Справа № 22ц - 6232007 рік                          Головуючий у 1
інстанції Чиньонов О.В.
Категорія   33                                                                                Доповідач
РІШЕННЯ

Іменем України
17 липня 2007 року    колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області в складі

головуючого
Ігнатоля Т.Г. суддів Кочегарової Л.М., Кучерявої В.Ф. при секретарі   Лепеха А.С. розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до ВАТ „ ММК ім.
Ілліча"      про визнання недійсним
договору оренди земельної ділянки за апеляційною скаргою відповідача на рішення
Тельманівського районного суду Донецької області від 30.03.2007 року ,-

встановила:
У січні 2007 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним
договору оренди земельної ділянки площею 21,63га, належної йому на підставі
державного акту про право власності на землю від 28.12.2000 року, укладеного
між ним і відповідачем 10.10.2005 року. Посилався на те, що він підписав
договір на невигідних для себе умовах, про що дізнався після його підписання,
тобто він не бажав укладати договір на всю земельну ділянку, а тільки на її
частину. Тому, 18 липня 2006 року він звернувся до відповідача з письмовою
заявою про розірвання договору. Однак, відповідачем було відмовлено у цьому і
без його згоди договір був ним 11.09.2006 року зареєстрований, а земельна
ділянка залишилася у фактичному користуванні відповідача.

Вважає,
що договір оренди повинен бути визнаний недійсним на підставі ч.3 ст.203 ЦК України,
оскільки при його укладенні відповідачем були порушені вимоги закону - при
відсутності його згоди на реєстрацію договору відповідач не мав право його
реєструвати; приступати до використання земельної ділянки відповідач мав право
тільки після передачі йому земельної ділянки за актом прийому - передачі, а в даному
випадку передача ним земельної ділянки належним чином не була оформлена.

Рішенням
Тельманівського районного суду Донецької області від 30.03.2007 року позовні
вимоги ОСОБА_1   задоволені.

Визнаний
недійсним договір оренди землі від 10.10.2005 року, укладений між ОСОБА_1 та
ВАТ"ММК ім..Ілліча", яке зобов"язане повернути ОСОБА_1 земельну
ділянку в розмірі 21,63 га, належну йому на підставі державного акту на право
приватної власності на землю і розташовану на території Свободненської сільської
ради Тельманівського району Донецької області.

Стягнуто
з ВАТ „ММК ім.. Ілліча" на користь ОСОБА_1 сплачені ним витрати на
інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 8,50 грв,
судовий збір в розмірі 7,50 грв. і на оплату правової допомоги в розмірі 750
грв.

В
апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати і постановити нове
рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, посилаючись на
те, що судом порушені норми матеріального і процесуального права.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, який підтримав апеляційну
скаргу, заперечення представника позивача,
перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з постановлениям нового рішення
про відмову у позові з таких підстав.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди земельної
ділянки, суд послався як на підставу для визнання договору недійсним на ч.3
ст.203 ЦК України,
зазначивши, що на момент укладення договору волевиявлення

позивача    не відповідало його внутрішній волі,
оскільки він до    реєстрації договору
звернулася до відповідача з заявою про відмову в його укладенні.

Проте,
колегія вважає, що таких висновків суд дійшов всупереч наданим сторонами   доказам та фактичним обставинам справи, що
потягло за собою неправильне застосування
положень матеріального закону.

Згідно
зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі.

У
відповідності з ч.3 ст.203 ЦК
України волевиявлення учасника правочину має бути    вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно
до ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину
стороною вимог, які встановлені частинами першою- третьою,    п"ятою, шостою статті 203 цього
Кодексу.

З
матеріалів справи та пояснень представника позивача, представника відповідача
встановлено, що 10 жовтня 2005 року між позивачем і ВАТ ММК"
ім.Ілліча" було укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до
якого ОСОБА_1 передав відповідачу в оренду строком на 20 років земельну ділянку
площею 21,63 га яка належить йому на підставі державного акту на право
власності на землю.

Після
підписання договору земельна ділянка була передана у користування
відповідачеві, а позивач отримував орендну плату у відповідності з договором.

Колегія
суддів вважає, що позивачем   не наведено
доказів на підтвердження його позовних вимог і суд першої інстанції дійшов до
помилкового висновку про визнання
договору оренди недійсним, оскільки на момент вчинення правочину всі
вимоги для його    чинності були
сторонами виконані, волевиявлення позивача відповідало його волі, яку він   виразив шляхом підписання договору оренди
землі 10.10.2005 року.

Передача
земельної ділянки здійснена на підставі акту прийому - передачі при укладенні
договору.

Посилання
в рішенні суду на те, що договір фактично не був укладений, оскільки до його
державної реєстрації позивач відмовився
від його укладення шляхом звернення до відповідача з відповідною   заявою, не відповідають фактичним обставинам
справи.

Судом
встановлено і не оспорюється позивачем, що до відповідача він Звернувся з
заявою про розірвання договору оренди, а не з заявою   про визнання його Недійсним   або
про відмову у його укладенні, тобто, він   вважав
його    укладеним, отримував   від відповідача відповідну орендну плату за
договором.

Факт
відсутності реєстрації  договору на
момент укладення його   не є
підставою   для визнання договору оренди
недійсним,    оскільки у відповідності зі
ст.20 Закону України   „Про оренду
землі" державній реєстрації
підлягає укладений договір.

З огляду
на наведене, оскаржуване судове рішення не можна визнати таким, що постановлене
з дотриманням норм матеріального права , а тому, воно підлягає скасуванню постановлениям нового рішення
про відмову у задоволенні позову. При наявності передбачених законом підстав
ОСОБА_1   не позбавлений   можливості розірвати даний   договір.

Керуючись
ст.ст.303,307,309, 316   ЦПК України,
колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну
скаргу ВАТ'ММК ім. Ілліча" задовольнити.

Рішення
Тельманівського районного суду Донецької області від 30.03.2007 року скасувати.

У
задоволенні позову ОСОБА_1
до ВАТ "ММК ім.Ілліча" про визнання договору оренди земельної ділянки
площею 21,63 га від 10.10.2005 року недійсним відмовити.

Рішення
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку протягом двох місяців з дня набрання чинності шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.