УХВАЛА

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

7 серпня 2007 року                                            м.
Донецьк

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду

Донецької області в складі: Лісової В.І.,

Новосядлої В.М., Жданової B.C.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за касаційною

скаргою ОСОБА_1 на
рішення Печерського районного суду м. Києва від 27

грудня 2004 року і на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 9 березня 2005
року в справі за

позовом ОСОБА_1 до ДП
Клінічного санаторію «ОСОБА_2»,
Закритого

акціонерного товариства
«Укрпрофоздоровниця»,  Управління
справами  Верховної Ради

України  про відшкодування
збитків,  завданих  наданням
неякісних лікувальних послуг

клінічним санаторієм «ОСОБА_2»,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2004 року позивач звернувся до суду з позовом до ДП Клінічного
санаторію «ОСОБА_2», Закритого акціонерного товариства «Укрпрофоздоровниця»,
Управління справами Верховної Ради України про відшкодування збитків, завданих
наданням неякісних лікувальних послуг клінічним санаторієм «ОСОБА_2» у розмірі
5 105 гривень 36 копійок.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що
Управлінням справами Верховної Ради України було оплачено одномісний номер в ДП
клінічному санаторію «ОСОБА_2»
в сумі 879 гривень строком на 12 днів.

30 грудня 2003 року
він виїхав на лікування.

Позивача було поселено в доволі холодну кімнату АДРЕСА_1
без крісла та телефону. В

душовій не працювала рушникосушилка, була відсутня
занавіска, проржавів піддон,

водозмішувач не переключався.

Адміністрація санаторію відмовилась переселити його в належну кімнату
відповідно до укладеної угоди, а лише пропонувала перейти в такі ж кімнати з
єдиною відмінністю - з нормальним піддоном у душовій.

Через холодну
кімнату у нього стався приступ радикуліту.

У зв'язку із чим 31 грудня 2003 року він виїхав з санаторію додому, а 1
січня 2004 року змушений був звернутись за допомогою до лікарів швидкої
допомоги, оскільки не міг розігнути спину.

Крім того, позивачу було завдано моральні страждання, оскільки він не
пройшов курс лікування, яке йому було необхідно за станом здоров'я, відчував
незручності з приводу пояснень причин свого дострокового повернення з санаторію
сусідам, знайомим та друзям.

Позивач просив стягнути з відповідачів солідарно витрати на проїзд у
розмірі 55 гривень 36 копійок, упущену можливість на оздоровлення на суму 2050
гривень та моральну шкоду у розмірі 3000 гривень.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27
грудня 2004 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду м. Києва від 9
березня 2005 року у задоволенні позову було відмовлено.

.№ 33ц 1491-кс-07

В касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати судові
рішення і направити справу на новий судовий розгляд, оскільки судовими
інстанціями був неправильно застосований матеріальний закон і висновки суду не
відповідають фактичним обставинам по справі.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Згідно із вимогами частини 1 статті 335 ЦПК України, суд
касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними
обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати
питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про
перевагу одних доказів над іншими.

Оскаржувані рішення постановлені з додержанням норм процесуального права,
доводи скарги не спростовують висновків судів.

Відсутні і передбачені статтею 338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у
задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, Законом України "Про
внесення змін до Закону України "Про судоустрій України" щодо
забезпечення касаційного розгляду цивільних справ" від 22 лютого 2007 року
№697-У та главою 2 розділу У ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду Донецької області,

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 грудня
2004 року і ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 9 березня 2005 року в справі
за позовом ОСОБА_1 до ДП
Клінічного санаторію «ОСОБА_2», Закритого акціонерного товариства
«Укрпрофоздоровниця», Управління справами Верховної Ради України про
відшкодування збитків, завданих наданням неякісних лікувальних послуг клінічним
санаторієм «ОСОБА_2», залишити без зміни.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.