Головуючий у першій інстанції - Швець О.Д.
Справа № 22-ц-1480
Доповідач-Харчук В.М.
Категорія № 27
Апеляційний суд Хмельницької області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17"серпня
2007 року                                                                м.
Хмельницький

колегія  суддів
судової палати у цивільних
справах  апеляційного суду
Хмельницької області

в складі:

головуючого
судді    Харчука В.М.,

суддів: Юзюка
О.М., Гуменюк Н.І

при
секретарі      Філюк А. М.

з участю: сторін

розглянула у
відкритому судовому засіданні цивільну справу № 22-ц-1480 за апеляційними
скаргами ОСОБА_2,
ОСОБА_1 на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 21 березня
2007 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання договору дарування недійсним та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
визнання договору дарування удаваним правочином та виселення, за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 про визнання договору дарування частково недійсним і визнання права
власності на 12 частину квартири, заслухавши доповідача, пояснення апелянта,
дослідивши матеріали справи,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2
про визнання договору дарування недійсним.

Позивач послався
на те, що являвся власником квартири №31 в багатоквартирному жилому будинку
АДРЕСА_1, в якій зареєстрований та проживав з 14 лютого 2003 року.

З відповідачкою
у справі проживав у фактичних шлюбних стосунках з 1999 року. Він хворіє
алкоголізмом і в період лікування його в наркологічному диспансері,
скориставшись його психічним станом, тим, що він не міг вільно виявляти своє
волевиявлення та розуміти в повній мірі значення своїх дій, 26 вересня 2003
року співжителька ОСОБА_2 оформила договір дарування зазначеної квартири на
своє ім'я, привласнила зазначену квартиру. В грудні 2005 року відповідачка
вивезла

всі його речі з
квартири до його сестри.

Тому позивач просив
суд визнати договір дарування спірної квартири від 29.09.2003 року недійсним.

В судових
засіданнях позивач неодноразово змінював та доповнював свої позовні вимоги,
послався на те, що в період проживання у фактичних шлюбних стосунках разом із ОСОБА_2 за спільні
кошти купив квартиру АДРЕСА_2. Договір купівлі-продажу було оформлено на ім'я
ОСОБА_2 і відповідачка зазначену квартиру 20 грудня 2004 року подарувала своєму
синові ОСОБА_3, обіцяла

обміняти спільну
квартиру по вул.Червоноармійській на квартиру по вул. Тімірязєва. Так як він
згоди на дарування спільно придбаної квартири не давав і договором дарування
порушено його право власності, то просив визнати недійсним договір дарування та
визнати за ним право власності на 12 частину квартири АДРЕСА_2.

Що стосується
підстав визнання договору дарування квартири № 31 в будинку АДРЕСА_1 недійсним
, то позивач посилається на те, що договір від 26 вересня 2003 року уклав
внаслідок збігу тяжких обставин (важкого захворювання алкоголізмом) та
внаслідок обману з боку ОСОБА_2
Відповідачка вмовила його укласти такий договір для того, щоб він не зміг,
ніби-то, віддарувати квартиру іншій сторонній особі в період

загострення
захворювання алкоголізмом. Наміру створювати юридичні наслідки дарування у
нього не було.

ОСОБА_2 позову
ОСОБА_1 не визнала, звернулась до суду із зустрічним позовом про визнання
договору дарування удаваним правочином, який приховує договір купівлі-продажу,
та виселення ОСОБА_1 з квартири №31 в будинку АДРЕСА_1. Відповідачка-позивачка
послалась на те, що вона була власницею квартири № 31 в будинку АДРЕСА_1. В
2003 році на прохання ОСОБА_1 зареєструвала його в квартирі, як
квартиронаймача. Хотіла спробувати створити з позивачем сім'ю. Але ОСОБА_1
зловживав спиртними напоями.

В 2003 році
ОСОБА_1 вмовив її продати зазначену квартиру Кам'янець-Подільській міській
раді, яка в свою чергу, повинна була надати цю квартиру йому, як бувшому
військовослужбовцю, що перебуває на квартирному обліку. Кошти за квартиру вона
повинна була передати ОСОБА_1 на розвиток його бізнесу, а ОСОБА_1 повинен був
подарувати квартиру їй.

Вона погодилась,
продала квартиру Кам'янець-Подільській міській раді і квартира була надана
ОСОБА_1 для забезпечення його житлом. Отримані від міської ради кошти вона
повністю передала ОСОБА_1 і лише після цього останній подарував квартиру їй.
Тому фактично між нею та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу
квартири, за яку вона передала позивачу

обумовлену
вартість квартири. Так як ОСОБА_1 продав їй квартиру, за яку отримав кошти, в
квартирі проживає, як квартиронаймач, квартира потрібна для її особистого
проживання, вона попередила позивача про виселення з неї. Але ОСОБА_1
відмовляється виселитись з квартири.

Тому
відповідачка-позивачка просить суд визнати договір дарування зазначеної
квартири від 29 вересня 2003 року удаваним, встановити, що фактично укладений
договір купівлі-продажу квартири і вона являється її власницею з підстав
договору купівлі-продажу, і виселити ОСОБА_1 з її квартири.

Що стосується
квартири АДРЕСА_2, то зазначена квартира куплена за кошти її матері та бабусі
ОСОБА_3 для внука і подарована ОСОБА_3. Будь-якого відношення до зазначеної
квартири ОСОБА_1 не має. Просить  у  позові
ОСОБА_1 відмовити.

Відповідач
ОСОБА_3 позову ОСОБА_1 не визнав, пояснив, що спірна квартира АДРЕСА_2 придбана
на кошти його бабусі, подарована йому матір'ю ОСОБА_2 і ОСОБА_1 будь-якого відношення до квартири не має.
Відповідач також визнав зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2

Рішенням
Кам'янець-Подільського міськрайсуду від 21 березня 2007 року позовні вимоги
ОСОБА_1 .задоволені частково, визнано недійсним договір дарування квартири № 31
в будинку АДРЕСА_1, зареєстрований за № 5968 від 26 вересня 2003 року.

В решті позову
позивачу відмовлено.

В задоволенні
позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній
скарзі на рішення суду ОСОБА_2
посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду,
невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм
матеріального права - cm.cm. 57-58 ЦК УРСР.

Зокрема,
посилання суду на акт судово-психіатричної експертизи та покази свідків зі
сторони ОСОБА_1а щодо збігу тяжких обставин не відповідають обставинам справи.
Суд безпідставно не взяв до уваги показів свідків з її сторони. Суд не дав
оцінки поведінці позивача, який на протязі всього періоду розгляду спору
неодноразово змінював підстави позову. Тому апелянт вважає, що

позивачем не
доведено факту перебування його в тяжкому становищі чи в становищі, коли він не
розумів значення своїх дій під час укладання договору дарування, факту введення
його в оману з її сторони.

Суд не дав
оцінки тому факту, що позивач з лютого 2003 року був зареєстрований в спірній
квартирі в якості квартиранта, а не члена сім'ї, тому факт подальшої реєстрації
його в квартирі не свідчить про збереження його права власності на квартиру.

Свідки з її
сторони ОСОБА_4, ОСОБА_5
та ОСОБА_6 підтвердили, що позивач не проживав в квартирі АДРЕСА_1, а лише був
там зареєстрований. Не відповідають обставинам справи висновки суду про те, що
позивач та вона проживали в квартирі у фактичних шлюбних стосунках та вели
спільне господарство та про укладання договору дарування внаслідок збігу тяжких
обставинах на надто невигідних для себе умовах. Не підтверджуються

доказами
висновки суду щодо укладання договору дарування лише про людське око без наміру
на створення юридичних наслідків.

Тому апелянт
просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову
ОСОБА_1

В апеляційній
скарзі на рішення суду ОСОБА_1 посилається на незаконність рішення в частині
відмови йому у позові щодо визнання права власності на квартиру АДРЕСА_2.
Вважає, що рішення суду в цій частині не відповідає обставинам справи. Суд взяв
до уваги лише свідчення матері відповідачки ОСОБА_7 про те, що вона давала кошти на придбання зазначеної
квартири для внука. Однак будь-яких інших доказів цьому відповідачка не надала.

Тому апелянт
просить змінити рішення суду першої інстанції в цій частині, задовольнити його
позовні вимоги.

Судова колегія
приходить до висновку, що апеляційні скарги апелянтів задоволенню не
підлягають.

Відповідно до cm.cm.10, 60, 307-308 ЦПК України суд
апеляційної інстанції відхиляє апеляційні скарги апелянтів і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та
процесуального права. Суд вирішує спір на засадах змагальності. Кожна сторона
зобов'язана доказами довести
ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи
заперечень.

Відповідно до cm. 57 ЦК УРСР 1963 року, що
діяла на момент укладання між сторонами договору дарування квартири АДРЕСА_1
26.09.2003 року, угода, укладена на вкрай невигідних для однієї із сторін
умовах внаслідок збігу тяжких обставин для цієї сторони, може бути визнана
судом недійсною за позовом потерпілої сторони.

Судом
встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в 2003 році проживали у фактичних шлюбних
стосунках в належній відповідачці на праві приватної власності квартирі № 31 в
будинку АДРЕСА_1. ОСОБА_1 в даній квартирі зареєструвався зі згоди відповідачки
на правах квартиронаймача і перебував на обліку в Кам'янець-

Подільській
міській раді, як звільнений в запас військовослужбовець, для отримання житла.

Тоді ж, за
домовленістю сторін та Кам'янець-Подільської міської ради, ОСОБА_2 1 вересня
2003 року продала зазначену однокімнатну квартиру Кам'янець-Подільській міській
раді за 35683 гривні, договір купівлі-продажу нотаріально посвідчений.
Обумовлену суму коштів ОСОБА_2
повністю отримала, передала зазначену квартиру міській раді і втратила
право власності на неї.

Придбану
квартиру Кам'янець-Подільська міська рада надала для забезпечення житлом
ОСОБА_1, який приватизував її, став власником квартири.

ОСОБА_1 хворіє
алкоголізмом, в період загострення хвороби та проходження курсу лікування, з
метою запобігання відчуженню квартири ОСОБА_1 в зазначеному хворобливому стані
іншим стороннім особам, використання коштів за квартиру на зловживання
спиртними напоями, ОСОБА_2 вмовила
позивача оформити договір дарування квартири на її ім'я.

З цією ж метою,
на вкрай невигідних для себе умовах, внаслідок збігу тяжких обставин
(захворювання алкоголізмом), під час лікування 26 вересня 2003 року ОСОБА_1
подарував зазначену квартиру ОСОБА_2,
однак з квартири не виписався, вважаючи її своїм єдиним житлом. Після
оформлення договору дарування ОСОБА_2
вивезла з квартири речі ОСОБА_1 до його сестри, перешкоджає позивачу в
користуванні квартирою.

Що стосується
позовних вимог ОСОБА_1а О. О. щодо визнання за ним права власності на 12
частину квартири АДРЕСА_2, визнання договору дарування зазначеної квартири
недійсним, то судом встановлено, що зазначену квартиру ОСОБА_2 купила 25 грудня
2001 року до проживання у фактичних шлюбних стосунках із ОСОБА_1 за кошти
матері і подарувала зазначену квартиру синові ОСОБА_3. 20

грудня 2004 року
на законних підставах.

Наведені
обставини повністю підтверджуються дослідженими доказами: договором найму житла
(а.с.17), договором купівлі-продажу квартири між ОСОБА_2 та Кам'янець-Подільською міською радою (а.с.21),
договором дарування квартири ОСОБА_1 ОСОБА_2
(а.с. 91-92), довідкою БТІ (а.с.90), медичною картою ОСОБА_1(а.с.108-120),
висновком амбулаторної судово- психіатричної експертизи стану здоров'я ОСОБА_1
(а.с.128-129), листом відділу обліку та приватизації житла
Кам'янець-Подільської міської ради (а.с. 137), рішенням виконкому
Кам'янець-Подільської міської ради про надання житла ОСОБА_1( а.с.138), ордером
на зазначену квартиру (а.с.139), договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2
від 25 грудня 2001 року та договором дарування зазначеної квартири ОСОБА_2
синові ОСОБА_3. (а.с 56-58), показами свідків, іншими доказами.

Зокрема, свідок
ОСОБА_8 (а.с.169) пояснив, що ОСОБА_1 в 2003 році саме в той час, коли було
укладено договір дарування квартири між ним та ОСОБА_2 проходив у нього курс
лікування від алкогольної інтоксикації. Вже тоді ОСОБА_1 хворів 1-ою стадією
алкоголізму.

Свідки ОСОБА_9
та ОСОБА_10 підтвердили, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 0.0. разом проживали з 2003 року
в спірній квартирі АДРЕСА_1. Аналогічні покази дав свідок Вус С.І. (а.с.175),
який також пояснив, що ОСОБА_1 представив йому ОСОБА_2, як дружину.

Відповідно до
виписки з рахунку ОСОБА_1а у відділенні Ощадного банку за № 150127 кошти з його
рахунку знімала ОСОБА_2, що свідчить про їх довірливі фактичні стосунки людей,
що проживають однією сім'єю.

Відповідно до
повідомлення КБ
„Приватбанк" ОСОБА_2 частинами повністю отримала від Кам'янець-Подільської
міської ради кошти за договором купівлі-продажу квартири.

Відповідачкою ОСОБА_2 суду не надано
переконливих доказів на підтвердження факту передачі коштів за виручену
квартиру ОСОБА_1

Позивачем
ОСОБА_1 також не надано суду будь-яких доказів щодо спільного придбання
квартири АДРЕСА_2.

Суд обґрунтовано
не взяв до уваги показів свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_11 в частині передачі коштів
за виручену квартиру ОСОБА_1

Свідки не можуть
достовірно підтвердити суму переданих коштів, на які цілі ці кошти
передавались.

Цим доказам суду
першої інстанції дав належну оцінку в їх сукупності, ухвалив законне та
обґрунтоване рішення. Підстави до скасування цього рішення в межах доводів
апеляційних скарг апелянтів відсутні.

Тому, керуючись
cm.cm.303, 307-308,
313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні
скарги ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 відхилити, рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 21
березня 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає
чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного
Суду України протягом двох місяців з дня її проголошення.