Справа:22-5633 /07                                               Головуючий
у 1 інстанції-Дев'ятка В.В.
Доповідач - Корчевний Г.В.
УХВАЛА ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

27 вересня 2007 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого:
Корчевного Г.В. суддів: Гончара
В.П., Слюсар Т.А., при секретарі: Мороз О.М.,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Оболонського районного
суду м. Києва від 08 травня 2007 року в справі за позовом ОСОБА_1 до
Подільського трамвайного ремонтно-експлуатаційного депо КП  «Київпастранс» про стягнення  компенсації за невикористані  5  днів
щорічної відпустки та середнього заробітку за час затримки розрахунку при
звільненні, -

встановила:

В березні 2007 р.
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з
відповідача на його користь заробітну плату з 23.08.2006 р. по день фактичного
розрахунку, виходячи з розміру середньої заробітної плати 1290 грн. на місяць.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 08 травня 2007 р. в задоволенні
позову відмовлено.

Не          погодившись        з          вищевказаним        рішенням,         позивач        подав

апеляційну
скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати,
постановити нове, яким стягнути на його користь з відповідача компенсацію за
невикористані 5 днів щорічної відпустки в розмірі 250 грн. та середній
заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 9652,76 грн.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового
розгляду, вивчивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без
змін.

Приймаючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є
необгрунтованими.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на норми п. 4 ч. 1 ст. 9 Закону
України «Про відпустки», а саме, що до стажу роботи, що дає право на щорічну
основну відпустку (стаття 6 цього Закону), зараховуються час, коли працівник
фактично не працював, але за ним зберігалося місце

роботи
(посада) і йому не виплачувалася заробітна плата у порядку, визначеному
статтями 25 і 26 цього Закону, є помилковим, оскільки, дана норма введена в дію
Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про відпустки» від
02.11.2000 р. (Закон набрав чинності 18.11.2000 р.)

Пунктом 4 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про відпустки» в
редакції від 01.01.1997 р. передбачалося включення до стажу роботи, що дає
право на щорічну основну відпустку (стаття 6 цього Закону), часу, коли
працівник фактично не працював, але за ним зберігалося місце роботи (посада) і
йому не виплачувалася заробітна плата у порядку, визначеному статтею 25 і
частиною другою статті 26 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші
нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони
пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Враховуючи вищевикладене, час перебування у відпустці без збереження
заробітної плати за згодою сторін, до стажу роботи, що дає право на щорічну основну
відпустку не зараховувався до 18.11.2000 р.

Отже, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що при визначенні періоду
вирахування щорічних відпусток за 1987-2000 р. відповідачем правомірно не
враховувався час перебування позивача у відпустках без збереження заробітної
плати.

Згідно постанови Подільського районного суду м. Києва від 29.03.2007 р. за
наслідками розгляду протоколу про адміністративне правопорушення складеного
відносно директора Подільського трамвайного ДЕПО за порушення вимог законодавства
про працю щодо ненадання ОСОБА_1 компенсації за невикористані 5 днів щорічної
відпустки, адміністративні матеріали направлені для належного оформлення.

Отже, посилання апелянта на лист *Гериторіальної державної інспекції в м.
Києві від 19.01.2007 р. № Т-1 є безпідставними.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до
висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам чинного
законодавства і скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст.
307, 308, 313, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Оболонського районного суду м. Києва від 08 травня 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту його проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного суду України протягом двох місяця, шляхом
подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.