Справа №
Головуючий в першій інстанції:Бельмега М.В.
Суддя-доповідач: Демянчук С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

03 грудня 2007
року
м. Рівне

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в
складі: Собіни І.М.

Демянчук С.В.
Шимківа С.С.

розглянувши в
попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Вижньоберезівської
сільської ради Косівського району, ОСОБА_2 про визнання недійсними рішення
Вижньоберезівської сільської ради від 30 січня 2002 року та Державного акту на
право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, визнання недійсним рішення
Вижньоберезівської сільської ради від 29 червня 2001 року та Державного акту на
право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 та за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Вижньоберезівської сільської ради Косівського району про
визнання недійсним рішення Вижньоберезівської сільської ради від 13 січня 2002
року та від 30 січня 2002 року та Державного акту про право приватної власності
на землю серії НОМЕР_1 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Косівського
районного суду Івано-Франківської області від 28 грудня 2005 року та ухвалу
апеляційного суду Івано-Франківської області від 05 квітня 2006 року,

встановила:

Рішенням
Косівського районного суду Івано-Франківської області від 28 грудня 2005 року,
залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 05
квітня 2006 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано
недійсними рішення Вижньоберезівської сільської ради від 29 червня 2001року про
уточнення меж земельних ділянок між громадянами ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_1.

Визнано
недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 виданий
на ім"я ОСОБА_3. В решті позовних вимог - відмовлено.

Зустрічний позов
ОСОБА_2 задоволено. Визнано недійсними рішення Вижньоберезівської сільської
ради від 13 січня 2002 року в частині надання ОСОБА_1 земельної ділянки
розміром 0,1134 га та рішення Вижньоберезівської сільської ради від 30 січня
2002 року в частині передачі ОСОБА_1 в приватну власність земельної ділянки
розміром 0,1134 га.

Визнано
недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1
виданий на ім"я ОСОБА_1.

В касаційній
скарзі на рішення суду першої та апеляційної інстанції ОСОБА_1 просить
скасувати зазначені рішення і направити справу на новий розгляд, посилаючись на
порушення норм матеріального і процесуального права. Вказує, що судами першої
та апеляційної інстанції до участі в справі не були залучені всі особи, на чиї
права та інтереси впливає винесене рішення, а також невірно визначено цільове
призначення

2

спірної земельної ділянки, тому невірно застосовано до
спірних правовідносин ст. 120 ЗК України, яка поширюється на земельні ділянки,
призначені для обслуговування будівель і споруд.

Просив рішення
Косівського районного суду від 28 грудня 2005 року та ухвалу апеляційного суду
Івано-Франківської області від 05 квітня 2006 року в частині задоволення
зустрічного позову скасувати і передати справу на новий розгляд.

В поданих на
касаційну скаргу запереченнях ОСОБА_2 вказує, що судові рішення прийняті без
порушень норм процесуального права при правильному застосуванні норм
матеріального права.

Зазначає, що до
участі у справі були залучені всі особи, на чиї права та інтереси впливає
рішення, а справа розглянута всесторонньо і досліджено всі обставини, що мають
значення у справі. Просить рішення Косівського районного суду
Івано-Франківської області від 28 грудня 2005 року та ухвалу апеляційного суду
Івано-Франківської області від 05 квітня 2006 року залишити без змін, а
касаційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Колегія суддів
вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно із ч. 2
ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення є
неправильне застосування судом норм матеріального .чи порушення норм
процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті та справедливе
рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до
вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими. Касаційний суд перевіряє законність
судових рішень лише в межах вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з
положеннями ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну
скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Встановлено, і
це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням
судом норм матеріального та процесуального права, і доводи скарги висновків
суду не спростовують.

Відсутні  й
передбачені  ст.   338
ЦПК  України  підстави
для  обов'язкового скасування
судового рішення.

Керуючись
Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій
України" щодо забезпечення касаційного розгляду цивільних справ" від
22 лютого 2007 року, ст.ст. 331, 332, 335-337, 343, 344 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської
області,

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Косівського районного суду Івано-Франківської області від 28 грудня 2005 року
та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 05 квітня 2006 року
залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.