Справа № 2-3028
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

20 серпня 2007
року  Гірницький районний суд м.  Макіївки Донецької області

у
складі: головуючого - судді Алексєєнко І.П.

при
секретарі -                                                                Чернієнко
О.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.  Макіївці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

встановив:

16 липня
2007 року ОСОБА_1  звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини
- сина ОСОБА_3 -ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,
з тих підстав,  що відповідач
ухиляється від свого обов'язку по утриманню дитини.

У судове
засіданні позивачка підтримала позов і пояснила,  що вони з відповідачем припинили шлюбні
відносини і розірвали шлюб 18 вересня 2006 року і разом не проживають,  відповідач не надає матеріальної допомоги на
утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3-ІНФОРМАЦІЯ_1 народження. Відповідач
працює на ЗAT "МЛЗ" і має можливість матеріально
підтримувати дитину,  тому вона просить
стягнути з нього аліменти по 1/4 частині від його заробітку щомісяця.

Відповідач
позов визнав повністю і у судовому засіданні пояснив,  що вони не проживають разом з позивачкою і
він не надає матеріальної допомоги на утримання його сина ОСОБА_3,  тому не заперечує проти стягнення з його
зарплати аліментів у розмірі 1/4 частини,
як просить позивачка.

Суд,  дослідивши додані матеріали та докази,  вважає,
що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Згідно  ст.
180 СК України,  батьки
зобов"язані утримувати дитину до досягнення повноліття.

Згідно
свідоцтва про шлюб,  сторони перебували у
зареєстрованому шлюбі з 11 жовтня 1995 року,
який розірвано 18 вересня 2006 року. Вони мають від сумісного життя
неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,  батьком якого є відповідач,  про що свідчить копія свідоцтва про
народження дитини.

Судом
встановлено,  що подружжя припинили
сумісне життя ,  проживають окремо та
разом не ведуть господарства,  відповідач
не віддає позивачці заробітну плату та не надає матеріальної допомоги на
утримання сина.

Згідно
довідки з місця проживання неповнолітня дитина ОСОБА_3 проживає з матір'ю -
ОСОБА_1  та знаходиться у неї на
утриманні.

Відповідач
працює на ЗАТ "Макіївський литейний завод" та має середню місячну
заробітну плату у розмірі 1890 гривень,
тобто він має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання
дитини до її повноліття,  що йому
дозволяє і його стан здоров"я,
інших неповнолітніх дітей та утриманців відповідач не має,  аліменти не сплачує.

За таких
обставин,  суд вважає вимоги позивачки
про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання їхньої
неповнолітньої дитини обґрунтованими,
частка заробітку відповідача - 1/4 від його заробітку,  як аліменти на утримання однієї

дитини,  є також обґрунтованою,  тому позов ОСОБА_1  підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі
викладеного,   ст.   ст.
180-183 СК України,
керуючись  ст.   ст.
212-215 ЦПК України,

вирішив:

Позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання їх неповнолітньої
дитини задовольнити.

Стягувати
з ОСОБА_2,  ІНФОРМАЦІЯ_2 народження,  що народився у м.  Макіївці Донецької області,  на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їх
неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,  у розмірі 1/4 частини від його заробітку
(доходу) щомісяця,  але не менше ніж ЗО
відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,  починаючи з 16 липня 2007 року та до
повноліття дитини.

Стягнути
з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі державного мита - 51 гривню на користь держави
та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 30 гривень.

Рішення
у частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення
може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької
області через Гірницький районний суд м.
Макіївки шляхом подачі у 10-денний строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги або у порядку ч.4
ст.  295 ЦПК України.