№2-16/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2007 року                     Торезький міський суд
Донецької області

в складі:

головуючого                                                 Стріжакової
Т.В.

при
секретарі                                                Шевченко
Ю. А,  Савченко Я.О., Косолапової В.В.

за
участю прокурора                                    Чуприної
Ю.Г.,  Полозюк І.Л.

позивача                                                       ОСОБА_1.

відповідача                                                    ОСОБА_3.

відповідача                                                    ОСОБА_2.

представника
відповідача ОСОБА_2.        ОСОБА_4

представника
органу опіки та піклування Хандоженко Є.В.,
Буза І.Б.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у місті Торезі справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2,  ОСОБА_3 про встановлення факту
батьківства,  визнання батьком
дитини,  внесення відповідних змін у
свідоцтво про народження дитини,
визначення рівного порядку та умов виховання дитини,  визначення розміру аліментів на утримання
дитини і матері

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 26 квітня 2006 року звернувся
до суду із позовом до ОСОБА_2.  про
встановлення факту батьківства та визнання батьком дитини (справа №2-1270/06).
Свої вимоги обґрунтовує тим,  що
знаходився з нею у близьких відносинах,
за період спільного проживання вони придбали на ім'я відповідачки
будинок,  розташований за
адресою:АДРЕСА_1.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дитина. У лютому 2006 року від
відповідачки він узнав,  що дитина
зареєстрована на її прізвище,  а по
батькові - на
нього. Попередньої домовленості про реєстрацію дитини у них не було. До березня
2006 року він
вважав дитину своїм сином.  У березні
відповідачка йому повідомила,  що дитина
не його,  і тепер він не має можливості
приймати участь у її вихованні. Він вважає це порушенням його прав на
батьківство. Просить встановити факт батьківства при спів падінні ДНК крові,  визнати його батьком дитини при встановлені
факту батьківства,  визначити рівний
порядок та умови виховання дитини,
визначити розмір аліментів на утримання дитини (т. І а.с. 2, 3, 7).

20.10.2006 року ОСОБА_1
подав заяву про уточнення позовних вимог,
просив визнати його батьком дитини ОСОБА_5,  якого народила ОСОБА_2
(т. 1
а.с.  199).

28.11.2006 року ОСОБА_1
подав заяву про зміну вимог,  просив
встановити факт батьківства при співпадінні ДНК крові,  при
встановленні факту батьківства визнати його батьком дитини - ОСОБА_6,  визначити рівний порядок та умови виховання
дитини,  визначити розмір аліментів на
утримання дитини та матері (т. 1
а.с. 240).

ОСОБА_3 25.07.2006 року до суду
подав позовну заяву до ОСОБА_1.,  ОСОБА_2.  про визнання батьківства,
зміну прізвища та по батькові дитини (справа №2-2126/06). Свої вимоги
мотивував тим,  що у березні 2005 року вони з
ОСОБА_2  мали зустріч,  були
близьких інтимних стосунках,  не застосовуючи
запобіжних засобів. Про народження дитини ОСОБА_5,  ІНФОРМАЦІЯ_1,  він узнав тільки у кінці березня 2006 року. З
ОСОБА_2  він уперше зареєстрував шлюб
12.09.2001 року,  розірвав його
21.09.2004 року,  а вдруге зареєстрував з
нею шлюб 03.03.2006 року. Між шлюбами вони мали зустрічі,  підтримували подружні стосунки,  він надавав їй матеріальну допомогу. У
теперішній час їх відносини врегульовані,
дитина виховується у повній сім'ї. ОСОБА_1 має схильність до
захворювання шизофренії,  у нього відсутні
постійні джерела доходів,  житло,  фактичні докази вказують,  що дитина від нього. Просив визнати його
батьком дитини,  змінити прізвище та по
батькові дитини (т. 1 а.с. 62).

Ухвалою суду від 04 липня 2006 року були
залучені до участі у справі відповідно до
ст. 39, 45, 46 ЦПК України представник органу опіки та піклування та
прокурор для представництва інтересів малолітньої дитини ОСОБА_5,  ІНФОРМАЦІЯ_1,
та забезпечення дотримання його інтересів (т. 1 а.с. 32).

Ухвалою
суду від 28 липня 2006 року були
об'єднані в одне провадження Справа за №2-1270/06
та справа №2-2126/06,  присвоєно справі №2-1270/06
(т. 1 а.с. 60). Ухвалою суду від
28.11.2006 року ОСОБА_3
залучений до участі у справі як співвідповідач (т. 1 а.с. 238).

Ухвалою
суду від 08 червня 2007 року за заявою
ОСОБА_3.,  його клопотанням його позовну
заяву до ОСОБА_1,  ОСОБА_2 про визнання
його батьком,  зміну прізвища та по
батькові дитини ОСОБА_6 залишено без розгляду (т.2 а.с. 45,  46).

У
судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснив,
що після того,  як ОСОБА_2  пішла від ОСОБА_3.,
з вересня 2004
року вони стали спільно проживати у цивільному шлюбі. У жовтні 2004 року вони з нею
уїхали у Київ,  жили у АДРЕСА_1; він працював у
юридичній фірмі,  а відповідачка - у супермаркеті.
У квітні 2005 року повернулися
і стали жити у АДРЕСА_2
у будинку його матері,  де проживали
до березня 2006р. У червні 2005
року вони на ім'я відповідачки купили будинок за адресою: АДРЕСА_2. Будинок
потребував ремонту,  але ремонт через
його зайнятість не проводився. Під час спільного проживання він мав дохід
2000грн.- 3000грн. щомісячно. Він заробляв гроші і розпоряджався ними.
Відповідачці він давав по 300-500грн. щомісячно на особисті витрати,  інші витрати ніс він,  частину грошей вкладав у бізнес.  Вони мали загальний бюджет,  який складався із витрат на продукти
харчування,  інше,  що було необхідно,  на все він давав гроші відповідачці,  яка знаходилася у нього на утриманні.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син
ОСОБА_5. Він забирав з лікарні відповідачку з новонародженою дитиною. Дитину
він не зареєстрував на себе,  тому що
йому було ніколи,  він постійно шукав
джерела доходів,  приходив пізно,  уходив рано,
відповідачку з дитиною практично не бачив. Він був не проти
зареєструвати на себе дитину,  але сам
цього відповідачці не пропонував,  і вона
йому не пропонувала дитину зареєструвати на нього,  вона не була в цьому заінтересована. Вона
отримувала допомогу як мати-одиначка і перебувала у нього на утриманні як мати
його дитини,  мати її за дружину він не
бажав. У березні 2006 року йому стало відомо,
що відповідачка зареєструвала дитину на своє прізвище,  що вона уходить від нього,  забирає речі і починає жити з ОСОБА_3.  Через свою матір він передавав відповідачці
500грн.,  але вона не взяла.

Враховуючи
діюче законодавство,  що відповідачка
проживала з ним,  під час її вагітності і
перебування у лікарні,  він здійснював за
нею догляд,  просив призначити
судово-медичну експертизу за аналізами крові. У нього є сумнів,  що ця дитина його,  тому і просить призначити експертизу. Просить
встановити факт батьківства при співпадінні ДНК крові,  при
встановленні факту батьківства визнати його батьком дитини - ОСОБА_6,  визначити рівний порядок та умови виховання
дитини,  визначити розмір аліментів на
утримання дитини та матері.

Відповідачка
ОСОБА_2  суду пояснила,  що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 У
вересні 2004 року
вона познайомилася з ОСОБА_7.. на той час у них з чоловіком були матеріальні та
особисті труднощі. ОСОБА_1 запропонував їй переїхати жити до Києва,  вона погодилася. Вони жили у м.
Українка,  вона працювала у
супермаркеті,  а ОСОБА_1 був без роботи.
В листопаді 2004 року
з'ясувалося,  що вона вагітна,  і вони повернулися до м. Тореза,  вона стала на облік. У 10-ти тижневий строк
з'ясувалося,  що плід замер. Після цього
лікарі їй приписали рік не вагітніти. Проживати вони стали разом з матір'ю та
братом ОСОБА_1. Його мати приватний підприємець,  вона отримувала доходи і повністю утримувала
сім'ю. Вона (відповідачка) надавала їй допомогу на ринку,  вела домашню роботу. ОСОБА_1 не
працював,  у листопаді 2004 року він
зареєстрував компанію «Рояль»,  але
компанія не діяла.

6
березня 2005 року вона ходила у місто до своїх батьків,  зустріла колишнього чоловіка ОСОБА_3 ,  який попросив сімейні альбоми,  щоб зробити копії. Під час перегляду
касети,  альбому у квартирі її
батьків,  у них виникли близькі інтимні
стосунки,  при цьому вони не
застосовували методи контрацепції. ОСОБА_1. про це вона не розказувала. Через
місяць у неї виникла підозра на вагітність,
вона відразу подумала,  що це від
ОСОБА_3.,  оскільки з ОСОБА_1. вона
застосовувала методи контрацепції. ОСОБА_3 вона не стала нічого говорити. Коли
вона проживала з ОСОБА_1,  то останній не
турбувався про неї,  дитину,  через відсутність грошей їй доводилося
працювати на ринку. У липні 2005
року вона продала квартиру,  яку вони
купували разом з ОСОБА_3 На ці гроші вона придбала будинок за адресою: АДРЕСА_2 купила усе
необхідне для майбутньої дитини.

2006
року вона подала додаток до заперечень на позов,  в ньому вказала,  що вона не мала з ОСОБА_1им інтимних
стосунків,  це підтверджується тим,  що він не знає особливих прикмет та інтимних
подробиць її тіла,  не знає розміру ЇЇ
одягу. Вона просить критично поставитися до показань лікаря ОСОБА_8. ,  яка пояснила,
що одночасне застосування декількох засобів контрацепції все одне не дає
100% гарантії
не завагітніти,  хоча в медицині
доказано,  що застосування презервативу
запобігає захворюванню на СШД; вона не заперечувала,  що придбала шубу у борг у ОСОБА_9.,  що є її подругою. Тому її пояснення не
викликають довіри,  (т.1 а.с. 253, 254).

2007
року до суду вона дала письмові пояснення,  в яких вказала,  що вона не проти проведення експертизи по
справі,  але вважає,  що її проведення не є доцільним,  оскільки експертиза не може зі стовідсотковою
упевненістю визначити батьківство її дитини,
а вона сама впевнена,  що батьком
її дитини є її чоловік ОСОБА_3.,  з яким вони спільно проживають однією сім'єю,  спільно виховують дитину (т.2 а.с. 22, 25).

У вимогах
ОСОБА_1. просила відмовити у повному обсязі як у необгрунтованих.

ОСОБА_3
суду пояснив,  що з 12.09.200Іроку до 2004 року вони з
відповідачкою ОСОБА_2  перебували у
шлюбі,  після розірвання шлюбу відносини
повністю не переривали,  мали зустрічі.  ОСОБА_2   спілкувалася з ОСОБА_1,  незначний час жила у нього.

06.03.2005           року він
зустрівся з нею,  і вони мали інтимні
стосунки. Пізніше він узнав,  що у неї

народилася дитина,  03.06.2005 року вони уклали
з нею повторний шлюб і зараз живуть повною

сім'єю. Він працює приватним підприємцем,
відповідачку з сином повністю утримує,
займається

його вихованням.  Зараз живуть вони у
її батьків,  але роблять ремонт і будуть
жити самостійно у квартирі АДРЕСА_3,  яка належить йому на праві приватної

власності. Просив у позові ОСОБА_1. відмовити.

Представник
відповідачки ОСОБА_4. пояснив,  що вимоги
позивача ОСОБА_1. не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні,  позивач не надав доказів в обґрунтування
своїх вимог,  не зміг забезпечити проїзд
матері з дитиною до експертної установи для проведення експертизи,  і експертиза не була проведена. У теперішній
час дитина живе у повній сім'ї з матір'ю та батьком,  які вказані в його свідоцтві про народження.
У зв'язку з необґрунтованістю вимог позивача і в інтересах дитини просив у
позовних вимог повністю відмовити.

Представник
органа опіки та піклування Буза І.Б. суду пояснила,  що орган опіки та піклування має за мету
захищати інтереси дитини,  в даній
ситуації у першу чергу не повинна постраждати дитина. Зараз у дитини є мати і
батько,  які піклуються про неї,  вказані у свідоцтві про народження дитини
батьками. Виходячи із інтересів дитини просила у заявлених вимогах позивача
відмовити.

Прокурор
Полозюк І.Л. суду
пояснила,  що у свідоцтві про народження
дитини вказаний батьком ОСОБА_3,  який
перебуває у шлюбі з ОСОБА_2,  вони живуть разом,
існує сім'я. Підстав для задоволення позовних вимог позивач не навів.
Вони не встановлені судом.  В інтересах
дитини необхідно у позові відмовити. Просила позов залишити без задоволення.

Вислухавши
позивачів,  відповідачку,  представника відповідачки,  представника орган} опіки та піклування,  прокурора,
дослідивши матеріали справи,
судом фактично встановлено,  що
відповідно до запису акту про народження №2
від 10 січня 2006 року,  направленого до суду ВРАЦС 10.08.2006 року,  ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.  Торезі Донецької області; матір'ю вказана
ОСОБА_2,  ІНФОРМАЦІЯ_2,
а батьком - ОСОБА_10;
відомості про батька записані на підставі заяви матері від

10.01.2006           року; видано
свідоцтво про народження НОМЕР_1,  довідки на отримання

допомоги у зв'язку з народженням дитини,
в органи соцзахисту (т.1 а.с. 85,
86). Таким чином,  запис

про батька у Книзі реєстрації народжень дитини вчинено відповідно до
ч.1  ст.
135 Сімейного

Кодексу (запис про батька дитини проведений за вказівкою матері,  яка не перебувала у шлюбі і

немає спільної заяви батьків,  заяви
батька або рішення суду).

В
свідоцтві про одруження вказано,  що
ОСОБА_3 та ОСОБА_2  12.09.2001 року уклали
шлюб,  їх прізвища після одруження - ОСОБА_3,  ОСОБА_2,
про що складений актовий запис №296
(т.1 а.с. 40). Згідно із свідоцтвом про розірвання шлюбу 05.11.2004 року
шлюб між ними розірвано,  про що в Книзі
реєстрації розірвання шлюбу зроблений актовий запис №289(2т.а.с. 20); після
реєстрації присвоєні прізвища відповідно ОСОБА_2 (а.с. 41). У актовому записі №26 від 21.09.2005року
зареєстровано зміну прізвища ОСОБА_2,
внесені зміни до актового запису №289
від 05.1 1.2004р.
(2т.а.с. 21). 03.06.2006р. ОСОБА_3 та ОСОБА_2
зареєстрували шлюб,  актовий запис
№91; їх прізвища після одруження - ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 42).

25 жовтня 2006 року ОСОБА_2
та ОСОБА_3.
до відділу РАЦС м. Тореза
подали заяву про визнання батьківства,
в ній вказали,  що ОСОБА_3 визнає
себе батьком ОСОБА_5,  який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_2,
а ОСОБА_2,  мати дитини підтверджує,
що ОСОБА_3 є його батьком.
Відповідно до  ст.  126
СК України просили внести відомості про батька до запису акта про
народження їх дитини,  по батькові
просили вказати за іменем батька -
ІНФОРМАЦІЯ_3,  прізвище присвоїти - ОСОБА_3 (т.1
а.с. 218). На
підставі цієї спільної заяви батьків внесені зміни в актовий запис про
народження №2 від 10 січня 2006 року в графи 1.3, 11-16. В зміненому
актовому записі вказані відомості про дитину: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1,  записані відомості про батька: ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_4. Видано
повторне свідоцтво НОМЕР_2 від 25.10.2006 року (ті а.с. 219). В свідоцтві про
народження НОМЕР_2,  виданому
повторно,  вказано,  що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1,  актовий запис №2 від 10.01.2006 року,  батьки -ОСОБА_3 та ОСОБА_2  (т.1 а.с. 208).

Згідно
із актом обстеження матеріально-побутового умов ОСОБА_1.,  зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 при обстеженні
встановлено,  що ОСОБА_1 проживав спільно
з ОСОБА_2  з жовтня 2004
року по травень 2006
року. ІНФОРМАЦІЯ_1 у їх
цивільному шлюбі народився син,  який
зареєстрований як ОСОБА_5. У червні 2005
року вони спільно на ім'я ОСОБА_2.  придбали будинок за адресою: АДРЕСА_2,
де спільно намагалися зробити ремонт,  завезли будівельні матеріали. З березня 2006
року їх спільні відносини були припинені. Сім'я була благополучна та примірна
(т. 1 а.с. 8).

Згідно
із договором купівлі-продажу житлового будинку від 16.08.2005 року
ОСОБА_2   придбала житловий будинок,  розташований за адресою: АДРЕСА_2,
який 14.10.2005
року зареєстрований в реєстрі прав власності на нерухоме майно (т.1 а.с. 43).

У
будинковій книзі квартири АДРЕСА_3 з 08.06.2006 року
зареєстрована ОСОБА_2,  записаний ОСОБА_5.,  ІНФОРМАЦІЯ_1. Ця квартира на
підставі договору купівлі-продажу від 31.05.2006
року належить ОСОБА_3 (т.1 а.с. 44-47). В довідці КП ЖКС вказані аналогічні
відомості про реєстрацію ОСОБА_2  (т.1
а.с. 39). У
паспорті ОСОБА_2.  є відмітка,  про
те,  що з 22.09, 2005 року вона була зареєстрована у
АДРЕСА_2,  а з 08.06.2006
року за адресою. АДРЕСА_3(т.1 а.с.
12).

В
індивідуальній карті вагітної ОСОБА_2.
вказано,  що вона взята на облік 08.04.2005 року,  у графі сімейне становище вказано,  що шлюб не зареєстрований; домашня адреса - вАДРЕСА_1; чоловік - ОСОБА_10;
результат вагітності - пологи ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а.с.  170). Прикладена довідка поліклініки МЛ №2
про склад сім'ї: чоловік - ОСОБА_1,
свекруха - ОСОБА_11 (т.1 а.с.  171). У історії
розвитку дитини МЛ №2 на ім'я
ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_1,  вказано його місце проживання: АДРЕСА_2; взятий на облік 26.12.2003 року; матір'ю
вказана ОСОБА_2,  відомості про батька не вказані (т.1 а.с.  136).

Торезький
міський психоневрологічний диспансер повідомив,
що ОСОБА_2,  ОСОБА_1 на
диспансерному обліку не перебувають,
ОСОБА_1 знаходився на обстеженні в ОПБ Жданівка (т.1 а.с. 49, 50).
Торезький MB
ГУ МВСУ в Донецькій області повідомив,  що відносно ОСОБА_1. у суд була направлена
кримінальна справа за  ст.  122
ч.1 КК України,  рішенням суду від 11.08.2006 року кримінальна
справа закрита по  ст. 7-1 КПК України у
зв'язку з примиренням з потерпілим (т. 1
а.с. 207).

Свідок
ОСОБА_11 суду пояснила,  що у серпні 2004 року її
син,  ОСОБА_1,  приїхав із Києва у відпустку,  познайомився з ОСОБА_2,  вони разом уїхали до Києва,  у листопаді 2004 року вони повернулися до м. Тореза. ОСОБА_1
працював,  мав гарні заробітки,  гроші віддавав їй (свідку); коли було
потрібно,  вона гроші йому давала;
частину - вкладала
у бізнес.  ОСОБА_2 говорила,  що прожила з ОСОБА_3 2 роки,  він її ображав,  не міг мати дітей. Вона не працювала,  декілька разів виходила на ринок,  а у грудні 2004 року втратила дитину,
лікар рекомендував запобігати вагітності. У березні 2005 року ОСОБА_2
сказала,  що знову завагітніла,  і вона повела її до лікаря ОСОБА_8. ,  де її поставили на облік. Влітку ОСОБА_2
лежала у лікарні на збереженні,  вони її
відвідували. Для народження дитини вони утворили Фонд,  у копилку
збирали гроші,  але ОСОБА_2  у серпні 2005 року її сама відкрила. Вона дала ОСОБА_2 1000 грн.,  купила усе для дитини на 300 доларів. В
грудні 2005року народився її онук ОСОБА_5,
який був бажаною дитиною,  схожий
на ОСОБА_1. ОСОБА_2 казала,  що це дитина
ОСОБА_1,  приймала її допомогу. Вона
піклувалася проОСОБА_2 протягом її вагітності,
потім про онука. Після його народження,
вона пішла жити до чоловіка,
залишила їм будинок,  але
приносила продукти харчування,
одяг,  допомагала прати пелюшки.
На її

питання,  чому вони не реєструють шлюб,  їй відповіли,
що ОСОБА_2 буде отримувати гроші як мати-одиначка. Вони придбали будинок
на ім'я ОСОБА_2,  хоча на його
придбання,  ремонт дала гроші вона
(свідок). Перед новим роком вони познайомилися з батьками ОСОБА_2,  після цього підтримували

СТОСУНКИ.

Разом з
ОСОБА_2 син однією сім'єю прожив з серпня 2004
року по 20.03.2006 року,  спільно вели господарство. Вони придбали
ОСОБА_2 шкіряний плащ,  полушубок із нутрії,  іншій одяг. купили будинок; їздили разом
відпочивати. Між ними іноді були сварки,
ОСОБА_2  визивала таксі і уїжджала. 20.03.2006 року син не справився з дитиною,  вони посварилися,  і ОСОБА_2 пішла від сина. Вона (свідок) через
це переживала як бабуся,  з березня по
травень давала ОСОБА_2 гроші на навчання,
на одяг дитині,  а та спочатку
чекала ОСОБА_1,  а у травні вже стала
жити з ОСОБА_3 У них з її сином,
мабуть,  не було великого кохання,  тому вони і розійшлися.

Свідок
ОСОБА_12  суду пояснила,  що вона знає більше 7 роківОСОБА_2 та
ОСОБА_10,  які були у шлюбі,  вони дружили сім'ями. Хоча вони
розлучилися,  але між собою підтримували
нормальні стосунки,  бачилися на ринку. З
травня 2003 року протягом 6 місяців вона їх не бачила. Потім ОСОБА_2 їй
розповідала,  що проживає спільно з
ОСОБА_1 більше року,  живуть у його
батьків,  була вагітна; часто у них були
сварки. За першу вагітність ОСОБА_2 вона не знала. Після народження дитини вона
її бачила дуже рідко,  подробиць її життя
не знає.

Свідок
ОСОБА_13суду пояснив,  його брат,  ОСОБА_1,
з ОСОБА_2  з серпня 2004 року півроку жив
у Києві,  а потім у них по АДРЕСА_1.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 жили разом як чоловік та дружина,  разом харчувалися. ОСОБА_2 бажала мати
дитину,  була дуже рада,  коли завагітніла.

Свідок
ОСОБА_14  суду пояснила,  що вона працює у жіночій консультації
лікарем.  до неї на прийом ОСОБА_11
привела ОСОБА_2,  яка при постановці на
облік по вагітності вказала батьком дитини ОСОБА_1. З її слів заповнена її
карта вагітної,  складена довідка про
склад її сім'ї. Вагітність у ОСОБА_2 протікала звично,  вона дуже бажала дитину. При її пологах була
присутня вона (свідок),  мати ОСОБА_2.
Після пологів її навіщала її мати,
ОСОБА_1. ОСОБА_11 У комплексі усі засоби контрацепції не дають 100% гарантії не
завагітніти. Якщо жінка живе одночасно з двома чоловіками,  то трудно визначити,  хто є батьком дитини. Вона купувала у борг у
ОСОБА_8 шубу,  але борг вже давно
сплачений.

Свідок
ОСОБА_15. суду пояснила,  що вона раніше
працювала уОСОБА_8.,  знала ОСОБА_11.,
яка жила з її сином ОСОБА_1.
ОСОБА_2 декілька разів допомагала їй дивитися за товаром,  іноді їй дзвонив ОСОБА_3. ОСОБА_2
говорила,  що він її бив,  знущався з неї,  що він хоче у неї купити квартиру. Коли
ОСОБА_2 була вагітна,  то говорила,  що батьком дитини є ОСОБА_1. Коли народилася
дитина,  то поряд з нею весь час була сім'я
ОСОБА_1,  вони жили разом.

Свідок ОСОБА_16 суду
пояснила,  що її вибрали квартальною
мікроради «Северний»,  ОСОБА_1. знає з
дитинства,  зараз він входить в актив їх
мікроради. У грудні 2005 року він приносив шампанське,  торт,
у зв'язку з народженням сина ОСОБА_5; розповідав,  що перебуває у цивільному шлюбі. У травні
2006 року він звернувся з проханням скласти акт. вона опитала його
сусідів,  які повідомили,  що ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_2  проживали спільно,  у них народився син; в результаті склала
відповідний акт від 18.05.2006
року.

Свідок
ОСОБА_17 суду пояснила,  що ОСОБА_1 знає
більше 15 років,  допомагала їм по господарству. З 2003 року ОСОБА_2
жила з ОСОБА_1,
відносини були сімейні. Мати їм купила нове ліжко,  пральну машину. Вперше ОСОБА_2
завагітніла,  коли вони з ОСОБА_1 жили у
Києві. У березні 2005 року
вона (свідок) прийшла до ОСОБА_1,  усі
були вдома ОСОБА_2,  яка була вагітна уже
вдруге. ОСОБА_2 сказала,  що прийшов
ОСОБА_3,  хоче у неї купити квартиру,  що вона не хоче до нього виходити,  оскільки він раніше її бив. Але потім
переговорила з ним,  сказала,  що за квартиру вони не домовилися. У листопаді
ОСОБА_11 займала у неї 1000грн.,  щоб
поставити двері у їх спальню,  оскільки
ОСОБА_2 сказала,  що не повернеться із
пологового будинку,  якщо не буде у
спальні дверей із замком; двері поставили. Дитину ОСОБА_1и чекали і
бажали,  це їх дитина.

Свідок
ОСОБА_18 суду пояснила,  що вона дружить
більше 7 років з матір'ю ОСОБА_2,  яка
довіряла їй сімейні тайни. ОСОБА_2 була одруженою з ОСОБА_3,  потім між ними відбувся кофлікт,  але відносини вони продовжували підтримувати.
У грудні 2004 року
вони разом святкували день народження брата ОСОБА_2. ОСОБА_3 весь час у її
матері цікавився ОСОБА_2. Вона їх разом бачила у лютому-березні 2005 року. У квітні 2005 року вона
бачила,  як Дмитро передавав матері гроші
для ОСОБА_2. Поряд з ОСОБА_1 ОСОБА_2 купила будинок. Зі слів її матері ОСОБА_2
там була як домробітниця. Вони їй щось купували,  а чи платили їй. вона не знає. Через 1-1, 5 місяця після
народження дитини вона повернулася до матері.

Свідок
ОСОБА_19 суду пояснила,  що вона є
матір'ю ОСОБА_2,  яку ОСОБА_1 умовив
поїхати до Києва,  казав,  що має юридичну контору. Там ОСОБА_2 стала
працювати у магазині,  завагітніла і у
листопаді 2004 року
повернулась до м. Тореза,  з'ясувалося,  що
замер плід,  її відразу поклали у
лікарню. З 30.12.2004 року
ОСОБА_2,  коли сварилася з ОСОБА_1,  то спілкувалася з ОСОБА_3,  ночувала декілька разів з ним в своїй
квартирі. Після 08.03.2005
року ОСОБА_3 став їй для ОСОБА_2 один раз на 1, 0-1, 5 місяця давати гроші. ОСОБА_2 завагітніла вдруге,  2
рази лежала у лікарні,  а ІНФОРМАЦІЯ_1 народився
ОСОБА_5. На пологи її привіз брат ОСОБА_1.. з ОСОБА_1 вона посварилася,  але 26.12.2005
року він приїхав забирати її із полового будинку. Його мати була розлучена
з чоловіком,  але не винесла плачу дитини
і перейшла жити до чоловіка. Вона не любила дитину,  не допомагала,  пелюшки возили прати до неї (свідка). З
лютого 2006 року
вона (свідок)регулярно приїжджала допомагати дочці. У березні ОСОБА_2 поновила
відносини з ОСОБА_3,  який піклуватися
про дитину та неї,  вони купили квартиру.
Після пологів дочка повернулася у будинок ОСОБА_1,  оскільки поряд з ними була їх дача,  вона дивилася за будинком.  У ОСОБА_1 вона жила як прислуга,  прала,
їсти готовила.

Свідок ОСОБА_20 суду
пояснила,  що вона працює провідним
спеціалістом Торезького ВРАЦС.  ОСОБА_2
10.01.2006 року подала заяву по встановленій формі про реєстрацію
дитини. Був зроблений актовий запис про народження дитини №2 від 10.01.2006 року на ім'я
ОСОБА_5,  відомості про батька були
записані на підставі заяви матері відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. 25.10.2006 року ОСОБА_2
та ОСОБА_3 подали спільну заяву про визнання батьківства
дитини - ОСОБА_5
відповідно до  ст.  126
СК України. В результаті в актову запис про народження дитини 25.10.2006 року були
внесені зміни: у прізвищі -
на ОСОБА_3,  по батькові - на
ІНФОРМАЦІЯ_3,  і 25.10.2006 року вони
отримали повторне свідоцтво про народження дитини. ОСОБА_1 не звертався з
заявою про визнання його батьком.

Оцінюючи
пояснення свідків,  необхідно звернути
увагу на особливість предмету позову,  що
відносини такого роду є дуже делікатними і не завжди свідки можуть знати усе
достовірно та точно. Навіть близькі родичі можуть не знати подробиць життя
ОСОБА_1.,  ОСОБА_2,  ОСОБА_3.,
тим більше їх інтимної сторони.

За
клопотанням позивача ОСОБА_1. ухвалою суду від 07.12.2007 року була призначена
судово-медична імунологічна експертиза,
на вирішення були поставлені питання чи не виключається батьківство
ОСОБА_1,  чи являється ОСОБА_10,  батьком дитини ОСОБА_6; її проведення було
доручено Головному бюро судово-медичної експертизи Міністерства охорони
здоров'я у м.  Києві (т. 1 а.с. 259). від якого
надійшло повідомлення,  що сторони з
дитиною можуть прибути у лабораторію бюро 23.10.2007
року (т. 1 а.с. 259). У зв'язку з
тривалістю проведення та великою вартістю проведення дослідження ОСОБА_1 заявив
про недоцільність проведення експертизи даною експертною установою,  просив її проведення доручити Київському бюро
судово-медичної експертизи у м.  Києві.
Ухвалою суду від 29.03.2007 року клопотання ОСОБА_1. було задоволено і
проведення зазначеної експертизи було доручено Київському бюро судово-медичної
експертизи. Від останнього надійшло повідомлення,  що відбір крові відбудеться 18.05.2007 року. Усі
сторони по справі були належним чином повідомлені про час та місце проведення
призначеної судово-медичної імунологічна експертизи. Сторонам пропонувалося
прибути до експертної установи,  їм були
направлені листи з вказівкою часу відбору зразків крові,  місця знаходження експертної установи,  її назви,
номерів зв'язку,  переліком
документів,  які необхідно мати при собі;
пропонувалося при незгоді на проведення експертизи повідомити суд (а.с. 30).

При
вирішенні питання про призначення експертизи спочатку ОСОБА_2,
ОСОБА_3 заперечували проти її проведення,  вказували,
що не допустять іспитів над дитиною (т1 а.с.  122.123). 10.05.2007 року до суду надійшла
заява ОСОБА_2,  в якій вона вказала,  що дата проведення експертизи - 18.05.2007
року для неї є прийнятна,  вона згодна на
проведення експертизи,  але через
відсутність у неї коштів позивач ОСОБА_1 повинен забезпечити їй проїзд з
дитиною в експертну установу,  утворити
відповідні умови. До теперішнього часу позивач не забезпечив її проїзними
документами та транспортною страховкою. Крім того,  результати експертизи не можуть 100% встановити
батьківство її дитини. При таких обставинах вважає,  що висновок експертизи не має силу доказів
(т.2 а.с. 34). 23.05.2007
року ОСОБА_2  подала заяву,  в
якій вказала,  що ОСОБА_1 не забезпечив
їй проїзд до експертної установи,
просила поновити провадження по справі,
продовжити розгляд справи (т.2 а.с. 37).

Ухвалою від 21.05.2007 року провадження
по справі було поновлено.

Відповідно
до ч.6  ст.  147
ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом
за правилами,  встановленими  ст. 212 ЦПК України,  якою передбачено,  що

жоден
доказ не має для суду наперед встановленого значення. При розгляді даної
категорії справи призначення експертизи згідно із  ст.
145 ЦПК України не є обов'язковим.

Відповідно
до Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року №3 висновки експертизи,  у тому числі судово-генетичної,  необхідно оцінювати з урахуванням
положень  ст. 212 ЦПК України,  згідно з якою жоден доказ не має для суду
наперед установленого значення,  він
оцінює докази в їх сукупності,  а
результати оцінки відображає у рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи
відхилення.

Відповідно
до  ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства»
сім'я є природним середовищем для фізичного,
духовного,  інтелектуального,  культурного,
соціального розвитку дитини,  її
матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов
для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в
сім'ї одного із них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та
обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком
батьків є забезпечення належних умов для цього.

Відповідно
до п.2 розд.7 «Прикінцеві положення» Сімейного Кодексу України норми
законодавства,  які регулювали
шлюбно-сімейні правовідносини,  втратили
чинність з 1 січня 2004 року,  за винятком норм розділу «Акту громадянського
стану» КпШС України.

Постановою
Пленуму ВСУ від 15.05.2006
року №3 у п.3
передбачено,  що вирішуючи питання про
те,  якою нормою слід керуватися при
розгляді справ про визнання батьківства,
необхідно виходити з дати народження дитини. Так при розгляді справ про
встановлення батьківства щодо дитини,
яка народилася не раніше 1
січня 2004 року,  суд має вирішувати відповідно до норм
Сімейного Кодексу України,  зокрема
ч.2  ст.
128,  на підставі будь яких
доказів,  що засвідчують походження
дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм ЦПК України. Заяви про
встановлення факту батьківства суд приймає до розгляду,  якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації
народжень учинено згідно зі  ст.  135
СК.

Відповідно
до  ст.
128 Сімейного
Кодексу України за відсутності заяв,
право на подання яких встановлено статтями 126, 127 цього
Кодексу,  батьківство щодо дитини може
бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які
відомості,  що засвідчують походження
дитини від певної особи,  зібрані
відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства приймається
судом,  якщо запис про батька дитини у
книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1  ст.  135 цього Кодексу.

Статтею
З ЦПК України передбачено,  що кожна
особа має право в порядку,  встановленому
ЦПК звернутися до суду за захистом своїх порушених,  невизнаних або оспорюваних прав,  свобод чи інтересів.

За
статтею 7 Конвенції
про права дитини,  дитина,  наскільки це можливо має право знати своїх
батьків.

Статтею 121 Сімейного
Кодексу України передбачено,  що права та
обов'язки матері,  батька і дитини
ґрунтуються на походженні дитини від них.

Встановлення
саме цього добивається позивач,  який
оспорює батьківство іншого. Тому інтерес того,
хто є фактичним батьком дитини,  у
встановленні юридичного зв'язку з нею слід вважати таким,  що охороняється законом,  цей інтерес може бути предметом судового
захисту.

і
матеріалів справи вбачається,  що
ОСОБА_2  перебувала з ОСОБА_3 у
зареєстрованому шлюбі,  у вересні 2004 року вона
познайомилася з ОСОБА_1. який запропонував їй переїхати жити до Києва,  вона погодилися,  вони поїхали у с. м. т.Українка. 05.11.2004
року вона розірвала шлюб з ОСОБА_3 Того ж місяця з'ясувалося,  що вона вагітна,  і вона та ОСОБА_1 повернулися до м. Тореза.
ОСОБА_2  стала на облік по вагітності,  але з'ясувалося,  що плід замер і їй рекомендували один рік не
вагітніти,  це пояснювали як ОСОБА_2,
так і ОСОБА_1. свідки ОСОБА_11,  ОСОБА_19,  ОСОБА_1 О.В.,  підтверджено дослідженими у судовому засіданні
документами.

Після
повернення з Києва ОСОБА_2  стала проживати у ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1. жили вони однією
сім'єю. ОСОБА_2  купила на своє ім'я будинок по АДРЕСА_1,
завагітніла вдруге і була взята на облік по вагітності 08.04.2005 року; в її карті
вагітної вказана домашня адреса -
АДРЕСА_1,  що шлюб не зареєстрований;
чоловік -ОСОБА_10; результат вагітності - пологи ІНФОРМАЦІЯ_1; прикладена
довідка поліклініки МЛ №2 про склад сім'ї: чоловік - ОСОБА_1,  свекруха - ОСОБА_11 У історії розвитку дитини
МЛ №2 на ім'я ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1,  вказано,  що взятий на облік 26.12.2003 року; матір -
ОСОБА_2,  відомості про батька не
вказані. 10.01.2006 року
вона подала заяву про реєстрацію дитини,
ОСОБА_5,

відомості про батька були записані на підставі
її заяви відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Вона отримувала допомогу як
мати-одиначка.

20.03.2006 року ОСОБА_2
та ОСОБА_1 посварилися,
і ОСОБА_2  забрала речі,
дитину і уїхала,  а з травня 2006 року вона стала
жити з ОСОБА_3 03.06.2006
року вони повторно зареєстрували шлюб. 25.10.2006 року ОСОБА_2  та ОСОБА_3 подали до РАЦС спільну заяву про визнання
батьківства дитини - ОСОБА_5
відповідно до  ст.  126
СК України. В актовий запис про народження дитини 25.10.2006 року були
внесені зміни: було змінено прізвище -
на ОСОБА_3,  по батькові - на
ІНФОРМАЦІЯ_3.ОСОБА_1. до РАЦС не звертався з заявою про визнання його батьком.

Позивач
ОСОБА_1 неодноразово уточнював свої позовні вимоги,  змінював,
остаточно він просить встановити факт батьківства при співпадінні ДНК крові,  при встановленні факту батьківства визнати
його батьком дитини - ОСОБА_6,  визначити рівний порядок та умови виховання
дитини,  визначити розмір аліментів на
утримання дитини та матері.

Відповідно
до  ст. 130 СК України у разі смерті
чоловіка,  який перебував у шлюбі з
матір'ю дитини,  факт його батьківства
може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту
батьківства приймається судом,  якщо
запис про батька у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1  ст.  135 СК України.

З
позовом до суду звернувся ОСОБА_1,  тобто
про встановлення факту батьківства звернулася сама особа,  про встановлення факту батьківства якої
пред'явлені вимоги; ОСОБА_1 не перебував у шлюбі з ОСОБА_2,
і це не той випадок,
про який вказано у  ст. 130 СКУ; у
актовом}- запису
про народження дитини ОСОБА_6 №2
від 10 січня 2006 року у
теперішній час запис про батька внесений у відповідності до  ст.
126 СК України (на підставі спільної заяви ОСОБА_2.  та ОСОБА_3.). ОСОБА_1 просить встановити факт
батьківства при співпадінні ДНК
крові,  тобто під умовою. Тому у
заявлених вимогах ОСОБА_1. про встановлення факту батьківства необхідно
відмовити.

Оскільки
25.10.2006 року у
актовий запис про народження дитини були внесені зміни,  відомості про батька записані на підставі
спільної заяви матері та батька відповідно до
ст.  126 СК України,  то судом не може розглядатися позов про
визнання батьківства відповідно до  ст.  128 СК України,  запис про батька дитини у книзі реєстрації
народжень вчинено не відповідно до ч. 1
ст.
135 цього
Кодексу. Якщо батьком дитини відповідно до
ст.  126 СК зареєстрована
інша,  конкретна особа,  спір про батьківство між нею та претендентом
на статус батька розглядається судом за
ст.  129 СК на підставі аналогії
закону.

Відповідно
до  ст. 129 Сімейного Кодексу України
особа,  яка вважає себе батьком
дитини,  народженої жінкою,  яка в момент зачаття або народження дитини
перебувала у шлюбі з іншим чоловіком,
має право пред'явити до її чоловіка,
якщо він записаний батьком дитини,
позов про визнання свого батьківства. При цьому застосовується позовна
давність в один рік. яка починається від дня,
коли особа дізналася про своє батьківство.

Аналізуючи
пояснення сторін,  свідків,  матеріали справи,  досліджені у судовому засіданні,  судом встановлено,  що,
хоча ОСОБА_2  та ОСОБА_1 спільно проживали,  жили деякий час однією сім'єю,  але позивач ОСОБА_1 визнавав у судовому
засіданні,  що відповідачці ОСОБА_2
він давав щомісячно по 300-500грн. на особисті
витрати,  інші витрати ніс він,  частину грошей вкладав у бізнес,  це підтвердила і свідок ОСОБА_11,  яка пояснила,
що син мав гарні заробітки,  гроші
віддавав їй (свідку),  а вона,  коли було потрібно,  гроші віддавала,  а частину вкладала у бізнес.  При таких відносинах з відповідачкою у сфері
матеріальних відносин позивач ОСОБА_1 також стверджував,  що мати за дружину ОСОБА_2.
він не бажав,
після народження дитини не зареєстрував її на себе і не записав себе як
батька дитини; сам відповідачці цього не пропонував,  і вона його про це не просила. До
теперішнього часу у нього є сумнів,  що
ця дитина його,  тому і наполягає
провести експертизу,  а якщо ДНК співпадуть,  тільки тоді і просить встановити факт
батьківства,  при встановленні факту
батьківства визнати його батьком дитини. Тобто просить визнати його батьком
тільки під умовою.

Свідок
ОСОБА_12  пояснила,  що знає відповідачку давно,  але подробиць життя її не знає. Свідки
ОСОБА_9,  ОСОБА_11 - близькі рідні
ОСОБА_1. теж визнавали,  що у них з
ОСОБА_2  не було великого кохання. Свідок
ОСОБА_15. стверджувала,  що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
жили однією сім'єю,
що дитина їх,  але і
визнавала,  що ОСОБА_3 приходив до
ОСОБА_2,  вони мали якісь справи. ОСОБА_15. теж підтвердила,  що ОСОБА_2 отримувала дзвінки від ОСОБА_3. А
свідки ОСОБА_21. та ОСОБА_19 стверджували,
що ОСОБА_3 не переставав весь час цікавитися ОСОБА_2,  допомагав їй матеріально.

Враховуючи,  що позивач ОСОБА_1 своєчасно не проявив бажання
бути записаним батьком дитини,  мати
дитини про це його не просила,  він не
мав намірів мати її за дружину,  утворити
сім'ю,  до теперішнього часу сам виражає
сумнів,  що дитина дійсно його,  тривалий час не надає допомоги дитині і не
намагається це робити,  враховуючи
умовний характер позовних вимог; що він просить тільки під умовою проведення у
м. Києві експертизи на ДНК
і при встановленні факту батьківства визнати його батьком дитини;
враховуючи,  що судово-медична
імунологічна експертиза не проведена,  її
призначення згідно із  ст.  145 ЦПК України не є обов'язковим і законом
не передбачені примусові заходи відносно матері та малолітньої дитини по
забезпеченню її проведення; враховуючи,
що у актовому запису про народження дитини ОСОБА_5 відомості про батька
записані на підставі  ст.  126 СК України - спільної заяви матері та
іншого чоловіка,  запис про якого як
батька не виключений і не ставиться таке питання; що дитина протягом тривалого
часу проживає у повній сім'ї,
батьки,  які записані такими,  піклуються про неї; враховуючи,  що представник органу опіки та піклування та
прокурор,  діючі в інтересах дитини,  вважають необхідним відмовити у позові і
привели переконливі мотиви; суд вважає,
що у заявлених вимогах ОСОБА_1. про визнання його батьком ОСОБА_6
необхідно відмовити.

Суд
вважає,  що навіть,  якщо б судова експертиза і дала б позитивний
висновок про біологічне батьківство позивача,
то цей доказ не міг би мати пріоритетної переваги перед іншими
доказами,  відповідно до діючого
законодавство замало було б дати дитині тільки життя,  хоча позивач впевнений,  що цього достатньо.

Вимоги
ОСОБА_1. - визначити рівний порядок та умови виховання дитини,  визначити розмір аліментів на утримання
дитини та матері є похідними і залежними від визнання його батьком,  тому в них теж необхідно відмовити. Тим
більше не підлягають його вимоги задоволенню про стягнення аліментів на користь
відповідачки,  оскільки це її право
вимагати стягнення аліментів.

Суд
вважає,  що склалася виняткова
ситуація,  коли перевагу необхідно
віддати інтересам матері і дитини,
врахувати загальні засади цивільного законодавства -
справедливість,  добросовісність та
розумність,  і у заявлених вимогах
позивачу повністю відмовити.

Керуючись
Конвенцією про права дитини від 20.11.1959р.,
ч.3  ст.  11
ЗУ «Про охорону дитинства»,
ст.  1, 5,
121.128, 129, 130 Сімейного Кодексу України,   ст. 3, 7, Ю, 15, 60, 79, 197, 209, 210, 212,  214.215.223 ЦПК
України,  суд-

ВИР1ШИВ:

У позові
ОСОБА_1 до ОСОБА_2. ОСОБА_3 про встановлення факту батьківства,  визнання батьком дитини ОСОБА_5,  який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_2,  внесення відповідних змін у свідоцтво про
народження дитини,  визначення рівного
порядку та умов виховання дитини,
визначення розміру аліментів на утримання дитини і матері,  - відмовити.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заяву про
апеляційне оскарження рішення та апеляційна скарга подаються апеляційному суду
через Торезький міський суд.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження,  але апеляційна скарга не
була подана у строк,  рішення суду
набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної
скарги рішення,  якщо не скасовано,  набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.