УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29
серпня 2007 року                                                                                                   м.
Одеса

Судова колегія
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Гончаренко В.М., Оверіної О.В.,

при секретарі Яні І.І.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Одесі апеляційні скарги позивача ОСОБА_1 та
відповідача ОСОБА_2. на
рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 березня 2007 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

встановила:

ОСОБА_1
звернувся до суду до ОСОБА_2.
з позовом про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 25080 грн., та
моральної шкоди в сумі 10000грн., вказуючи на те, що між ними була досягнута
усна домовленість, згідно якої вона зобов'язалась за свій рахунок погасити
існуючу заборгованість по оплаті комунальних послуг квартири АДРЕСА_1 та
зробити ремонт цій квартири, власником якої є ОСОБА_2., а відповідач зобов'язався надати їй одну кімнату в цій
квартирі для проживання до повного повернення витрачених нею грошей на
погашення заборгованості по оплаті комунальних платежів та на ремонт квартири,
з розрахунку орендної плати по 200 грн., на місяць, про що укласти з нею
договір оренди в письмової формі, або відшкодувати їй всі понесені нею витрати.

На виконання
вказаної домовленості з відповідачем вона витратила власні гроші в загальної
сумі 12540 грн., а саме за свій рахунок зробила ремонт у вказаній вище
квартирі, витративши на будівельні матеріали 4190 грн. та на розрахунки за
проведені будівельні роботи 650 доларів США,
а також за свій рахунок погасила борги за комунальні послуги в сумі 5100
грн. та придбала і установила газовий лічильник, на що витратила 500 грн. Але
після проведення нею ремонту і погашення боргів за комунальні послуги, ОСОБА_2.
відмовився укласти з нею договір оренди і запропонував їй вказану квартиру
звільнити, а також відмовився повернути їй витрачені нею гроші, у зв'язку з чим
02.02.2007р. вона змушена була виселиться з даної квартири. Вказаними діями
відповідача їй завдано матеріальну шкоду в сумі 12540 грн., яка згідно ст.230
ЦК України підлягає стягненню в подвійному розмірі, що складає 25080 грн., та
моральну шкоду в сумі 10000 грн.

Представник
відповідача частково визнала позов, а саме в частині стягнення з відповідача на
користь позивача грошей в загальній сумі 4 199, 76 грн., витрачених позивачем
на погашення комунальних платежів та на придбання і установку газового
лічильника. Решту позовних вимог позивача представник відповідача вважала
безпідставними та не доведеними.

Головуючий у першій інстанції Ільченко Н.А.                             Справа №
22ц-2926/2007

Доповідач
Журавльов О. Г.                                                            Категорія
ЦП: 44

2

Рішенням
Приморського     районного суду м.
Одеси   від 28 березня   2007 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені
частково. Стягнуто з ОСОБА_2. па
користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди 4199, 76 грн. та судові
витрати и сумі 81
гри. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційних
скаргах позивач просить зазначене рішення суду першої інстанції скасувати на
направити справу на новий розгляд, відповідач постановити по справі нове
рішення про задоволення його вимог викладених в апеляційної скарги, посилаючись
на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши
матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційних скарг, а
також заперечень на неї, судова колегія вважає, що апеляційні скарги не
підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до
ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення суду без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути
скасоване правильно по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено та сторонами не
заперечується, що з 05.06.2005р. по 02.02. 2007р. ОСОБА_1 проживала в
трикімнатній квартирі АДРЕСА_1, власником якої є ОСОБА_2., де з дозволу останнього займала одну кімнату. За усною
домовленістю між сторонами, ОСОБА_1 зобов'язалася погасити існуючий у ОСОБА_2. борг за
комунальні послуги у рахунок орендної плати за своє проживання в квартирі, з
розрахунку по 200 грн. на місяць. На виконання вказаної домовленості, в грудні
2005 року ОСОБА_1 за свій рахунок погасила наявний у відповідача борг за
комунальні послуги в загальній сумі 3 699, 76 грн. та витратила 500 грн. на
придбання і установку газового лічильника в квартирі АДРЕСА_1.

Таким чином,
судова колегія погоджується з висновком районного суду про відшкодування
позивачу матеріальної шкоди, пов'язаних з погашенням ОСОБА_1 боргу відповідача
за комунальні послуги та придбанням і установкою газового лічильника в квартирі
відповідача.

Висновок
районного суду, що витраченні ОСОБА_1 кошти на ремонт квартири в сумі 4000
грн., мають бути зараховані у рахунок орендної плати ОСОБА_2 за весь час її
проживання в квартирі з 05.06.2005 р. по 02.02.2007р., з розрахунку 200 грн.,
на місяць, є обґрунтованим.

Посилення
позивача в апеляційної скарзі про стягнення з відповідача матеріальної шкоди в
подвійному розмірі понесених нею витрат згідно ст. 230 ЦК України, є
необгрунтованими, оскільки відповідно до ст. 811 ЦК України договір найму (оренди) житла укладається в
письмової формі, а між сторонами, як встановлено судом договір оренди в
письмовій формі не укладався й позивачем не пред'явлено позовних вимог про
визнання будь-якого провочину недійсним.

Доводи позивача,
що вартість зробленого ремонту в квартирі відповідача складає 7440 грн.,
відповідно до копії накладних (а.с. 11-19) не заслуговує на увагу, оскільки
ОСОБА_1 не надано суду оригінали цих фінансових документів, як цього вимагає
ст.60 ЦПК України.

За цих же
підстав судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про
відмову позивачу в вимогах про відшкодування з відповідача моральної шкоди,
оскільки відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України і п.5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 із змінами, внесеними згідно з
Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25.05.2001 року „Про судову
практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди",
позивачем не доведено наявність такої шкоди.

3

Згідно ч.1ст.303
ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції і» межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції

З матеріалів
справи вбачається, що представник відповідача в судовому засіданні частково
визнав позовні вимоги позивача, а саме в частині стягнення з відповідача на
користь позивача грошей в загальній сумі 4 199,76 грн., витрачених позивачем на
погашення комунальних платежів та на придбання і установку газового лічильника.
Також представник відповідача підтвердила, що між відповідачем і позивачем була
досягнута усна домовленість, відповідно до якої ОСОБА_1 зобов'язалась за свій
рахунок погасити існуючу заборгованість по комунальним платежам і зробити
ремонт в одній кімнаті квартири АДРЕСА_1, власником якої є ОСОБА_2., а відповідач
зобов'язався надати ОСОБА_1 одну кімнату в цій квартирі для проживання в
рахунок витрачених нею грошей на погашення заборгованості по комунальним
платежам, з розрахунку орендної плати по 200 грн., на місяць. Позивач дійсно
зробила косметичний ремонт в одній кімнаті квартири, але вартість цього ремонту
не перевищує суму, яку позивач повинна була сплатити відповідачу за їх усною
домовленістю за весь час її проживання в квартирі з 05.06.2005 р. по
02.02.2007р., з розрахунку 200 грн., на місяць. Тому вимоги відповідача
викладені в апеляційної скарзі про відшкодування матеріальних збитків у розмірі
4400 грн., за проживання в його квартирі піднаймачів та інших тимчасових
жильців, а також про стягнення з позивача відповідно до ст.230 ЦК України подвійного
розміру недоотриманих збитків в сумі 8000 грн., не ґрунтуються на матеріалах
справи, оскільки таких вимог ОСОБА_2., а також його представник в суді першої
інстанції не заявляли і предметом судового розгляду не були (а.с.46-48), що не
позбавляє останнього звернутися зі вказаними вимогами до суду.

Виходячи з
наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень
матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а
наведені в скаргах доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких
обставинах апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.
ст. 307 ч. 1 п. 1, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційні
скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
відхилити.

Рішення
Приморського районного суду м. Одеси від 28 березня 2007 року, залишити без
змін

Рішення суду
набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржена
протягом двох місяців безпосередньо до Верховного Суду України з дня набрання
нею законної сили.