Справа № 22- 5540                      Головуючий в 1 інстанції
16                                      Доповідач
РІШЕННЯ

Іменем України

2007р. серпня
7  дня. Апеляційний суд Донецької області
в складі:

головуючого
Пономарьової О.М.

суддів
Бондаренко Л.І.,  Бабенко П.М.  при секретарі Артамоновій C.O.

розглянув у
відкритому судовому засіданні в м. Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою ЗАТ „Горлівськтепломережа"

на рішення
Центрально-міського районного суду м. Горлівка від 14 грудня 2006р.

за
позовом закритого акціонерного товариства „Горлівськтепломережа" до
ОСОБА_1,  ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за послуги теплопостачання.

Заслухавши доповідача,           пояснення            представника     ЗАТ „Горлівськтепломережа",
ОСОБА_1,  перевіривши матеріали
справи, -

ВСТАНОВИВ:

У липні
2007р. Закрите акціонерне товариство „ Горлівськтепломережа" звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_1,  ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за послуги теплопостачання в розмірі 726 грн.,  14 коп.

Рішенням
Центрально -міського районного суду м. Горлівки від 14 грудня 2006р. позовні
вимоги закритого акціонерного товариства „Горлівськтепломережа" до
ОСОБА_1,  ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за послуги теплопостачання задоволені частково.

Стягнуто
з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за комунальні платежі з січня по
квітень 2005р. в розмірі 72 грн.,  32
коп.

Стягнуто
з ОСОБА_2 та з ОСОБА_1 на користь позивача у солідарному порядку заборгованість
за комунальні послуги з жовтня 2005р. по травень 2006р. в розмірі 250
грн.,  52 коп.

В
апеляційній скарзі ЗАТ „Горлівськтепломережа" ставить питання про
скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про стягнення вартості
послуг за теплопостачання в розмірі 726 грн. 14 коп.

Посилались
на те,  що суд неправильно застосував
норму матеріального правам Суд керувався вимогами  ст. 22 Закону України „Про міліцію" про
надання відповідачам 50% знижки по оплаті житлово-комунальних послуг,  оскільки відповідач ОСОБА_1 є працівником
органів МВС.  Суд безпідставно не взяв до
уваги вимоги Законів України „Про Державний бюджет" на 2003-2005
роки,  згідно яким витрати на пільгове
матеріальне і побутове забезпечення,  на
яке згідно Законам України мають право деякі категорії робітників,  надаються за рахунок і в межах бюджетних
асигнувань на утримання цих бюджетних установ. Плата за користування житлом
відноситься до таких витрат. Суд не з"ясував,  що управлінням МВС у Донецькій області були
отримані бюджетні асигнування на вказані витрати,  тому немає підстав для відмови у задоволенні
позову.

Апеляційний
суд вважає,  що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню,  рішення
суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про
часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно
вимогам п.4 ч.1  ст. 309 ЦПК України
підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового
рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або
процесуального права. Згідно ч.2 цієї ж статті ЦПК норми матеріального права
вважаються порушеними або неправильно застосованими,  якщо застосовано закон,  який не поширюється на ці
правовідносини,  або не застосовано
закон,  який підлягав застосуванню.

Висновок
суду першої інстанції про часткове задоволення позову та стягнення
заборгованості тільки за 2005рік не є правильним,  тому рішення суду підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за
послуги теплопостачання 717 грн.,  24
коп.

Згідно
вимогам ч.4  ст.  22 Закону України „Про міліцію"
працівникам міліції та ч.1енам їх сімей надається 50% знижка по оплаті жилої
площі,  комунальних послуг,  а також палива.

Позивач
звернувся до відповідачів з позовом про стягнення заборгованості за
теплопостачання за період 2003р.-2005р. у загальній сумі 726 грн. 14 коп.

Суд
першої інстанції не знайшов їх переконливими,
посилаючись на рішення Констинційного Суду України щодо визнання
неконституційними зупинення дії положень законодавчих актів в частині надання
пільг працівникам міліції.

З
висновком суду погодитись не можна,
оскільки не відповідає нормам матеріального права.

Частиною
3 статті 59 Закону України „Про Державний бюджет України на 2002 рік" та
статтею 78 Закону України „Про Державний бюджет України на 2004 рік" було
передбачено,  що пільги,  щодо знижки плати за користування житлом
(квартирної плати),  надаються у
разі,  якщо грошові доходи працівників
бюджетних установ менше величини прожиткового мінімуму,  встановленого для працездатних осіб. Позивач
не надав доказів того,  що його дохід
менше величини прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб.

Згідно
ч.1  ст. 3 Бюджетного кодексу України
бюджетний період для всіх бюджетів,  що
складають бюджетну систему,  становить
один календарний рік,  який починається 1
січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року. Таким чином,  дія Законів України „Про Державний бюджет
України на 2003 рік" і „Про Державний бюджет України на 2004 рік"
закінчилися відповідно 31 грудня 2003 року і 31 грудня 2004 року.

Положення
ч.3  ст. 59 Закону України „Про Держаний
бюджет України на 2003 рік" щодо- порядку надання пільг відносно знижки
плати за користування житлом визнані неконституційними Рішенням Конституційного
Суду України від 17 березня 2004 року №7-рп/2004,  тобто поза межами бюджетного 2003 року; тому
відсутні підстави для надання відповідачам 50% знижки за користування житлом за
2003 рік і нарахована за 2003 рік заборгованість підлягає стягненню з
відповідачів.

Положення
ч.3  ст. 78 Закону України „Про Державний
бюджет України на 2004 рік" щодо порядку надання відповідачам вказаних
пільг визнано неконституційним Рішенням Конституційного Суду України від 1
грудня 2004 року № 20-рп/2004,  тобто в
межах відповідного бюджетного року. Положення вказаного закону втратили
чинність з дня ухвалення Рішення Конституційним Судом України,  тобто з 1 грудня 2004 року,  і тому встановлена  ст. 22 Закону України „Про міліцію" 50%
знижка по оплаті за користування житлом підлягає застосуванню за період з 1 по
31 грудня 2004 року.

Конституційним
Судом України Рішення відносно конституційності положень Закону України „Про
Державний бюджет України на 2005 рік" щодо порядку надання відповідачам
вказаних пільг не ухвалювалося,  тому у
2005 році діє вимога Закону України „Про Державний бюджет України на 2005
рік" про зупинення вказаних пільг і 50% знижка по оплаті за користування
житлом до відповідачів застосуванню не підлягає.

Відповідачу
ОСОБА_1 на його доньки квартира в місті Горлівки належить на праві спільної
часткової власності: по 1/2 частині кожному,
що підтверджується відповідним свідоцтвом.

Відповідачка
ОСОБА_2 не є співвласником квартири,
тому судом першої інстанції неправильно стягнуто з ОСОБА_2
заборгованість за послуги теплопостачання. В задоволенні позову до неї
необхідно відмовити.

Згідно  ст. 360 ЦК
України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової
власності зобов'язаний брати участь у витратах за надання послуг.

Враховуючи
викладене в сукупності,  апеляційний суд
вважає,  що з відповідача ОСОБА_1 на
користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості. Стягненню підлягає:
717 грн.,  24 коп. - сума
заборгованості,  крім суми заборгованості
за грудень 2003р. з урахуванням 50% знижки.

Керуючись  ст.
ст.  303,  304,
307 ч.1 п.2,  309 ч.1 п.4,  313,
316,  317,  319 ЦПК України,  апеляційний суд

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу закритого акціонерного товариства „Горлівськтепломережа"
задовольнити частково.

Рішення
Центрально-міського районного суду м. Горлівка від 14 грудня 2006р. скасувати.

Позов
закритого акціонерного товариства „Горлівськтепломережа" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за послуги теплопостачання задовольнити частково.

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь закритого акціонерного товариства
„Горлівськтепломережа" заборгованосте за послуги теплопостачання в розмірі
717 гри.,  24 коп. та судові витрати в
розмірі 81 гри.

В
задоволенні позову закритого акціонерного товариства „Горлівськтепломережа до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання відмовити.

Рішення
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено у
касаційному порядку шляхом подання скарги безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня проголошення .