УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

7 серпня
2007 року                                                                м.
Донецьк

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в
складі:

Висоцької B.C., Новодворської
О.І., Олєйникової Л.С.

розглянувши в
попередньому судовому засіданні в м. Донецьку справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки за касаційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 березня
2005 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 10 червня 2005 року,

встановила:

У лютому 2005 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення
аліментів в твердій грошовій сумі 376 грн. відповідача, посилаючись на те, що з
відповідачем ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з 14.02.2004 року, від
якого мають доньку Вікторію, народження 5.06.2004 року. Відповідач з ними не
проживає, матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає, тому
просила стягнути аліменти в судовому порядку.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15 березня 2005 року,
залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10.06.2005 року,
позов задоволено частково: стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини
в розмірі 250 грн. щомісячно з 23.02.2005 року до досягнення дитиною
повноліття.

Відповідач ОСОБА_2 не погодився з зазначеними рішеннями
та звернувся з касаційною скаргою, в обґрунтування якої посилається на
порушення та неправильне застосування норм матеріального і процесуального
права, в зв'язку з чим ставить питання про скасування судових рішень та
повернення справи на новий розгляд.

Колегія суддів дійшла висновку, що підстави для перегляду
судових рішень відсутні, виходячи з наступного.

Справа№ 33ц- 1578 кс-07

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог
про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки в твердій грошовій
сумі, суд першої інстанції виходив з того, що неповнолітня дитина потребує
матеріальної допомоги, а батько - відповідач по справі зобов'язаний утримувати
її та з урахуванням його матеріального стану, того, що він не працює,
постійного джерела доходів не має, складу його сім'ї, працездатності має
можливість надавати матеріальну допомогу саме у визначеному розмірі.

Апеляційний суд обґрунтовано погодився з висновками місцевого суду та
залишив його ухвалу без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або
(та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що
рішення суду першої

інстанції та
ухвала апеляційного суду
ухвалені              з додержанням
вимог

матеріального та
процесуального права і відсутні передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для
обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновок судів не спростовують.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 342 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Донецької області

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15
березня 2005 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва  від 10 червня 2005 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.