УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16
жовтня 2007 року                                                                  м.
Одеса

Колегія судців
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого
Короткова В.Д.

суддів
Комаровської Н.В.,  Гончаренко В.М.

при
секретарі Бржезицької В.М.  розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1,  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним
свідоцтва про право на спадщину,
визнання права власності на будинок та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1,  ОСОБА_2 про визнання права
власності,  відшкодування моральної
шкоди,  за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 20 березня 2007 року,

встановила:

В червні
2006 року позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3,  посилаючись на те,  що вони та відповідачка є співвласниками в
рівних частках житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на
спадщину від 12 квітня 1973 року. Позивачі просили здійснити поділ будинку в
натурі та встановити порядок користування земельною ділянкою,  на якій розташований будинок. Змінив позовні
вимоги,  позивачі просили визнати
недійсним вказане свідоцтво про право на спадщину в зв'язку з тим,  що в ньому неправильно визначені частки
співвласників,  та визнати право
власності на 1/2 частину будинок за ОСОБА_1,
за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - по 1/4 частині та забов"язати КП „Одеське
міське БТІ та РОН" зареєструвати право власності в таких частках.

Відповідачка
позов не визнала та звернулася з зустрічним позовом,  посилаючись на те що у 1990-1992 роках вона
за власні кошти прибудувала до спільного будинку двохповерхову будову. Після
прийняття в експлуатацію цього будівництва долі сторін в праві спільної
власності (по 13 частки за кожною) не були змінені. Тому вона просила визнати
за нею право власності на прибудовані приміщення та стягнути з ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 50000 грн.,
заподіяну їй в зв'язку з перешкодою в користуванні будинком.

Рішенням
Київського районного суду м. Одеси від 20 березня 2007 року позов задоволено
частково: свідоцтво про право на спадщину від 12 квітня 1973 року визнано

Справа №
22ц-3277/07                                                      Категорія 26

Головуючий у
першій інстанції Таварткіладзе О.М.
Доповідач Коротков В.Д.

недійним та
визнано право власності за ОСОБА_2. та ОСОБА_3 по 1/4 частині будинку за
кожною. В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Ухвалою
того ж суду від 20 березня 2007 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 до КП „Одеське міське БТІ та РОН" про забов"язання
зареєструвати право власності - провадження по справі закрито.

В
апеляційній скарзі на рішення суду ОСОБА_3 просить скасувати його в зв'язку з
порушенням судом норм матеріального та процесуального права,  та направити справу на новий розгляд.

Заслухавши
доповідача,  доводи апеляційної скарги та
заперечень на неї,  перевіривши матеріали
справи,  законність і обгрунтованість
рішення суду першої інстанції в межах позовних вимог і доводів апеляційної
скарги,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга підлягає відхиленню з
наступних підстав.

Відповідно
до  ст. 308 ЦПК України апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Задовольняючи
позов частково,  суд першої інстанції
виходив з того,  що в свідоцтві про право
на спадщину від 12 квітня 1973 року неправильно визначені частки
співвласників,  тому визнав його
недійсним та визначив частки сторін у праві власності на будинок. Суд відмовив
в задоволенні зустрічного позову в зв'язку його недоведеністю.

Колегія
суддів погоджується з такими висновками суду оскільки вони ґрунтуються на
законі та підтверджуються матеріалами справи.

Як
вбачається з матеріалів справи жилий будинок АДРЕСА_1 побудований позивачкою
ОСОБА_1 та її чоловіком ОСОБА_4 Рішенням народного суду Київського району м.
Одеси від 19 жовтня 1965 року між ними здійснено розділ будинку в натурі (а.с.
82). За розрахунком МБТІ м. Одеси їх частки в праві власності визначені рівними
(а.с. 84-85). 30 січня 1970 року шлюб між подружжям розірвано (а.с. 87),  а ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер (а.с. 86).

На час
відкриття спадщини ОСОБА_4 був власником 1/2 частки будинку,  а спадкоємцями після його смерті на підставі
ч.1  ст. 529 ЦК України (в
редакції 1963 року) були дві дочки: позивачка ОСОБА_2 та відповідачка ОСОБА_3 (а.с.  124-125).

Однак
свідоцтво про право на спадщину від 12 квітня 1973 року видано  без врахування спадкової маси (1/2 частки
будинку),  та до складу спадкоємців
безпідставно включена позивачка ОСОБА_1,  яка на час відкриття спадщини не знаходилася в шлюбі зі
спадкодавцем.

Оскільки
вказане свідоцтво видано з порушенням вказаної норми закону,  суд обґрунтовано визнав його частково
недійсним на підставі  ст. 48 ГК України
(в редакції 1963 року). Суд обгрунтовано визнав причини пропуску строку
позовної давності поважними. При цьому суд врахував,  що на час видачі свідоцтва позивачці ОСОБА_1
не було відомо про реєстрацію розірвання шлюбу з нею,  а позивачка ОСОБА_2 була неповнолітньою,  тому про існування всіх документі дізналася при
розгляді цієї справи,  в зв'язку з чим
позивачі змінили позовні вимоги.

Судом правильно
визначені частки сторін в праві власності на будинок.

Колегія
суддів погоджується з висновками суду про відмову в зустрічному позові,  оскільки вони не доведені.

Не заслуговують
на увагу доводи апеляційної скарги про те,
що судом першої інстанції не повне з'ясовані обставини справи,  оскільки суд повно і всебічно з'ясував
обставини по справі та оцінив надані сторонами докази.

Колегія
суддів вважає,  що доводи апеляційної
скарги не спростовують правильних висновків суду,  судове рішення ухвалено з додержанням вимог
матеріального та процесуального права,  а
тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись  ст.
ст. 218,  307 ч.1 п.1,  308,
314 ч.1 п.1,  315,  317 ЦПК України,  колегія суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення
Київського районного суду м.  Одеси від
20 березня 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної
сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
законної сили.