Справа №22ц - 6647/2007
Головуючий в І інстанції - Ткаченко
Доповідач - Лаченкова О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12
грудня 2007 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного
суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого -
Приходченко А.П. суддів - Лаченкової О.В.,
Баранніка О.П. при секретарі - Шило С.Ю.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську справу за апеляційною
скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті
Тернівка на рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 26
квітня 2007 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в місті Тернівка про стягнення
сум відшкодування шкоди спричиненої здоров'ю,
-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
суду з відповідача стягнута недоплачена страхова виплата одноразової допомоги
на користь позивача в сумі 40 400 грн.

В
апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду та ухвалити
нове,  яким в позові відмовити,  оскільки суд першої інстанції не прийняв до
уваги положення ст. 34 Закону України від 23 вересня 1999 року,  чим порушив норми матеріального права.

Апеляційна
скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

В
обгрунтування позовних вимог позивач посилався на те,  що з 23.03.1997 року по 04.10.2006 рік
знаходився у трудових відносинах з ВАТ «Павлоградвугілля» працюючи на дочірніх
підприємствах у підземних умовах праці з повним робочим днем у шахті. За час
роботи на підприємстві в підземних ,
шкідливих умовах він захворів на професійне захворювання. Згідно
висновку МСЕК від 24 жовтня 2006 року йому було встановлено 60 % втрати
професійної працездатності та третя група інвалідності,  безстроково.

Судом
встановлено,  що постановою відповідача
№5260/1 від 02.11.2006 року,  позивачу
була нарахована страхова виплата одноразової допомоги за 60% збільшення ступеня
втрати професійної працездатності відносно попереднього обстеження МСЕК у
зв'язку з повторним ушкодження здоров'я з розрахунку 3320, 09 * 60% = 199205,
40 грн. та обмежено до виплати сумою 20 200 грн.,  чотирикратним розміром граничної суми заробітної
плати (доходу),  з якої провадяться
внески до Фонду.

Суд
першої інстанції задовольнив позовні вимоги позивача і стягнув з відповідача
повний розмір одноразової допомоги.

Але з
такими висновками суду погодитися не можна,
оскільки вони порушують норми матеріального права.

Задовольняючи
позовні вимоги суд виходив із того,  що
Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,  які спричинили втрату працездатності» у
зв'язку з повторним встановленням МСЕК вищого ступеня втрати стійкої
професійної працездатності не передбачає можливості обмеження суми одноразової
допомоги чотирикратним розміром граничної суми заробітної плати.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна,  оскільки вони не грунтуються на вимогах
зазначеного Закону.

Абзац 1 ч. 2 ст. 34 Закону «Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання,  які спричинили втрату
працездатності» визначає порядок визначення суми одноразової страхової допомоги
потерпілому при стійкій втраті працездатності унаслідок нещасного випадку чи
професійного захворювання. При цьому встановлено обмеження,  що розмір одноразової виплати не може
перевищувати чотирикратного розміру страхової суми заробітної плати
(доходу),  з якої справляються внески до
Фонду соціального страхування від нещасних випадків. Розмір граничної суми
заробітної плати (доходу) щорічно визначається Верховною Радою України при
затвердженні Державного бюджету.

Абзац 2 ч. 2 ст. 34 зазначеного Закону встановлює порядок перерахунку
одноразової страхової виплати при зміні ступеня працездатності. При цьому
виплачується різниця між фактично сплаченою одноразовою страховою виплатою і
новим розміром цієї виплати.

Абзац 2 ч.2 ст. 34 вказаного Закону не є спеціальною
нормою стосовно абзацу 1 цієї частини,
тому в даному випадку не застосовується правило про відміну дії
загальної норми спеціальною.

Норма абзацу 2 ч.2 ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання,  які спричинили втрату
працездатності» не встановлює новий розмір і нові правила визначення розміру одноразової
допомоги,  а лише порядок перерахунку вже
раніше визначеного розміру. Тобто абзац 2 ч. 2 ст. 34 Закону не встановлює
іншого порядку визначення розміру допомоги,
а лише порядок його перерахунку при зміні ступеня непрацездатності. Тому
обмеження граничного розміру одноразової страхової виплати встановлене абзацом
1 ч. 2 ст. 34 Закону,  повинно
застосовуватися і при перерахунку розміру допомоги.

За таких обставин висновок суду про те,
що одноразова допомога позивачу повинна бути виплачена відповідачем у
повному обсязі заподіяної шкоди на підставі Закону України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності»,
не грунтується на вимогах законодавства,
і тому рішення суду у відповідність до ст. 309 ЦПК України повинно бути
скасовано,  з ухваленням нового
рішення,  яким в задоволенні позовних
вимог Старкова В.П. слід
відмовити.

Керуючись ст.ст.
307,  309,  313 ЦПК України,  колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в місті Тернівка -задовольнити.

Рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 26 квітня
2007 року -скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в місті Тернівка про стягнення сум
відшкодування шкоди спричиненої здоров'ю - відмовити.

Рішення
набирає законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду України
протягом двох місяців.