Справа № 22-3462                                  Головуючий у
1-й інстанції: Галчанський
2007 р.                                         Суддя-доповідач:                        Ломейко В.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

«09»
жовтня 2007 p.                                                               м.
Запоріжжя

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого:                           Бондаря М.С.

Суддів:»                                    Ломейко В.О.

Гончара О.С.

При
секретарі:                          Тахтаул
О.М.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1   на   рішення
Оріхівського   районногр   суду

^Запорізької області від «13» липня 2007 р. по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків ,

завданих ДТП,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2007 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про
стягнення матеріальних збитків , завданих ДТП
.

У позовній заяві зазначала, що 21 грудня 2006 року о 14-00 на проїзній
частині вул. Тітова біля б. 15 в с. Преображенка Оріхівського району
Запорізької області , відповідач керуючи автомобілем Ланос держномер НОМЕР_1,
де впевнившись в безпеці маневру допустив на правій смузі руху зіткнення правою
передньою частиною свого автомобіля з лівою передньою частиною її автомобіля
ВАЗ держномер НОМЕР_2, що рухався в попутному напрямку під керуванням її сина.
У результаті ДТП було пошкоджено її автомобіль. З цих підстав просила стягнути
з відповідача на свою користь матеріальні збитки в сумі 1325 грн. 94 коп.,
вартість експертної оцінки 250 грн., вартість телеграми з повідомленням 1 грн.
85 коп. та І2 грн. 24 коп., вартість правової допомоги 500 грн., а всього
стягнути 2090 грн. 03 коп.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області
від J 3 липня 2007

року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду у розмірі 1325 грн. 94
коп. та судові витрати у розмірі 845 грн. 09 коп., а всього 2171 грн. 03 коп.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1
подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та
процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, справу
направити на новий розгляд.

Вислухавши  суддю-доповідача, пояснення учасників
апеляційного розгляду,

дослідивши обставини справи та доводи скарги,  колегія суддів вважає, що апеляційна

скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Згідно ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути
скасовано правільне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Статтею 1187 ЦК
України передбачено, що шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє
транспортним засобом.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 грудня 2006
року, ОСОБА_1., керуючи автомобілем Ланос № НОМЕР_1, не впевнився в безпеці
маневру при повороті праворуч та допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ № АР
НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3,
чим причинив пошкодження автомобілю і матеріальну шкоду, власнику ОСОБА_2

Винним в скоєні дорожно-транспортної пригоди визнано
ОСОБА_1,

якого постановою судді 16.01.2006 року, по ст.124 КУпАП,
піддано адміністративному

стягненню, штрафу 20 гр., що підтверджується
адміністративною справою відносно

відповідача.

Ч.3 ст.61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, господарській або адміністративній справі, що
набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беріть
участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до висновку авто-товарознавчої експертизи, яка призначена
ухвалою суду першої інстанції, № 21/07, від 28.06.2007року(а/с 56-62), розмір
матеріальних збитків, які заподіяні позивачу ушкодженням автомобілю, складає
1048.55гр.

Колегія суддів вважає, що саме ця експертиза є допустимим, відповідно до
ст.59 ЦПК України доказом, так як одержана у встановленому Законом порядку на
відміну від висновків спеціаліста наданих позивачкою(а/с 3-9) і з якими
погодився суд першої інстанції.

Суд першої інстанції обгрунтовано врахував витрати позивача на проведення
товарознавчого обстеження -250гр., правову допомогу 500 гр., а всього судові
витрати на загальну суму 845гр., відповідно до ст.88 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що відсутня вина ОСОБА_1, в скоєні ДТП, та причинені
матеріальної щкоди позивачу - спростовуються матеріалами справи та
адміністративною справою на ОСОБА_1, по ст.124 КупАП, яку досліди» суд і дав
належну оцінку. Така думка суду відповідає змісту ч.3, 4 ст.61 ЦПК України.

Постанова суду у справі
про адміністративне правопорушення від 16.01.2006 року, не скасована.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують
рішення суду, крім розміру стягнення відповідно до висновків експертизи №
21/07, від 28.06.2007року, а тому колегія суддів вважає необхідним змінити
рішення суду в частині стягнення майнової шкоди та стягнути з ОСОБА_1, на
користь ОСОБА_2, 1048.55гр., і судові витрати 845.09гр.

Керуючись ст.
ст.209,218, 307, 309, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну" скаргу ОСОБА_1 задовольнити

частково.

Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області
від «13» липня 2007 року по цій справі змінити, зменшити стягнення з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 до 1893.64гр.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути
оскаржена протягом двох місяців шляхом подачі касаційної скарги до Верховного
Суду України.