Справа № 2-2698/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10 вересня 2007 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючої   - судді     Крупінської С.С.,

при секретарі                                Давидович А.А.,

з участю
позивача                                    ОСОБА_1.

представника
позивача                           ОСОБА_2,

представника
відповідача                       Савонюк
К.І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за позовом
ОСОБА_1до ДП „ Управління експлуатації адмінбудинків податкових органів
Волинської області" про стягнення вихідної допомоги та середнього
заробітку за час затримки у її виплаті,

ВСТАНОВИВ:

Позивач зазначає, що з 6 березня 2006 року вона звільнена з роботи на
підставі ст.38 п.3 КЗпП України. Підставою для такого звільнення послужило те,
що позивачці запропонували виконувати роботи, які не входять до функціональних
обов'язків, запропонували виконувати роботи на 0,5 ставки оператора. На що нею
була подана відповідна заява і задоволена керівником підприємства Барчук М.О. та зроблено
відповідний запис в трудовій книжці. Після звільнення позивачці не було
виплачено вихідної допомоги згідно ст.44 КЗпП України, яка відповідно розміру
трьохмісячного середнього заробітку становить 1271.64 грн. Крім того позивачка
просить стягнути в її користь середній заробіток за весь час затримки виплати
розрахункових в сумі 5086,56 грн.

Позивачка підтримала заявлені вимоги з вище наведених підстав та додатково
пояснила , що строк звернення до суду нею не пропущено, а тому вона не ставить
питання про його поновлення так як вона зверталася з письмовою заявою до територіальної
державної інспекції праці у Волинській області і ними було підтверджено її
право на отримання вихідної допомоги.

Представник відповідача заявленого позову не визнала та суду пояснила, що 6
березня 2006 року був виданий наказ про звільнення ОСОБА_1 за власним бажанням
згідно ст. 38 КЗпП України. Таке звільнення проведено попереднім керівництвом
підприємства , як стало відомо у зв'язку з невиконанням законодавства про працю
зі сторони роботодавця. Однак в задоволені
заявленого   позову   просить
відмовити   у   зв'язку
з   пропуском

трьохмісячного
строку на звернення до суду відповідно до діючого трудового законодавства.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до
висновку, що в позові слід відмовити за пропуском строку на звернення до суду.

Як вбачається по справі, то між сторонами існує трудовий
спір. Позивачка ОСОБА_1 працювала в ДП „ Управління експлуатації адмінбудинків
податкових органів Волинської області" оператором ПЄОМ . Відповідно до
запису в трудовій книжці від 6.03.06 року її звільнено з займаної посади за
ст.38 п.3 КЗпП України. Підстави такого звільнення не заперечуються стороною
відповідача. При таких обставинах позивачці відповідно до ст.44 КЗпП України
необхідно було виплатити вихідну допомогу в розмірі трьохмісячного середнього
заробітку. Відповідно до ст.116 та 117 КЗпП України у позивачки у зв'язку з
невиплатою цих сум у день звільнення виникло право на звернення до суду з
позовом щодо виплати вихідної допомоги та середнього заробітку за весь час
затримки виплати розрахункових.

Однак в судовому засіданні відповідач не визнав позов з підстав пропуску
строку на звернення до суду. Позивачці стало відомо в день звільнення, що їй не
виплачено вихідну допомогу і з цього часу слід обчислювати тримісячний строк на
звернення до суду, який встановлено ст.233 КЗпП України .

Так як сторона відповідача не визнає заявлений позов саме за пропуском
строку на звернення до суду, то сплив позовної давності є підставою для відмови
у позові.

Позивачем пропущено тримісячний строк для звернення до суду на що звертає
увагу відповідач, а підстав для його поновлення суд не вбачає, тому в
заявленому позові суд відмовляє саме з цих підстав.

Згідно ст.81 ЦПК України витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи судом покладаються на позивачку.

Керуючись ст.Ю,11,60,81,212,215,218 ЦПК України, на підставі ст.ст. 38,44,
47 116, 117, 233, 234 КЗпП України, ст.267 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

В заявленому позові ОСОБА_1до ДП „ Управління експлуатації адмінбудинків податкових
органів Волинської області" про стягнення вихідної допомоги та середнього
заробітку за час затримки у її виплаті відмовити у зв'язку з пропуском строку
звернення до суду.

Стягнути з ОСОБА_1судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі
30 (тридцять) грн. ( одержувач: м.Луцьк 22050000; ;
депозитний рахунок : №0002; банк одержувача : ГУДКУ у Волинській
області; МФО 803014; призначення платежу : за ІТЗ до Луцького міськрайонного
суду Волинської області).

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути
подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на дане рішення суду може бути подана
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження рішення
суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи апеляційним судом.