Справа № 22ц-2573
Головуючий в І інстанції Єйбог І.М. Категорія 5
Доповідач Вадзінський П.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

22 листопада
2007 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області у складі:

Головуючого:
Прокопчук Л.П.,

Суддів:
Вадзінського П.О., Воронцової Л.П.,

при
секретарі
Остренко О.О.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м. Херсоні справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 13
вересня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права
власності на 1/2 частину квартири і поділ майна подружжя та зустрічним позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 13 вересня 2007 року
заявлені позовні як за первісним позовом так і за зустрічним позовом,
задоволені частково. За ОСОБА_2 визнано право власності на 1/2 частину спірної
квартири АДРЕСА_1, автомобіль марки „ІЖ-2715" реєстраційний номер НОМЕР_1,
автомобільний причеп „САША" КРД 050100, реєстраційний номер НОМЕР_2,
цегельний гараж в товаристві „Сигнал-2" в м. Каховка та інше майно на
загальну суму 13300 гривень

За ОСОБА_1 також
визнано право власності на 1/2 частину спірної квартири АДРЕСА_1 та інше майно
на загальну суму 9300 гривень. Крім того з Ісаченка В.В. на користь ОСОБА_1
стягнуто компенсацію 1/2 частини вартості автомобіля марки „ІЖ-2715",
автомобільного причепа „САША" КРД 050100 і цегельного авто гаража в
товаристві „Сигнал-2" в м. Каховка в сумі 4616 гривень 43 копійки та
судові витрати.

Не погоджуючись
з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального
права. Просила рішення суду першої інстанції в частині визнання за ОСОБА_2
права власності на 1/2 частину спірної квартири АДРЕСА_1, скасувати і справу в
цій частині направити на новий розгляд до того ж суду, оскільки при
постановлянні рішення суд не врахував інтереси дітей - сина Олександра 1987
року народження, який хворіє туберкульозом і є інвалідом першої групи та сина
Віктора, 1986 року народження, який також хворіє туберкульозом і є інвалідом
третьої групи.

ОСОБА_2, у своїх
запереченнях на апеляційну скаргу, наведені в ній доводи не визнав зазначивши,
що рішення суду в цій частині є обгрунтованим та законним. Просив апеляційну
скаргу відхилити, а оскаржуване рішення суду залишити без зміни.

Заслухавши
суддю-доповідача та осіб, що з'явились до судового засідання, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення у визначених законом межах, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до
ст.70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

2

З матеріалів
справи вбачається і це встановлено судом, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в період з 1985
року по 2005 рік перебували в зареєстрованому шлюбі і підтримували шлюбні
відносини до розірвання шлюбу, а спірне майно, за винятком земельної ділянки в
садово-городницькому товаристві ,Веселка" та автомобіля марки „Сеат-Малага",
є об'єктом їх сумісної власності. Вирішуючи спір про розподіл майна подружжя,
суд першої інстанції повно встановив фактичні обставини справи, дав їм належну
оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про необхідність визнання за кожним із
подружжя права власності на 1/2 частину спірної квартири з чим не згодна
ОСОБА_1, і зазначає це в апеляційній скарзі.

Згідно ч.4 ст.71
Сімейного Кодексу України, присудження одному з подружжя грошової компенсації
замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на
житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою,
крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Як встановлено
судом, ОСОБА_2, такої згоди не давав. Тому зазначені в апеляційній скарзі
вимоги, на думку колегії суддів, задоволені бути не можуть, оскільки доводи
наведені в апеляційній скарзі не містять посилання на нові факти або способи
доказування, які мають значення для справи і спростовують висновки суду.

Правильно
вирішивши спір по суті, суд першої інстанції, застосував до спірних
правовідносин статті 22,28-29 КпШС України не врахувавши, що ці правовідносини
виникли в 2005 році, після набрання чинності Сімейного кодексу України, а тому
з мотивувальної частини рішення слід виключити посилання суду на ст.ст.22,28-29
КпІПС України та вважати, що спір вирішено на підставі ст.ст.62,70,71 Сімейного
кодексу України.

Відповідно до
вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без зміни, оскільки не може бути скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду першої інстанції, з одних лише формальних міркувань.

Зважаючи на
наведене, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1, слід відхилити

Керуючись
ст.ст.303,307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1, відхилити.

Рішення
Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 13 вересня 2007 року,
залишити без зміни, виключивши з мотивувальної частини рішення посилання суду
на ст.ст.22,28-29 КпШС України та вважати, що спір вирішено на підставі
ст.ст.62,70,71 Сімейного кодексу України.

Ухвала
апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення, однак може бути
оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців, шляхом подання
касаційної скарги.