Справа № 22-3513                                     Головуючий
у 1-й інстанції: Щаслива О.В.
2007 р.                                               Суддя-доповідач:                        Ломейко В.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

«09»
жовтня 2007 р.                                                               м.
Запоріжжя

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого:                          Бондаря М.С.

Суддів:                                     Ломейко
В.О.

Гончара О.С.

При секретарі:          Тахтаул О.М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від «02» серпня 2007р. по справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
визнання договорів дарування дійсними та визнання права власності на об'єкт
нерухомості,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2005 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про визнання договорів дарування дійсними та визнання права власності на об'єкт
нерухомості.

У * позовній заяві . зазначала, що будинок АДРЕСА_1
належав на праві спільної часткової власності відповідачу ОСОБА_2 та ОСОБА_6,
правонаступником якого є ОСОБА_3 Кожному з учасників спільної власності
належало право на Уг частку в праві власності на об'єкт нерухомості, яке вони
зареєстрували в ОП ЗМБТІ. 24 січня 2005 року ОСОБА_7 подарував, а ОСОБА_2
прийняв в дар належну дарувальнику частину спірного будинку. Договір було
укладено в простій письмовій формі. Оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 сталася раптова
смерть ОСОБА_7, договір дарування не був нотаріально посвідчений. 07 березня
2005 року ОСОБА_2 подарував будинок в цілому ОСОБА_1, також уклавши правочин в
простій письмовій формі. З цих підстав позивачка просила визнати договори
дарування дійсними та визнати" за нею право власності на будинок АДРЕСА_1.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 серпня 2007
року позов задоволено частково.

Визнано дійсним договір дарування будинку АДРЕСА_1, укладений 07 березня
2005 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 дійсним в частині дарування Уг частини будинку
АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_2

В задоволенні інших вимог про визнання дійсним договору
дарування будинку АДРЕСА_1 відмовлено.

В задоволенні вимог- про визнання дійсним договору дарування 1/2  частини будинку АДРЕСА_1, укладеного 24 січня
2005 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 відмовлено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на Уг частину будинку АДРЕСА_1.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального
права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у
задоволенні позову та в цій частині ухвалити нове рішення про задоволення її
позовних вимог.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Згідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити
ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Ст.308 ЦПК України передбачає, що апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути
скасовано правільне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Як вбачається, з матеріалів справи, ОСОБА_7, і ОСОБА_2, належить по Уг
частині будинок АДРЕСА_1(а/с5-7).

25 січня 2005 року, ОСОБА_7, згідно домашньої угоди, подарував брату
ОСОБА_2, частку свого спадкового майна, яке знаходиться за адресою
АДРЕСА_2(а/с12). ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7, помер.

Відповідно до ч.2 ст.719 ЦК України, договір дарування нерухомої речі
укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

4.1 ст.219 ЦК України
передбачає, що у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення
одностороннього правочину такий правочин є нікчемним.

Доказів якими можна було встановити, що договір дарування відповідав
справжній волі ОСОБА_7, а нотаріальне посвідчення правочину перешкоджала
обставина, яка не залежала від його волі-позивач не надала, що правільно, на
думку колегії суддів, встановив суд першої інстанції.

Крім того, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1, не є стороною домашньої угоди
дарування Уг частини будинку АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_7, а тому від себе не
має права вимоги визнання цього договору дійсним.

Доводи апеляційної
скарги про бажання ОСОБА_7, подарувати свою частку будинку брату, а також, що
ОСОБА_7, помер насильницькою смертю неспроможні і спростовуються матеріалами
справи. Також колегія суддів вважає, що посилання апелянта на ч.2 ст.220 ЦК України не є
обгрунтованими і не заслуговують на увагу.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують
рішення суду першої інстанції, таке рішення не можнавизнати ухваленим з
порушенням норм матеріального чи процесуального права і підстав для його зміни
або скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.
ст.209, 218, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити. _

Рішення  Шевченківського
районного суду  м. Запоріжжя від «02»
серпня 2007 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути
оскаржена протягом двох місяців шляхом подачі касаційної скарги до Верховного
Суду України.