Справа № 22-1236/2007р.
у 1 інстанції Безбородько В.А.
Доповідач Кукурудз Б.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2007р.                                                                                м.
Івано-Франківськ

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області
в складі:

Головуючого:                                                   Кукурудза
Б.І.

суддів:                                                                Мелінишин
Г.П., Соколовського В.М.

секретаря:                                                         Сем'янчук
С.Й.

з участю

адвоката:
ОСОБА_1

сторін:                                                                представника
апелянта,

представника позивача

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою голови
правління ВАТ ПМК -21 «Лісбуд» на рішення Надвірнянського районного суду 03
вересня 2007 року, -

встановила:

23.02.2007 року
звернувся в суд з позовом до ВАТ ПМК - 21 "Лісбуд" про стягнення
боргу. Свої вимоги мотивував тим, що у 1993 році він вніс у касу відповідача
кошти за 37500 штук цегли та за 10 тон цементу.

На час звернення
до суду сума боргу становила 37600 грн.

Просив ухвалити
рішення, яким зобов'язати ВАТ ПМК - 21 "Лісбуд" повернути йому
виписані та оплачені будматеріали, а у разі їх відсутності, стягнути з
товариства кошти у сумі 37600 грн. та судові витрати.

Рішенням
Надвірнянського районного суду від 3 вересня 2007 року позов задоволено, зобов'язано
ВАТ ПМК-21 "Лісбуд" повернути ОСОБА_2 37500 штук цегли та 10 тон
цементу.

Не погоджуючись
з даним рішенням голова правління ВАТ ПМК - 21 "Лісбуд" оскаржив його
в апеляційному порядку.

В поданій скарзі
апелянт зазначив, що вказане рішення є незаконним, оскільки ухвалене без
встановлення всіх обставин справи та з порушенням норм матеріального права.

Тому просив
оскаржуване рішення скасувати, а по справі ухвалити нове рішення, яким
відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову.

Заслухавши
доповідача, сторони, перевіривши та дослідивши наявні матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних
підстав.

Суд першої
інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення правильно встановив правовідносини між
сторонами, однак не повно і всебічно з'ясував обставини, на які сторони
посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень та неправильно застосував
норми матеріального та процесуального права.

2

Зокрема,
суд прийшов до висновку, щоОСОБА_2. пропустив встановлений законом строк
позовної давності з поважних причин. Оскільки, керівники ВАТ ПМК - 21
"Лісбуд", які часто змінювались, обіцяли йому добровільно повернути
будівельні матеріали, але своїх зобов'язань не виконали, а також з тих підстав,
що позивач часто хворів та перебував на будівництві житла для переселенців з
Чорнобильської зони - 4.

Однак,
зазначені висновки суду першої інстанції є помилковими.

Свої
вимоги позивач обґрунтовував тим, що він у 1993 році вніс у касу ВАТ ПМК-21
"Лісбуд" грошову суму за 37500 шт. цегли та за 10 тон цементу.
Відповідач, незважаючи на неодноразові звернення позивача, зазначені будівельні
матеріали не видав, томуОСОБА_2. був змушений звернутися до суду за захистом
свого порушеного права.

Згідно
ст. 256 ЦК України,
позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного права.

У
відповідності до ст. 257 ЦК
України, для заявлених позивачем вимог позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Якщо
причини порушення строку позовної давності судом буде визнано поважними, то
порушене право підлягає захисту.

Встановлено,
що спірні правовідносини виникли між сторонами у 1993 році.

Як
вбачається з матеріалів справи у 1995 році позивач звертався з листом до
апелянта про видачу йому вище вказаних будівельних матеріалів. Однак до суду за
захистом своїх порушених правОСОБА_2. звернувся тільки у 2007 році.

Доказів,
які б свідчили, щоОСОБА_2 . пропустив строк позовної давності з поважних причин
ним не було надано.

Покази
свідків по справі є суперечливими, тому колегією суддів не беруться до уваги.

У
відповідності до ст. 267 ЦК
України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

При
наведених обставинах, оцінивши та повно і всебічно дослідивши докази по справі,
колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням
норм матеріального і процесуального права, тому воно не може залишатися в силі
та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

На
підставі наведеного, керуючись ст. 267 ЦК
України, ст.ст. 154, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну
скаргу ВАТ ПМК-21 "Лісбуд" задоволити. Рішення Надвірнянського
районного суду від 3 вересня 2007 року скасувати.

Ухвалити
нове рішення, яким у задоволені позову ОСОБА_2 відмовити.

Ухвалу
Надвірнянського районного суду від 28 лютого 2007 року про накладення арешту на
майно ВАТ ПМК "Лісбуд" - 21 на суму 37600 гривень - скасувати.

Ухвала набирає
чинності негайно, але може бути оскаржена протягом двох місяців з часу
проголошення у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Верховного Суду України.