Справа № 2-307/2007 p.
РІШЕННЯ

Іменем    України

м.  Донецьк                                                                                                        11 червня 2007 р.

Петровський
районний суд м.  Донецька в складі:
головуючий - суддя Фунжий О.А.,  при
секретарі Тітусь Н.В.,  за участю
позивача ОСОБА_1,  відповідача
ОСОБА_2,  представника відповідача
ОСОБА_3,  розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за позовною заявою

ОСОБА_1
до ОСОБА_2,  виконкому Петровської
районної ради м.  Донецька про визнання
права власності на квартиру,

встановив:

Позивач
звернулась до суду із позовною заявою про визнання права власності на квартиру
в порядку спадкування за заповітом.

Позовні
вимоги мотивовані тим,  що 29 серпня 2005 р. власник
квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4
залишила заповіт,  яким вказану квартиру
заповідала позивачу. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4
померла,  позивач у встановлений законом
строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини,  але у видачі свідоцтва про права на спадщину
їй було відмовлено. З наведених підстав позивач просить суд визнати за нею
право власності на спірну квартиру в порядку спадкування за заповітом.

В
судовому засіданні позивач підтвердила позовні вимоги та їх обгрунтування,  суду пояснила,  що із власницею вказаної квартири ОСОБА_4
була знайома тривалий час,  надавала їй
матеріальну допомогу,  коли та хворіла. З
липня 2005 р. за
пропозицією ОСОБА_4 вона стала мешкати у спірній квартирі,  оскільки стан її здоров'я погіршився. У
серпні 2005 р.
ОСОБА_4 виявила намір залишити заповіт,
яким заповідати їй вказану квартиру. 29 серпня 2005 р. за пропозицією
ОСОБА_4 вона відвезла її до нотаріальної контори,  де було складено заповіт,  яким спірну квартиру заповідано їй. Після
цього вона продовжувала доглядати ОСОБА_4,
мешкаючи у її квартирі. 2
вересня 2005 р.
ОСОБА_4 стало зле,  вона госпіталізувала
її до лікарні. Але у середині вересня 2005
р. родичі забрала ОСОБА_4 з лікарні додому,
де ІНФОРМАЦІЯ_1 вона
померла. Після смерті ОСОБА_4 у встановлений законом строк вона звернулась у
нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини,  але у видачі свідоцтва про права на спадщину
їй було відмовлено.

Відповідач
ОСОБА_2 позов не визнав в судовому засіданні пояснив,  що спірну квартиру ще у 1984 р. отримав його
батько. В квартирі мешкали та були прописані батько,  мати та він. У 1993 р. батько помер,  в
квартирі залишились проживати він та мати. У листопаді 1993 р. мати
приватизувала квартиру на себе. Яким чином вона це зробила,  йому невідомо. Про те,  що на час приватизації його було виписано з
квартири,  він не знав,  дізнався про це у вересні 1997 p.,
коли отримував новий паспорт. Із позовом про визнання
приватизації квартири недійсною він до суду не звертався. Після приватизації
квартири він мешкав у ній,  був
прописаний постійно. Останнім часом перед смертю матері він в квартирі не
мешкав,

оскільки
матір цього не бажала. У вересні 2005
р. він дізнався,  що матір
знаходиться у лікарні. Він навіщував її,
довідався,  що до матері також
приходить позивач та дочка сестри матері -
племінниця. У середині вересня 2005
р. стан здоров'я матері поліпшився,
в зв'язку з чим племінниця забрала її до себе. 10 жовтня 2005 р. племінниця
повідомила йому,  що ІНФОРМАЦІЯ_1 матір померла.
Він поховав матір та в кінці жовтня 2005
р. звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. У
нотаріальній конторі йому повідомили,  що
мати залишила заповіт,  яким квартиру
заповідала позивачеві. Заповіт він вважає недійсним,  оскільки у останні місяці життя мати погано
почувалась. Із позовом про визнання заповіту недійсним він до суду не
звертався. Вважаючи приватизацію квартири та заповіт недійсними,  відповідач просить суд відмовити у задоволені
позову.

Представник
відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердила заперечення відповідача
проти позову.

Представник
відповідача - виконкому
Петровської районної ради м.  Донецька в
судове засідання не з'явився,  надавши
суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Суд вважає,  що позов підлягає  задоволенню з наступних підстав.

В
судовому засіданні встановлено,  що на
підставі розпорядження Фонду комунального майна від 19 листопада 1993 р. власником
квартири АДРЕСА_1 була
ОСОБА_4,  про що свідчить дублікат
свідоцтва про право власності,  виданий 7 квітня 2006 р. Управлінням
комунальних ресурсів Донецької міської ради,
(а.с. 11)

Згідно
актового запису про смерть власник квартири ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.  6-7),  в зв'язку з чим на підставі  ст.  1220 ЦК відкрилась
спадщина.

У
відповідності зі  ст.  1223
ЦК право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті,  у разі
відсутності заповіту,  визнання його
недійсним,  неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом,  а також у разі неохоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за законом одержують особи,  визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

В
судовому засіданні встановлено,  що
нотаріально посвідченим заповітом від 29
серпня 2005 р.
ОСОБА_4 належну їй вказану квартиру заповідала ОСОБА_1 (а.с.  5),  яка у встановлений законом термін звернулась до державної
нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом,  (а.с.  18),
що є підставою для визнання за позивачем права власності
на спірну квартиру в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4

Прийняти
до уваги заперечення відповідача та його представника про те,  що приватизація квартири була здійснена
незаконно,  суд не може з огляду на
наступне.

У
відповідності зі  ст.  11
ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб,  поданим відповідно до
цього Кодексу,  в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,  які беруть участь у справі.

В
судовому засіданні встановлено,  що
приватизація спірної квартири була здійснена у листопаді 1993 р.,  про що відповідач дізнався у вересні 1997 р. Незважаючи на
те,  що з цього часу минуло близько 10 років,  відповідач із позовною заявою до суду про
визнання приватизації незаконною не звертався,
судового рішення про визнання приватизації квартири недійсною не існує,  а розглядати вказане питання у цьому
проваджені суд не вправі у відповідності зі  ст.  11 ЦПК.

Також
суд не може прийняти до уваги заперечення відповідача та його представника про
те,  що заповіт матері є недійсним,  оскільки вона хворіла тяжкою хворобою,  з наступних підстав.

Дійсно,  у відповідності зі  ст.  1223 ЦК право на
спадкування у відповідача ОСОБА_2 виникає у разі визнання заповіту
недійсним,  але згідно зі  ст.
1257 ЦК недійсність заповіту визнається судовим рішенням.  Оскільки на цей час не існує судового рішення
про визнання заповіту недійсним й це питання у відповідності зі  ст.  11 ЦПК суд не може
розглядати у даному проваджені,  заповіт
ОСОБА_4,  яким вона заповідала спірну
квартиру ОСОБА_1,  є таким,  що відповідає волевиявленню заповідача.

На підставі
викладеного,  керуючись  ст.  1223,
1257 ЦК,   ст.  11,  213-215 ЦПК,  суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4,  що настала ІНФОРМАЦІЯ_1

Заяву
про апеляційне оскарження цього рішення може бути подано до місцевого суду
протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна
скарга на це рішення може бути подана в судову палату по цивільних справах
апеляційного суду Донецької області через місцевий суд протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження.