Справа № 22ц-1736/2007                                                             Головуючий
цивільна     Доповідач - Квач М.О.
УХВАЛА

Іменем України

20 листопада 2007 року                                                                                             м.
Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської
області у складі: Головуючого: Квача М.О. Суддів:     Заболотного В.М., Острянського В.І. при
секретарі:   Вареник О.М. за участю: ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на
рішення Новозаводського районного суду М.Чернігова від 05 жовтня 2007 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до ВАТ „Будіндустрія", третьої особи відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в М.Чернігові Чернігівської області
про встановлення факту нещасного випадку на виробництві, -

встановив:

На рішення
Новозаводського районного суду М.Чернігова від 05 жовтня 2007 року, яким
відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1, подана апеляційна скарга позивачем, в
якій він просить скасувати рішення і постановити нове про задоволення позову.

Доводи
апеляційної скарги зводяться до того, що судом порушені норми процесуального
права. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд не оцінив наявні докази у справі.
Суд в своєму рішенні визнав, що позивачем була отримана травма 18.10.1990 p., але
не врахував, що 03.05.2007 року було подано до суду висновок Центральної
лікарсько-експертної комісії Клініки професійних захворювань Інституту медицини
праці Академії медичних наук України від 11.10.2007 р., в якому визначений
діагноз, який є наслідком травми пальця правої кисті, що в свою чергу також
підтверджується висновком комісії Чернігівського обласного бюро судово -
медичної експертизи від 06.03.1995 р. та заключениям Чернігівського обласного
бюро судово-медичної експертизи від 19.07.1995 р.. Заключения можна розцінити
як нововоявлені обставини, але суд цього не врахував. Відповідно до ст.

2

276 ЦК України, судом
повинно було бути поновлено
порушене особисте
немайнове право - право
на встановлення факту нещасного
випадку на виробництві, який свого часу не був зафіксований та не були складені
на підприємстві відповідні документи, хоча медичними документами це було
підтверджено також і в 1990 році.

Відмовляючи у
задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до вимог
ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній або
іншій справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших
справ. Суд прийшов до висновку, щоОСОБА_1 вже звертався до суду у 1994 та 2002
роках з позовами про встановлення факту нещасного випадку на виробництві і про
відшкодування шкоди, про зобов"язання скласти акт про нещасний випадок на
виробництві. По зазначеним справам були прийняті рішення, які на даний час
набрали законної сили.

Вислухавши
суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Виходячи із суті
спору, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що обставини, на які
посилається позивач, вже були встановлені попередніми судовими рішеннями, а
тому згідно вимог ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, що встановлені судовими
рішеннями, які набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ,
у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Як вбачається із
матеріалів справи, рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від
31.10.1995 року ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні позову до заводу
залізобетонних виробів „Чернігівоблагробуд" про встановлення факту
нещасного випадку на виробництві та відшкодування шкоди. Рішенням
Новозаводського районного суду м.Чернігова від 29.08.2002 року позовні вимоги
ОСОБА_1 були задоволені, суд визнав відмову ВАТ „Будіндустрія" в складанні
акту про нещасний випадок безпідставною та зобов"язав відповідача скласти
акт форми Н-1 про нещасний випадок. Дане рішення 29.11.2002 року рішенням
апеляційного суду було скасовано і відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову,
оскільки ним не надано доказів щодо отримання травми на виробництві.

Таким чином,
апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції вірно
відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні його вимог, адже, дійсно, обставини, на які
він посилається в своїй позовній заяві вже були предметом розгляду та
встановлювалися попередніми судовими рішеннями, а тому доказуванню вони не
підлягають.

Виходячи із
вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з
дотриманням норм права, а тому скасуванню воно не підлягає, в зв"язку з
чим апеляційна скарга піддягає відхиленню. Медичні висновки, на які посилається
позивач, не спростовують правильності судового рішення, оскільки в них не йде
мова про отримання ним травми, пов"язаної з виробництвом.

Керуючись
ст.ст.  303,  307,
308,  313  - 315,
317,  319  ЦПК України, апеляційний суд, -

3

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 05 жовтня 2007 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду України у касаційному порядку на протязі
двох місяців з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.