Справа №22ц2337                                                                Головуючий
в суді 1 ін ст. :Ваховський
Категорія 5                                                                                              Доповідач:
УХВАЛА

Іменем України

19
листопада 2007 року             Апеляційний
СУД  ЖИТОМИРСЬКОЇ області в складі

Головуючої     Микитюк О.Ю.

суддів                                                                     Товянської
О.В.,

Омельчука М. І.
при секретарі  Константиновій І.А.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Житомирі цивільну справу

за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та
визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Овруцького районного суду від 03 жовтня 2007 року,

встановив:

В лютому
2006 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_2,  в якій просила визнати,  що побудований в 1960 році житловий будинок в
с. Заріччя Овруцького району є спільною сумісною власністю позивачки,  її покійної матері ОСОБА_3 та покійного брата
ОСОБА_4( в подальшому частково змінила предмет позову і просила визнати будинок
спільною сумісною власністю її та покійного брата ОСОБА_4); визнати за нею
право власності на 1/2 частину даного будинку, ; продовжити строк для прийняття
спадщини після смерті матері ОСОБА_3,
яка померла у 1974 році. В додатковій позовній заяві просила визнати
недійсним розподільчий акт від 17 квітня 1961 року,  згідно якого будинок передано ОСОБА_4 В
обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила,
що вона із матір'ю та братом проживала в с. Заріччя в старій
однокімнатній хаті,  в 1961 році вона з
братом ОСОБА_4 збудувала новий двокімнатний будинок,  де вони проживали разом до 1977 року. Після
одруження ОСОБА_4 з відповідачкою позивачка перейшла жити в стару хату.

Рішенням
Овруцького районного суду від 03 жовтня 2007 року в позові відмовлено за
безпідставністю.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати дане рішення і ухвалити нове
рішення про задоволення позову. Апелянт посилається на невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,  виходячи
з наступного.

Встановлено,  що ОСОБА_3 була головою колгоспного двору
(особистий рахунок НОМЕР_1 в по господарській книзі за 1961-1963 роки) в с Заріччя
Овруцького району. До членів двору належали,
зокрема її діти ОСОБА_1 та ОСОБА_4 В квітні 1961 року відбувся поділ
двору - нова незакінчена будівництвом хата була передана головою двору сину
ОСОБА_4 і на ім'я останнього був відкритий особистий рахунок НОМЕР_2.
Оспорюваний позивачкою розподільчий акт від 17 квітня 1961 року лише
підтверджує факт поділу двору,  але не
створює сам по собі жодних юридичних наслідків.

Відповідно
до  ст. 126 ЦК України 1963
року працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку у майні
двору,  якщо він не менше трьох років
підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства
двору.

ОСОБА_1
в позовній заяві та додатковій позовній заяві визнала,  що з 1977 року вона не проживала у дворі
брата ОСОБА_4,  отже ця обставина не
підлягає доказуванню (ч.1 ст. 61 ЦПК України). Позивачка не надала доказів на
підтвердження того.

2

що після 1977 року вона брала участь своєю
працею   і   коштами
у   веденні   спільного господарства двору ОСОБА_4

Підстави
для продовження строку для прийняття позивачкою спадщини після смерті матері
ОСОБА_3 відсутні,  оскільки в разі смерті
члена колгоспного двору спадкоємство у майні двору не відкривається (ч.1  ст. 563 ЦК
України 1963 року).

Отже,  висновок суду першої інстанції про
безпідставність позовних вимог є обґрунтованим,
норми матеріального та процесуального права застосовані правильно,  а тому рішення залишається без змін.

Керуючись  ст.
ст.  209,  218,  303,
307, 311, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України,  апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Залишити без
змін рішення Овруцького районного суду від 03 жовтня 2007 року.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання нею законної сили.