перевірки від 20.11.2006р.; пояснювальна записка ОСОБА_1; згода
профспілкового комітету (протокол № 71 від 20.11.2006р.) та недовіра колективу
".

Таким
чином, на її думку, відповідач фактично вказав що причиною її звільнення є лише
матеріали проведеної перевірки матеріальних цінностей, при їх передачі,
20.11.06р. Так як з 3.10.06р. по 17.11.06р. перебувала на лікарняному, то не
приймала участі у вказаній перевірці матеріальних цінностей у відділенні, їх не
передавала медичній сестрі ОСОБА_4,
а тому і не згодна з результатами інвентаризації - виявлена недостача
медикаментів на 162 грн. 30 коп. та надлишки на 220 грн. 21 коп.

Пояснення
вона відмовилась давати, а тому вказівку у наказі на її, начебто, пояснювальну
записку, вважає недійсною.

Також
вважає, що вказівка відповідачем у наказі підстави для звільнення як „...
недовіра трудового колективу" не є законною, так як це не передбачене у
КЗпП України.

Згідно
вказаного, вважає згадані накази не законними, а тому просить їх відмінити,
визнати звільнення не законним, відновити її на роботі та стягнути з
відповідача середній заробіток за час її вимушеного прогулу.

Крім
цього, так як, у зв'язку з незаконними діями відповідача, пережила моральні
страждання, то просить стягнути з нього заподіяну моральну шкоду у сумі 1000
грн.

Представник
відповідача - Титаренко С.С., третя особа - ОСОБА_3 позовні вимоги не визнали
та просять в їх задоволені відмовити як безпідставних: наказами №№ 37 та 62 від
24.03.06р. та 11.09.06р. позивачка дійсно притягалась до дисциплінарної
відповідальності, у вигляді оголошення їй доган, за не належне виконання своїх
службових обов'язків. З цими наказами вона знайомилась та давала по ним
письмові пояснення.

За
результатами перевірки вірності обліку, зберігання та витрат етилового спирту
та медасепта (у журналах обліку, за правильністю яких позивачка повинна вести
нагляд, були виявлені підчистки, виправлення та арифметичні помилки, порушенні
норми списання спирту) був виданий наказ № 67 від 3.10.06р., яким доручено
відділу кадрів підготувати наказ про звільнення позивачки за п.3 ст.40 КЗпП
України. Так як остання з 3.10.06р. по 17.11.06р. знаходилась на лікарняному,
то наказом № 68 від 4.10.06р. було відмінено рішення наказу № 67 від 3.10.06р.
щодо підготовки наказу про звільнення ОСОБА_1 за п.3 ст.40 КЗпП України.

Для
забезпечення нормальної роботи неврологічного відділення, у зв'язку з хворобою
позивачки, яка була матеріально відповідальною особою, був виданий наказ №
106-л від 3.10.06р. про призначення виконуючою обов'язки ст. мед.сестри (на
посаду що займала позивачка) ОСОБА_4, а також призначена комісія для передання
матеріальних цінностей.

Згідно
результатів вказаної інвентаризації, яким було встановлено недостачу
матеріальних цінностей на 162 грн. 30 коп. та їх надлишок на 220 грн. 21 коп.,
був виданий наказ № 79 від 20.11.06р., яким зобов'язувався відділ кадрів, після
виходу позивачки на роботу з лікарняного, підготувати наказ про звільнення
ОСОБА_1 за п.3 ст.40 КЗпП України.

Адміністрація
зверталась до профспілкового комітету, з проханням дачі дозволу на звільнення
позивачки, 2.10.06р. та 20.11.06р. ( другий раз звернулись у зв'язку з тим, що
позивачка з 3.10.06р. захворіла та не вийшла на роботу) і у двох цих випадках
профспілковий комітет давав дозвіл на таке звільнення, що і було виконане
наказом № 126-л від 20.11.06р.- позивачка звільнена за п.3 ст.40 КЗпП України
за систематичне невиконання трудових зобов'язань.

Суд,
вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані ними докази, приходить до
переконання про відмові в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, у зв'язку з їх
незаконністю та безпідставністю, за наступних обставин.

Так, як
було належним чином встановлено у судовому засіданні, наказом №59-л від 19
червня 2001 року ОСОБА_1 була прийнята на посаду медсестри стоматологічного
кабінету до профілактичного закладу „Обласний госпіталь для ветеранів війни, м.
Святогірськ".

Наказом
№626 від 20 листопада 2006 року ОСОБА_1 було звільнено з роботи за ст. 40 п.3
КЗпП України у зв'язку з систематичним невиконанням своїх трудових обов'язків.

Як
зазначено у п. 23 постанови Пленуму ВС
України від 6.11.1992р., № 9, з послідуючими змінами та доповненнями „Про
практику розгляду судами трудових спорів", за передбаченими п. 3

ст. 40 КЗпП
підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі,
вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення
за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим
договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках
враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним
законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково
(ст. 151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за
порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що
визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання
наказу про звільнення минулого не більше одного року.

Наказом
№83-л від 13.08.2001 року ОСОБА_1 було переведено на посаду старшої медичної
сестри неврологічного відділення. Як зазначено у посадовій інструкції старшої
медичної сестри неврологічного відділення, доведеної до відома ОСОБА_1, її
функціональні обов'язки, між іншим, включають у себе забезпечення правильності
зберігання та обліку сильнодіючих, отруйних та особливо дефіцитних
медикаментів; забезпечення та строгий контроль за дотриманням правил асептики
та антисептики персоналом відділення, особливо в процедурних, маніпуляційних,
перев'язочних кабінетах (п.п. 13, 16) (а.с. 49-50). Саме за порушенням цих
вимог посадової інструкції, яке мале місце двічі протягом року, ОСОБА_1 було
звільнено з займаної посади.

Так, наказом № 37 від 24.03.06р. ОСОБА_1, як старшій медичній сестрі
неврологічного

відділення, за неналежне виконання посадових обов'язків у частині
відповідальності за витрати,

облік, зберігання і використання коштів лікарських засобів у відділення та
забезпечення

правильності зберігання та обліку сильнодіючих, отруйних та особливо
дефіцитних медикаментів,

було оголошено догану. Наказ про оголошення догани був доведений до відома
ОСОБА_1 на

оперативній нараді, за змістом порушення вона давала письмові пояснення.
Наказ №37 позивач не

оскаржувала.                                                                                                                          '

28
серпня 2006 року у госпіталі була проведена позачергова перевірка обліку,
зберігання та витрат сильнодіючих та дорогоцінних препаратів у лікувальних
відділеннях госпіталю, за результатами якої наказом №62 від 11 вересня 2006
року ОСОБА_1 за неналежне ставлення до виконання своїх прямих посадових
обов'язків, в частині забезпечення правильності зберігання, обліку та
використання сильнодіючих та дорогоцінних лікарських засобів у відділенні
повторно було оголошено догану. У пояснювальній записці, та підписуючи наказ, ОСОБА_1
зазначила, що з наказом вона не згодна, списання медичних засобів зробила
помилково. Наказ №62 позивач не оскаржувала.

Таким
чином, суд приходить до переконання, що зазначені накази, видані відповідачем,
видані у відповідності до діючого законодавства та законні.

У
зв'язку з виявленням чисельних порушень ведення журналів обліку дорогих та
сильнодіючих препаратів керівництвом госпіталю в період з 15 по 25 вересня 2006
року було ініційоване проведення документальної перевірки правильності обліку
зберігання та списання етилового спирту та медасепту в неврологічному
відділенні, за результатами якої наказом №67 від 03 жовтня 2006 року відділу
кадрів було наказано підготувати наказ про звільнення ОСОБА_1 з займаної
посади. Підставою для звільнення стало систематичне невиконання останньою своїх
посадових обов'язків в частині забезпечення правильності зберігання та обліку
сильнодіючих, отруйних та особливо дефіцитних медикаментів, спирту. Так
перевіркою були встановлені наступні грубі порушення: явні арифметичні помилки,
підчистки, виправлення в книгах обліку; самовільне встановлення ОСОБА_1 норм
списання спирту. Була виявлена недостача спирту в кількості 4165, 5 мл на суму
150,70 грн. та надлишків в кількості 128,5 мл. на суму 4,14 грн. Одним з
виявлених грубих порушень, з числа допущених старшою медичною сестрою, було те,
що для виконання ін'єкції використовувався 96% спирт, медасепт, що є
категорично забороненим і шкідливим для здоров'я людини (а.с. 64).

Від
підписання Акту перевірки правильності списання спирту по неврологічному
відділенню станом на 15 вересня 2006 року, затвердженого головним лікарем
Присяжним Н.О. 25.09.06р , ОСОБА_1 відмовилась в присутності свідків (а.с.
74-78). У своїх поясненнях від 26.09.2006 року з приводу проведеної 15.09.2006
року перевірки обліку ОСОБА_1 пояснила, що виявлена недостача є наслідком
помилкових обчислень (а.с. 72).

У
зв'язку з хворобою старшої медичної сестри ОСОБА_1, наказом №68 від 04.10.2006
року було скасовано п. 1 наказу №67 про звільнення ОСОБА_1 до виходу останньої
з лікарняного на роботу. В цілях же забезпечення роботи неврологічного
відділення, наказом №106-л

від 03.10.2006
року виконуючою обов'язки старшої медичної особи була призначена ОСОБА_4, була
створена комісія для передачі матеріальних цінностей. При проведенні
інвентаризації була виявлена недостача у сумі 162,30 грн. та надлишки на суму
220,21 грн.

За
результатами перевірки та інвентаризації головним лікарем госпіталю був виданий
наказ №79 від 20.11.2006 року, згідно з яким ОСОБА_1 підлягала звільненою з
займаної посади після виходу на роботу за п.3 ст. 40 КЗпП України "За
систематичне невиконання робітником без поважної причини обов'язків, покладених
на нього трудовим договором, до якого раніше застосовувались заходи
дисциплінарного стягнення згідно ст..
147 КЗпП України" (а.с. 55).

Обидва
подання адміністрації госпіталю про надання дозволу на звільнення ОСОБА_1,
профспілковий комітет госпіталю розглянув та надав згоду на звільнення ОСОБА_1
за ст. 40 п.3 КЗпП України (а.с. 69, а.с. 71). На засіданні профкому
02.10.2006р. ОСОБА_1 була відсутньою через знаходження на лікарняному, а
17.11.2006 року була не лише присутньою, а і давала усні пояснення. З наказом
про звільнення 126-Л від 20.11.2006 року ОСОБА_1 ознайомилась того ж дня під
підпис (а.с. 66).

У судовому
засіданні було встановлено, що відповідачем були створені належні умови для
належного виконання своїх службових обов'язків позивачем, що не заперечувала
остання протягом всього судового розгляду.

З
матеріалів справи убачається, що при звільненні відповідач провів з ОСОБА_1
повний розрахунок (а.с. 148, а.с. 149).

Згідно
ст. 233 КЗпП України робітник може звернутися з заявою про вирішення трудового
спору безпосередньо у районний (міський) суд у 3-місячний строк з дня, коли
йому стало відомо чи він повинен був узнати про порушення свого права. Однак
накази №37 та №62 про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 не
оскаржувала.

Міркування
позивача з приводу того, що стягнення, згідно ст. 147 КЗпП України можуть бути
оголошені лише за порушення трудової дисципліни, а не за "неналежне
виконання посадових обовязків", як в її випадку, - є помилковими,
оскільки, підставою для застосування дисциплінарного стягнення є дисциплінарний
проступок, під яким розуміють протиправне винне невиконання чи неналежне
виконання робітником  його трудових
обов'язків.

Також
суд приймає до уваги, що за типовим договором повної особистої матеріальної
відповідальності від 24.08.2001 року, укладеним між ОСОБА_1 та відповідачем,
який на той час мав назву і був зареєстрований, як "ЮШУ обласного
госпіталю для інвалідів ВВВ м. Слов'яногірськ", позивач була матеріально
відповідальною особою (а.с. 144).

Так як
позовні вимоги про визнання недійсними наказів щодо оголошення доган,
звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу підлягають відмові, то і вимоги щодо відшкодування моральної
шкоди з відповідача, як витікаючи з вказаних вимог, є безпідставними та
підлягають відмові.

Згідно
викладеного, керуючись ст.ст. 43,55,124 Конституції України,
40,43,47,147,321-235, 237-1 КЗпП України, постанова Пленуму ВС України від
6.11.1992р., № 9, з послідуючими змінами та доповненнями „Про практику розгляду
судами трудових спорів", постанова Пленуму ВС України від 31.03.1995р., № 4, з послідуючими змінами та
доповненнями „Про судову практику по справам про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди", 10, 60, 209, 213, 215 ЦПК України, суд,-

РІШИВ:

В
задоволені позову ОСОБА_1 до комунального лікувально-профілактичного закладу
„Обласний госпіталь для ветеранів війни, м. Святогірськ", третя
особа-ОСОБА_3, про визнання недійсними наказів щодо оголошення доган,
звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, відмовити за відсутністю
підстав.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області, через Слов'янський
міськрайоний суд, шляхом подачі в 10-ти денний строк, з дня проголошення
рішення, заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20-ти
днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в
порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.