Справа № 2-156/2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«23» квітня 2007
р.                                   Тернівський
районний суд м.Кривого Рогу

у складі:
головуючого, судді -                       Демиденко
Ю.Ю.

при
секретарі -                               Ковалевській
Л.В.

за участю
представника позивача               ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м.Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.Кривому Розі про стягнення недоплаченої
одноразової страхової виплати та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

31.03.2006 р. представник позивача ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Відділення Виконавчої Дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.Кривому Розі / далі Фонд/, про стягнення недоплати по
одноразовій страховій виплаті в сумі 21882,20 грн., та 14000 грн. моральної
шкоди.

14.10.2006 р. а.с.43-44, позивач та його представник подали додатковий
позов, де з тих же правових підстав збільшили розмір стягнення моральної шкоди
до 33750 грн.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, в обґрунтування
посилається на те, що ОСОБА_2 з 1982 по 1995 p.p. працював
прохідником шахи „Першотравнева", ВАТ „КЗРК", та йому вперше,
висновком МСЕК від 25.10.1994 р. встановлено 20% втрати професійної
працездатності /10% по виробничій травмі, 10% по професійному захворюванню/. В
подальшому відсоток втрати професійної працездатності щорічно змінювався, при
останньому переогляді висновком МСЕК від 06.06.2005 р. встановлено 45% втрати
професійної працездатності /10% по виробничій травмі, 30% по професійному
захворюванню - вібраційна хвороба і 5% по кохлеарному невриті/.

Постановою Фонду від 12.07.2005 р. позивачу збільшена
тільки щомісячна страхова виплата яка дорівнює 492,35 грн., але не призначена
одноразова страхова допомога, яка повинна бути призначена відповідно до ст.34
ч.2 Закону «Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві, та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності», сума якої повинна визначатися з розрахунку
середньомісячної заробітної плати потерпілого за кожен відсоток втрати
професійної працездатності. Оскільки відсоток втрати професійної працездатності
порівняно з попереднім оглядом у позивача підвищився на 20%, то сума
недоплаченої одноразової страхової виплати складає 21882,20 грн. / 1094,11 грн.
х 20%/ вказану суму просить стягнути. Крім того просить стягнути 33750 грн. моральної
шкоди згідно ст. 1168 ЦК України, ст.28,34 вищевказаного Закону, оскільки
позивач втратив 45% працездатності, неодноразово знаходився на стаціонарному
лікуванні, йому встановлена 3-тя група інвалідності, потребує
санаторно-курортного лікування, вказані обставини порушують нормальні життєві
зв"язки позивача, та вимагають додаткових зусиль для організації його
життя.

Представник Фонду позов не визнав, пояснивши, що відсутні законні підстави
для відшкодування моральної шкоди, та одноразової страхової виплати. При
збільшенні відсотка втрати професійної працездатності, одноразова страхова
виплата не збільшується. Крім того, оскільки позивачу вперше втрата професійної
працездатності встановлена в 1994 p., коли Закон України «Про загальнообов"язкове державне
соціальне страхування від нещасного

випадку   на   виробництві,   та
професійного   захворювання,   які
спричинили   втрату
працездатності» ще не діяв, відсутні підстави для стягнення такої шкоди.

Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що
в задоволенні позову слід відмовити.

Судом встановлено поясненнями представників сторін, висновками МСЕК,
а.с.9-13, що позивачу ОСОБА_2 висновком МСЕК від 25.10.1994 р. вперше
встановлено 20% втрати професійної працездатності /10% по виробничій травмі,
10% по професійному захворюванню/. В подальшому відсоток втрати професійної
працездатності щорічно змінювався, при останньому переогляді висновком МСЕК від
06.06.2005 р. позивачу встановлено 45% втрати професійної працездатності по виробничій
травмі, та професійним захворюванням, безстроково.

Закон України «Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві, та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» набрав законної сили з 01.04.2001 p., дії ст.21,28
Закону які передбачають підстави для стягнення моральної шкоди, зворотної сили
не мають, тому не поширюються на правовідносини які виникли в 1994 р. коли
вперше позивачу була встановлена стійка втрата професійної працездатності. Ст.
1168 ЦК України
на яку посилається позивач, не регулює спірні правовідносини по страхуванню, не
стосується вимог про стягнення моральної шкоди потерпілим на виробництві.

Крім того згідно ст.34 ч.2 Закону України «Про загальнообов"язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві, та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» - у разі
стійкої втрати професійної працездатності, встановленої МСЕК, Фонд соціального
страхування від нещасних випадків проводить одноразову страхову виплату
потерпілому, сума якої визначається із розрахунку середньомісячного заробітку
потерпілого за кожний відсоток втрати потерпілим професійної працездатності,
але не вище чотирикратного розміру граничної суми заробітної плати (доходу), з
якої справляються внески до Фонду. У разі коли при подальших обстеженнях МСЕК
потерпілому встановлено інший, вищий ступінь втрати стійкої професійної
працездатності, з урахуванням іншої професійної хвороби або іншого каліцтва,
пов'язаного з виконанням трудових обов'язків, йому провадиться одноразова
виплата, сума якої визначається із розрахунку середньомісячного заробітку
потерпілого за кожний відсоток збільшення ступеня втрати професійної
працездатності відносно попереднього обстеження МСЕК.

Як видно з висновків МСЕК а.с.9-13, позивачу вперше в 1994 р. був
встановлений кохлеарний неврит 10%, та виробнича травма 10%. Вже при повторному
переогляді 25.05.1995 p., позивачу крім кохлеарного невриту і виробничої травми
вже була встановлена вібраційна хвороба і 15% стійкої втрати професійної
працездатності по вказаному захворюванню.

При подальших обстеженнях до 06.06.2005 р. при останньому огляді МСЕК,
позивачу не було встановлено іншого професійного захворювання, або іншого
каліцтва, у ОСОБА_2 тільки збільшився відсоток стійкої втрати професійної
працездатності, тому відповідач вірно; відповідно до ст. 19 Закону підвищив
позивачу лише щомісячні страхові виплати, постановою від 12.07.2005 р. а.с.24.

Від сплати судового збору Фонд та позивач звільнені, згідно Декрету КМ
України «Про державне мито».

На підставі ст.21, 28, 29, 34 ч.2 Закону України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань" від 23.09.1999 р. зі змінами від 23.02.2007 p., керуючись ст.ст.
10,27,31,60,81, 88, 209 ч.З, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і

професійних
захворювань України в м.Кривому Розі про стягнення недоплаченої одноразової
страхової виплати та моральної шкоди - відмовити.

Стягнути
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи Тернівським
районним судом м.Кривого Рогу в сумі 1 грн. 50 коп. з ОСОБА_2 на користь
держави.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області
через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу, шляхом подання заяви про
апеляційне оскарження рішення протягом десяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попередньої
подачі заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк,
встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.