Справа
№ 2-357/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 травня 2007 р.                                                                   Хортицький
районний суд

м. Запоріжжя

в
складі: головуючого судді          -
Нещеретної Л.М.

при
секретарі                                 -
Мороз B.C.

за
участю: прокурорів                    -
Гудименко Ю.В., Шульга Л.М.,

адвоката                                         -
ОСОБА_1

позивачки                                      - ОСОБА_2

представника
відповідача - ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до державного  казначейства України,  прокуратури м. Запоріжжя, прокуратури
Запорізької області про відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконним
притягненням до кримінальної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2
звернулася до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди у сумі 500000
гривень, заподіяної їй незаконним притягненням до кримінальної відповідальності
за ст. 194 ч.3 КК України (за редакцією 1960 року).

У
судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та пояснила суду, що
02.07.1998 р. стосовно неї було порушено кримінальну справу за ст. 194 ч.3 КК
(1960 p.),
27.08.1998 p.
обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, а 28.08.1998 р.
висунуто обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ст. 194 ч.3 КК (1960 p.). Ухвалою колегії
суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Запорізької
області від 25.09.2006 р. кримінальну справу щодо неї закрито за ст. 6 п. 2 КПК у зв'язку з
відсутністю складу злочину. Посилаючись на норми ст. 62 Конституції, ст. 1176 ЦК, ст. ст. 1, 2, 3, 4, 12,
13 Закону "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними
діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду", просить
стягнути з державного бюджету 500.000 грн. моральної шкоди.

Представник
відповідача Державного казначейства України, прокуратури Запорізької області,
прокуратури міста Запоріжжя - позов не визнали, суду пояснили, що дії органів
дізнання, досудового слідства і прокуратури не були незаконними, а тривалість
розгляду кримінальної справи стосовно ОСОБА_4 є провиною суду, який протягом
1999-2002 pp.
5 разів направляв справу на додаткове розслідування.

Розглянувши
матеріали справи, вислухав пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд
дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2, з наступних
підстав.

Судом
встановлено, що ОСОБА_2 перебувала під слідством і судом з 28 серпня 1998 року
по 25 вересня 2006 року, щодо неї обрався запобіжний захід у вигляді підписки
про невиїзд з місця постійного проживання.

Вироком
Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 червня 2006 року позивачка
визнана винною у скоєні злочину, передбаченому ст. 194 ч. 2 КК України (за
редакцією 1960 року) та у зв'язку з закінченням строку давності провадження по
справі закрито.

25
вересня 2006 року ухвалою Апеляційного суду Запорізької області зазначений
вирок скасований та кримінальна справа щодо ОСОБА_2 закрита на підставі ст.6 п.
2 КПК України за відсутністю у її діях складу злочину.

У
відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 1 та п. 2 ст. 2 Закону України "Про порядок
відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання,
досудового слідства, прокуратури і суду" підлягає відшкодуванню шкода,
завдана громадянинові внаслідок незаконного притягнення його як обвинуваченого.
Право на відшкодування шкоди виникає в тому числі у разі закриття кримінальної
справи за відсутністю у діянні складу злочину.

У
відповідності до чч. 4, 5 ст. 4 зазначеного Закону відшкодування моральної
шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії завдали моральної втрати
громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків,
вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому
моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові  внаслідок фізичного чи  психічного впливу,  що призвело до погіршення або

позбавлення   можливостей
реалізації   ним   своїх
звичок   і   бажань,
погіршення   відносин   з оточуючими людьми, інших негативних
наслідків морального характеру.

Згідно
чч. 2, 3 ст. 13 Закону розмір моральної моральної шкоди визначається
зурахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.
Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом
провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної
плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Встановлено,
що позивачка ОСОБА_2 в період з 28.08.1998 р. (дата висунення обвинувачення) по
25.09.2006 p.,
тобто протягом 97 місяців знаходилася під слідством та судом, перебувала на
підписці про невиїзд.

Ухвалою
колегії суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду
Запорізької області від 25.09.2006 р. кримінальну справу щодо ОСОБА_2 закрито
за ст. 6 п. 2 КПК у зв'язку
з відсутністю складу злочину.

Таким
чином, ОСОБА_2 у відповідності до вищезазначених норм закону набула право на
відшкодування моральної шкоди.

Згідно
п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.03.2005 року № 4 «Про
судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у
випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються в кратному
співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати, суд при вирішенні цього
питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що діють на
час розгляду справи.

Законом
України «Про державний бюджет України на 2007 рік» розмір мінімальної
заробітної плати з 1 квітня 2007 року становить 420 гривень.

Вирішуючи
питання про розмір суми відшкодування моральної шкоди, суд виходить з того, що
в результаті перебування під слідством та судом позивачка вочевидь зазнала
незручностей, оскільки вимушена була почуватися несправедливо обвинуваченою,
перебування на підписці обмежувало її право на вільне пересування, обмежувало
права громадянки. З урахуванням тривалості та характеру вимушених змін у
звичному укладі життя позивачки, суд вважає, що стягнення на користь позивачки
40740 гривень (420 гривень х 97 місяців), буде розумним та достатнім для
компенсації їй заподіяної моральної шкоди.

На
підставі викладеного, керуючись п. 1) ч. 1 ст. 1, п. 2) ч. 1 ст. 2, ч. 4, 5 ст.
4, ч.3 ст. 13 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду", п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від
01.03.2005 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», ст. ст. 10, 11, 59, 60, 212, 213, 214, 217 ЦПК України,
суд

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити частково.

Стягнути
з Державного казначейства України за рахунок держаного бюджету на користь
ОСОБА_2 40740 гривень на відшкодування моральної шкоди, заподіяної їй
незаконним притягненням до кримінальної відповідальності та перебуванням під
слідством та судом.

В іншій частині
позову - відмовити.

Зобов'язати
Державне казначейство України здійснити виконання цього рішення у строки і у
спосіб, передбачені Порядком виконання Державним казначейством України рішень
суду щодо відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів
дізнання, досудового слідства, прокуратури, а також судів, затвердженим наказом
Державного казначейства України № 8 від 20.01.2005 р.

Судові витрати
віднести на рахунок держави.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької
області через Хортицький районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК
України.