АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22ц - 1553   2007 року                               Головуючий першої
Суддя - доповідач: Бондаревська С. М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року жовтня
місяця "04" дня  м.  Полтава

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в
складі: Головуючого : судді - Бондаревської С. М.  Суддів : Омельченко Л.М. ,  Чічіля В.А. при секретарі: Амеліній М. В. з участю
адвокатів: ОСОБА_1,  ОСОБА_2 позивача -
ОСОБА_3 відповідача - ОСОБА_4

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.
Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5,  ОСОБА_3 на рішення Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 28 квітня 2007 року по справі за позовом
ОСОБА_5,  ОСОБА_3 до ОСОБА_6,  ОСОБА_4 про визнання свідоцтва про право на
спадщину частково недійсним та про визнання права власності на будівлю гаража.
Колегія суддів,  заслухавши доповідь
судді-доповідача апеляційного суду,  -

ВСТАНОВИЛА:

У
листопаді 2006 року позивачі ОСОБА_5 та ОСОБА_3 звернулися до суду з
вищезазначеним позовом до відповідачів ОСОБА_6,
ОСОБА_4,  в якому прохали суд
визнати свідоцтва про право на спадщину,
видані першою Лубенською державною нотаріальною конторою 31.05.2005 року
ОСОБА_6 та 03.11.2006 року ОСОБА_5 частково недійсними,  а саме в частині включення до переліку
спадкового майна будівлі гаража «Г». Визнати за ОСОБА_5 та ОСОБА_3 право
власності на будівлю гаража «Г» розміром 4м х 6м,  розміщеного на неприватизованій земельній
ділянці,  розташованій за АДРЕСА_1.

Рішенням
Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 28 квітня 2007 року
вказаний позов ОСОБА_5,  ОСОБА_3
залишений без задоволення.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_5 та ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та
процесуального права,  просили скасувати
оскаржуване ними судове рішення та ухвалити нове рішення про задоволення їх
позовних вимог.

Колегія
суддів,  перевіривши матеріали
справи,  доводи апеляційної скарги,  приходить до висновку,  що скарга задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно  ст.
308 ЦПК України,  апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального
і процесуального права.

Не може
бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

2

Судом першої інстанції
встановлено,  що домоволодіння АДРЕСА_1 в
цілому належало ОСОБА_7 - матері позивача ОСОБА_5 та обох відповідачів - на
підставі свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину за
законом,  виданих Першою Лубенською
державною нотаріальною конторою 14.05.1986 року. Земельна ділянка площею 626
кв.м. ,  на якій розташоване дане
домоволодіння,  не приватизована,  знаходиться у власності Лубенської міської
ради та надавалась у користування для розміщення та обслуговування
домоволодіння на підставі рішення Лубенської міської ради №534 від 24.10.1953
року.

ІНФОРМАЦІЯ_1
року ОСОБА_8 померла та після її смерті відкрилась спадщина,  яка згідно витягу з реєстру прав власності на
нерухоме майно НОМЕР_1,  виданого КП
«Лубенське МЕТІ» 28.04.2005 року складалась із домоволодіння,  розташованого в АДРЕСА_1,  а саме: житлового будинку А-1 загальною
площею 88, 6 кв.м. ,  житловою площею 49,
7 кв.м. ,  сараю Б,  погребу під сараєм Б,  вбиральні В,
гаража дере-в»яного Д,  гаража
цегляного Г та огорожі
№1-3.

31.05.2006
року ОСОБА_6 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частину
спадкового майна,  з урахуванням 1/4
частини майна від якого відмовилась спадкоємець ОСОБА_9 на користь останньої.

03.11.2006
року ОСОБА_5 отримав свідоцтво про право власності на спадщину за законом на
1/4 частину спадкового майна.

До
переліку спадкового майна як ОСОБА_6,
так і ОСОБА_5 включена будівля гаража цегляного Г /згідно
технічного паспорту 2001 року побудови/,
з чим не погоджую­ться позивачі та заявляють вимоги про виключення його
зі складу спадщини,  яка відкри­лася
після смерті ОСОБА_8,  і визнання за ними
права власності на дану будівлю гаража.

Встановивши
вищенаведені обставини,  а також те,  що дозвіл на будівництво спірного гаража
надавався,  згідно рішення виконкому
Лубенської міської ради №143 від 19 липня 1991 року,  саме ОСОБА_8 у користуванні якої знаходилась
і присадибна земельна ділянка по АДРЕСА_1,
місцевий суд,  відповідно до п.4
Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року №7 «Про практику
застосування судами законодавства,  що
регулює право власності громадян на жилий будинок»,  дійшов вірного висновку,  що участь позивачів у будівництві гаража не
створює для них права власності на це майно,
оскільки воно є складовою частиною домоволодіння,  яке знаходилося у приватній власності
ОСОБА_8,  на яке після смерті останньої і
відкрилася спадщина,  та з цих підстав
обгрунтовано відмовив у задоволенні їх позовних вимог.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції,  рішення ухвалено з дотриманням норм
матеріального і процесуального права та підстав для його скасування не
вбачається.

Колегія
суддів,  керуючись  ст.
ст.  303,  307,
308,  314, 315 ЦПК України,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_5,  ОСОБА_3 відхилити.

Рішення
Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 28 квітня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом
двох місяців з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Верховного Суду України.