Справа №2-458/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

19 липня
2007 року                                               Кобеляцький
районний суд Полтавської

області у
складі:

головуючого -
судді Тесленко Т.В.

з участю
секретаря    Мокрої Л.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2про визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

29
травня 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання
особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В позовній заяві
позивач вказував що 25 грудня 2001 року за рішенням Кобеляцького районного суду
шлюб між ним і відповідачкою розірваний. Після розірвання шлюбу позивач не
проживає однією сім'єю із відповідачкою, яка мешкає в АДРЕСА_1 але залишилась
прописаною в спірній квартирі. Позивач просив суд визнати ОСОБА_2 такою, що
втратила право користування жилим приміщенням-квартирою АДРЕСА_2, Полтавської
області.

В
судовому засіданні позивач позов підтримав і пояснив суду, що трьохкімнатна квартира
придбана за спільні кошти під час проживання в зареєстрованому шлюбі, на
підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 22 липня 1994 року. Однак
відповідач в квартирі тривалий час не проживає, не сплачує комунальні послуги,
забрала з квартири всі свої власні речі і тому він вважає, що втратила право
користування жилим приміщенням. Відповідач позов не визнала, пояснивши, що 1/2
частина спірної квартири належить їй на праві власності, а тому відповідач не
може позбавити її права користування цим майном.

Суд ,
заслухавши пояснення сторін, перевіривши та дослідивши матеріали справи й
надані сторонами докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Судом
встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом
встановлено, що ОСОБА_1 перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 13 лютого
1988 року до 25 грудня 2001 року.

22 липня
1994 року ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого
Кобеляцькою державною нотаріальною конторою по реєстру № 1170 купив квартиру
АДРЕСА_2 (а. с.7).

Відповідно
до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю Української РСР - майно нажите подружжям за
час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права
володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується
рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням
домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав
самостійного заробітку.

Відповідно
до ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна,
що належить їм на праві спільної сумісної власності, не залежно від розірвання
шлюбу; частина 1 ст. 70 Сімейного кодексу України - у разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини і чоловіка
є рівними, якщо

інакше не
визначено домовленістю між ними або шлюбним договором; ч.1 ст. 71 Сімейного
кодексу України - майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності
подружжя ділиться між ними в натурі.

Згідно
ст.155 Житлового кодексу Української РСР- жилі будинки ( квартири), що є у
приватній власності -громадян, не може бути в них вилучено, власника не може
бути позбавлено права користування жилим будинком ( квартирою), крім випадків,
установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Відповідно
до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Отже,
ОСОБА_2, як
колишня дружина ОСОБА_1 має право на 1/2 частину всього майна, що нажите під
час шлюбу та за нею рішенням Кобеляцького районного суду від 30 листопада 2006
року визнано право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2( а.с.28-29), а
тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись
ст.ст.10,11, 209, 212, 214, 215, ЦПК України, ст.ст.150, 155 Житлового кодексу
Української РСР, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити
у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2про визнання особи такою, що втратила
право користування жилим приміщенням.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської
області через суд першої інстанції шляхом подання заяви про апеляційне
оскарження в 10 денний строк з дня проголошення рішення і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.