Справа №22ц-2506   2007 року
Головуючий у 1-ї інстанції: ПОЙМАЙ Ю.С.
Судді-доповідач: МАРТЄВ С.Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

2007 року жовтня
місяця 25 дня у м. Полтаві колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Полтавської області в складі:

головуючого   -
МАРТЄВА  С.Ю.

суддів   -
ТИМЧУК Л.А., ЧІЧІЛЯ В.А.

при секретарі -
БАРИЛО Я.В.

розглянула у
відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської
області від 9 серпня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про стягнення оплачених комунальних платежів, витрат на придбання сантехнічного
обладнання і поділ особових рахунків.

Колегія суддів,
заслухавши доповідь судді - доповідача Апеляційного суду,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2007
року позивачки звернулися до суду із позовом, у якому зазначили, що сторонам на
праві спільної часткової власності належитьАДРЕСА_1, а саме ОСОБА_1належить 1/9
частина, решті сторін по 4/9 частин зазначеної квартири.

Оскільки
відповідач із 1997 року здавав квартиру у найм, комунальні послуги не
оплачував, за цей період утворилася значна заборгованість по комунальних
платіжах.

Крім того,
виникла необхідність замінити стару сантехніку, а встановити водоміри та інше
обладнання.

Зазначені
витрати взяли на себе позивачки, зокрема комунальні борги погасилаОСОБА_1, а сантехнічне
обладнання закупала ОСОБА_2

Просили стягнути
із відповідача 4/9 частини витрат, що пов'язані із утриманням об'єкту права
власності, а саме 3 502,73 грн. за сплачені комунальні послуги на користь
ОСОБА_1 і 728 грн. як частину витрат на сантехнічне обладнання на користь
ОСОБА_2

Рішенням
Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 9 серпня
2007 року у позові відмовлено.

У апеляційній
скарзі порушене питання про скасування рішення з підстав невідповідності
висновків суду обставинам справи та неправильного застосування місцевим судом
норм матеріального права.

Апеляційний суд,
перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду у межах
заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що остання підлягає
задоволенню частково.

Виходячи з
п.п.3,4 ст.309 ЦПК України, підставами для зміни рішення суду першої інстанції
є невідповідність висновків суду обставинам справи і неправильне застосування
норм матеріального права.

Судом першої
інстанції вірно встановлено, що сторонам на праві спільної часткової власності
належитьАДРЕСА_1, а саме ОСОБА_1належить 1/9 частина, решті сторін по 4/9
частин зазначеної квартири.

З довідки КГЖЕП
„Молодіжне" убачається, що зареєстровані у спірній квартирі лише ОСОБА_2
та ОСОБА_3  За якими нараховано борг по
комунальних послугах із 1997 року, який погашено співвласникомОСОБА_1

Згідно наданих
квитанцій співвласник ОСОБА_2 понесла 728 грн. витрат на придбання
сантехнічного обладнання.

Зазначені факти
сторонами не оспорювалися.

Відмовляючи у
позові щодо стягнення 4/9 частини витрат на комунальні послуги, суд першої
інстанції виходив із того, що між сторонами не було угоди щодо порядку такої
виплати, крім того, значна частина комунального боргу (із 1997 року) перебуває
поза межами строку позовної давності.

Проте, з таким
висновком суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки він дійшов його з
порушенням норм матеріального права.

Згідно ч.4
ст.319 ЦК України,
власність зобов'язує.

На підставі
ст.360 ЦК України,
співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної власності,
зобов'язаний, зокрема, нести відповідальність перед третіми особами за
зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Оскільки
особовий рахунок на квартиру є єдиним, співвласники, з огляду на ст.541 ЦК України, несуть
солідарну відповідальність щодо витрат на утримання спільного майна,ОСОБА_1, яка виконала
солідарний обов'язок, на підставі ч.1 ст.544 ЦК України набуває право на регрес до кожного з решти
боржників.

Посилання
відповідача на скінчення строків звернення до суду є безпідставними, оскільки
він сам здійснював дії, які свідчать про визнання боргу, а саме платив за
квартиру частково, коли приходили квитанції за борги (його особисті пояснення у
суді першої інстанції а.с.165 на звороті).

Як убачається із
справи, 4/9 частини витрат на комунальні послуги, що сплаченіОСОБА_1 складають
3 502,73 грн., які слід стягнути на користь позивачки.

Висновки
місцевого суду про недоведеність решти позовних вимог відповідає чинному
законодавству і матеріалам справи.

За таких
обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду першої
інстанції скасуванню у частині відмови у стягнені частки оплати за комунальні
послуги.

Колегія суддів,
заслухавши доповідь судді - доповідача, керуючись ст.ст.218,303, 307,п.п. 3,4
ст. 309, 315 ЦПК України,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення
Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 9 серпня
2007 року у частині відмови у позові щодо стягнення оплачених комунальних
платежів скасувати.

Стягнути із
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3 502,73 грн. оплачених комунальних платежів і 73,
83 грн. судових витрат.

Решту рішення
залишити без зміни.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання ним чинності.