УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

12 вересня 2007
року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

Бабія А.П.,  Ступакова О.А.,  Станкевича
В.А.

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в м.
Одесі справу за позовом ОСОБА_1 до адміністрації про визнання недійсним
свідоцтва про право власності на 1/2 частину житлового будинку,  повернення конфіскованого майна,  про встановлення факту добросовісного
відкритого і непереривного користування земельною ділянкою і визнання права
користування земельної ділянкою,  за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Запорізької області від
23 серпня 2005 року,  -

встановила:

ОСОБА_1звернувся
до суду з касаційною скаргою на рішення апеляційного суду Запорізької області
від 23 серпня 2005 року,  яким рішення
Жовтневого районного суду м.  Запоріжжя
від 06 вересня 2004 року скасовано,
ухвалене нове рішення,  яким у
задоволенні позову відмовлено.

В
обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_1 посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,  в
зв'язку з чим ставиться питання про скасування рішення апеляційного суду
Запорізької області від 23 серпня 2005 року та залишення без змін рішення
Жовтневого районного суду м.  Запоріжжя
від 06 вересня 2004 року.

Колегія
суддів дійшла висновку,  що підстави для
перегляду судового рішення апеляційної інстанції відсутні,  виходячи з наступного.

Скасовуючи
рішення суду,  апеляційний суд виходив з
того,  що суд першої інстанції визнаючи
за позивачем право власності на 1/2 частину конфіскованого будинку не врахував
положення Постанови Верховної Ради України від 24.12.1993 року № 3812-ХП

Справа №
33ц - 948/07                                                                                    Категорія
ЦП: 44

Головуючий у
першій інстанції Беклеміщев О.В.

Доповідач Станкевич В.А.

„Про
тлумачення Закону України
„Про реабілітацію жертв політичних
репресій в Україні",  в п. 9 якої
зазначено,  що не можуть бути повернені
жилі будинки реабілітованому (його спадкоємцям першої черги),  якщо первісному набувачу вони були передані
правомірно і знаходяться у його власності. А також те,  що прибудова до будинку не відноситься до
майна,  яке було конфісковане при
засудженні батька позивача. Крім того позивач звернувся за поновленням його
прав з пропуском встановленого законом строку. Доказів про поважність причин
пропуску строку звернення до суду не надав.

Відповідно
до ч. 2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення
процесуального права.

Згідно  ст.
335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або
вважати доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу,  про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи,  що
судове рішення ухвалене з додержанням судом апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,  а
також відсутні передбачені ч. 1  ст.  338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновок суду не спростовують.

Керуючись  ст.
ст.  332,  336 ЦПК України,  колегія судців Судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Одеської області , -

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення
апеляційного суду Запорізької області від 23 серпня 2005 року залишити без
змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.