Справа № 22 ц-4822007 рік                                        Головуючий
у 1 інстанції Гімон М. М.
12                                                                                            Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21
серпня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного
суду Донецької області в складі:

головуючого Ігнатоля
Т.Г.

суддів
Кочегарової Л.М. ,  Кучерявої В.Ф.

при
секретарі Лепеха А.С.  розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  Докучаєвської міської ради про
виселення,  визнання недійсними рішень
виконавчого комітету Докучаєвської міської ради,  свідоцтва про право власності,  державних актів на право власності на
земельну ділянку,  договору купівлі -
продажу недобудованого будинку,
відшкодування моральної шкоди,
стягнення платні за проживання та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про визнання недійсними договору купівлі - продажу недобудованого
будинку і рішень виконавчого комітету Докучаєвської міської ради,  відшкодування моральної шкоди за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Іллічівського районного суду М. Маріуполя від 22
грудня 2006 року та за апеляційними скаргами ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на додаткове
рішення того ж суду від 20 квітня 2007 року , -

встановила :

Рішенням
Іллічівського районного суду М. Маріуполя від 22 грудня 2006 року позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.

Визнані
недійсними свідоцтво про право власності на жилий будинок АДРЕСА_1,  видане Докучаєвською міською радою 28.09.1998
року за №219 на ім"я ОСОБА_2 ,  а
також державний акт на право приватної власності на землю по АДРЕСА_1 ,  виданий на ім"я ОСОБА_2 29.07.1999 року
за "№385.

Визнані   недійсними
рішення  виконкому Докучаєвської
міської ради  №193 від

1998
року про переоформлення недобудованого жилого будинку по
АДРЕСА_1 зі ОСОБА_4   на ім. »я   ОСОБА_2,
а також рішення   №161 від

1999
року в частині виділення та передачі у приватну власність
земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0, 0648 га ОСОБА_2.

Визнані
недійсними угода купівлі - продажу будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки за
цією ж адресою площею 0, 648 га ,
укладена 25.08.2004 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та посвідчена

приватним
нотаріусом ОСОБА_5,  а також державний
акт на право власності на земельну ділянку,
виданий на ім"я ОСОБА_3 3.09.2004 року та зареєстрований за № 755.

Виселені
без надання іншого жилого приміщення з будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2 і ОСОБА_3.

У
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди та
стягнення платні за користування будинком відмовлено.

Стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2500 грв.

В задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання

недійсними    угоди           купівлі           -           продажу          недобудованого          будинку

АДРЕСА_1
від 24.04.1997 року,  рішень виконавчого
комітету Докучаєвської міської ради №114 від 26.03.1997 року,  №134 від 23.04.1997 року,  №271 від 24.12.11997 року,  а також у задоволенні позову про
відшкодування моральної шкоди -відмовлено.

Арешт з
будинку АДРЕСА_1 Донецької області,
накладений ухвалою Докучаєвського міського суду від 28.10.1998 року
-знятий.

Додатковим
рішенням Іллічівського районного суду М. Маріуполя від 20.04.2007 року
доповнено рішення даного суду від 22.12.2006 року. Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 4722 Ігрв.

Стягнуто
з ОСОБА_2 витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в
розмір 30 грв.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду від 22.12 .2006 року
в повному обсязі і направити справу на новий розгляд до Докучаєвського
районного суду у новому складі,
посилаючись на те,  що рішення
суду постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права,  висновки суду не відповідають матеріалам
справи.

В
апеляційній скарзі на додаткове рішення Іллічівського районного суду М.
Маріуполя від 20.04.2007 року ОСОБА_3
і ОСОБА_2 просять скасувати зазначене рішення,  посилаючись на порушення судом норм
процесуального права.

Заслухавши
суддю - доповідача,  відповідачів ОСОБА_2
і ОСОБА_3,  а також їх представника ОСОБА_6,
представника Докучаєвської міської ради Анцифірову О.В.,
які підтримали доводи апеляційних скарг і просили рішення
скасувати,  позивачку ОСОБА_7 і її
представника ОСОБА_8,  які просили рішення залишити без зміни,  перевіривши матеріали справи в межах доводів
апеляційних скарг та вимог,  заявлених у
суді першої інстанції,  колегія суддів вважає,  що апеляційні скарги не підлягають
задоволенню з таких підстав.

У
відповідності з ч.1  ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог,  заявлених у
суді першої інстанції.

Судом
встановлено і це підтверджується матеріалами справи,  що 25.04.1997 року ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_4
не закінчений будівництвом,  40%
готовності,  жилий будинок по
АДРЕСА_1,  який належав продавцю на
підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для
будівництва жилого будинку на праві особистої власності від 22.04.1997 року. (
а.с. 4, 273-275т.1)

Продаж
здійснено на підставі рішення Докучаєвської міської ради №134 від 23.04.1997
року(а.с.  83 т. 1).

На
момент продажу будинку продавець ОСОБА_4 у шлюбі із ОСОБА_9 не перебував. Шлюб
між ними розірваний 21.01.1988 року,  про
що свідчить актовий запис про розірвання шлюбу (а.с.  85 т.1).

Після
посвідчення договору купівлі -прродажу недобудованого будинку, 7 червня 1997
року був зареєстрований шлюб між ОСОБА_4 і ОСОБА_2 ( а.с.  26, 163 т.1).

ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_4 помер (а.с. 226 т.1).

Після
смерті ОСОБА_4 у будинок прописалася і вселилася ОСОБА_2,  не укладаючи договору найму жилого приміщення
Із ОСОБА_1

30.07.1998
року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про виселення ОСОБА_2 із спірного
будинку,  а ОСОБА_2 дала розписку про
згоду виселитися з нього (т. 1 а.с. 2,
8).

У    жовтні 1998 року ОСОБА_2      пред»явила зустрічний позов про визнання
,  недійсним договору купівлі - продажу
будинку    між ОСОБА_4    і ОСОБА_1(а.с. 21, 141 т.1)

Рішенням
Докучаєвської міської ради від 26.08.1998 року № 193 недобудований жилий
будинок АДРЕСА_1 готовністю 70% був переоформлений зі ОСОБА_4 на ОСОБА_2
(а.с.  321 т.1).

На
підставі рішень Докучаєвської міської ради № 219 і № 220 від 23.09.1998 року
був затверджений акт прийомки спірного будинку в експлуатацію за заявою ОСОБА_2
і на її ім»я і визнане за нею право власності на будинок з видачею свідоцтва
про право власності від 28.09.1998 року,
яке зареєстроване у БТІ за №3548 ( а.с.
374, 375,  316, 356 т.1).

Рішенням
Докучаєвської міської ради від 21.10 1998 року №253 рішення цієї ж ради
№219   і №220 скасовані ( а.с.  25 т.1).

28.10.1998
року ухвалою Докучаєвського районного суду був накладений арешт на спірний
будинок( а.с.  28 т.1)

На
підставі рішення Докучаєвської міської ради від № 161 від 28.07.1999 року
ОСОБА_2 отримала 29.07.1999 року державний акт про право власності на землю по
АДРЕСА_1 ( а.с. 317- 318 т.1).

25.08.2004
року ОСОБА_2 продала спірний будинок ОСОБА_3 на підставі договору купівлі -
продажу,  посвідченого нотаріально
приватним нотаріусом ОСОБА_10(а.с. 356-357, 364-367 т.1)

3.09.2004
року ОСОБА_3 отримала
державний акт про право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 на своє ім»я
( а.с.  109-111 т.2).

Колегія
суддів вважає,  що суд першої
інстанції,  розглядаючи справу,  повно,
всебічно і об"єктивно перевірив доводи сторін,  встановленим фактам і доказам дав правильну
оцінку і вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права,  що підлягають застосуванню до даних
правовідносин.

В
рішенні повно відображені обставини,  що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є
вичерпними,  відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними доказами,
дослідженими в судовому засіданні

Висновки
суду про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсними свідоцтва
про право власності на спірний будинок та державного акту про право власності
на земельну ділянку на ім»я ОСОБА_2; про визнання недійсними рішень
Докучаєвської міської ради від 26.08.1998 року про переоформлення спірного
будинку зі ОСОБА_4 на ОСОБА_2 ,  а також
рішення від 28.07.1999 року про виділення земельної ділянки у приватну
власність на ім. »я ОСОБА_2; про визнання недійсною угоди купівлі - продажу
спірного будинку,  укладеної між ОСОБА_2
і ОСОБА_3 та про виселення ОСОБА_2 і ОСОБА_3 із спірного будинку та про відмову
у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі - продажу
недобудованого будинку між ОСОБА_4 і ОСОБА_1,
про визнання недійсними рішень Докучаєвської міської ради про дачу згоди
на продаж спірного будинку,  колегія
суддів вважає правильними ,  оскільки .
встановлено,  що на момент укладення
угоди ОСОБА_4 не перебував у шлюбі зі ОСОБА_9 і тому її згоди на відчуження
будинку не було потрібно,  а шлюб між
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був укладенний після посвідчення договору купівлі-продажу
спірного будинку.

Відповідачка
не жила у будинку на час укладення договору,
прописалася у будинок після смерті ОСОБА_4,  договір найму жилого приміщення з власником
не укладала,  а тому вона підлягає
виселенню із спірного будинку без надання іншого жилого приміщення,  оскільки створює перешкоди для проживання у
будинку його власниці ОСОБА_1

Позовних
вимог та доказів про те,  що спірний
будинок був спільною власністю ОСОБА_4 і ОСОБА_2,  що ОСОБА_2 особистими коштами чи іншим майном
приймала участь у створенні спірного спільного майна суду не надано.

Не
надано суду доказів про те,  що на момент
укладення договору купівлі -продажу ОСОБА_4 не розумів значення своїх дій,  що підтверджується висновком судової
психіатричної експертизи.

Рішення Докучаєвської міської ради про переоформлення недобудованого жилого

* будинку зі ОСОБА_4   на ім. "я
ОСОБА_2 від 26.08.1998 року    і про
видачу їй

свідоцтва про право власності на спірний будинок,  про передачу у власність земельної

ділянки і видачу
державного акту про право власності на землю від 28.07.1999 року,    не

відповідають
вимогам закону,  оскільки на момент
прийняття зазначених рішень власником вказаного в рішенні майна на підставі
цивільно - правової угоди була ОСОБА_1,
права якої цими рішеннями були порушені. З цих же підстав визнаний
недійсним і державний акт про право власності на земельну ділянку,  виданий на ім"я ОСОБА_2

Договір
купівлі - продажу будинку,  укладений між
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 обґрунтовано визнаний судом недійсним,  оскільки на момент його укладення ОСОБА_2 не
була законною власницею будинку ,  а
правовстановлюючі документи,  видані на
на ім"я ОСОБА_2   на даний будинок
визнані судом недійсними.

Оскільки
ОСОБА_3 не
набула права власності на земельну ділянку,
недійсним є і державний акт про право власності на землю.

Проживання
ОСОБА_3 у спірному
будинку створює перешкоди для вільного розпорядження і володіння ним законній
власниці його ОСОБА_1,  у зв"язку з
чим Кондакова підлягає
виселенню без надання іншого жилого приміщення.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_2 не наведені нові доводи,  факти та обставини,  які не були предметом розгляду суду першої та
могли б вплинути на правильність його висновків в межах заявлених ОСОБА_2
позовних вимог.

Згідно
зі  ст. 308 ЦПК України апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без зміни,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального
і процесуального права.

З
урахуванням викладеного колегія суддів вважає,
що рішення суду як таке , що відповідає вимогам матеріального і
процесуального права є законним і обгрунтованим і підстав для його скасування
немає.

Доводи
апеляційних скарг ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про незаконність додаткового рішення суду
від 20.04.2007 року у зв"язку з порушенням норм процесуального права є
безпідставними.

У
відповідності зі  ст.  220 ЦПК України суд , що ухвалив рішення може
за заявою осіб,  що беруть участь у
справі,  чи з власної ініціативи ухвалити
додаткове рішення,  якщо стосовно якої -
небудь позовної вимоги,  з приводу якої
сторони подавали докази і давали пояснення,  не ухвалено ішення,  якщо суд,
вирішивши питання про право,  не
зазначив точної суми грошових коштів,
які підлягають стягненню і якщо не вирішене питання про судові витрати.

Суд
ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням
сторін. їх присутність не є обов"язковою.

Як
вбачається з матеріалів справи,  рішенням
суду від 22.12.2006 року визнаний недійсним договір купівлі - продажу будинку
АДРЕСА_1 та земельної ділянки за цією ж адресою,  укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_3

Згідно з даним
договором ОСОБА_3 сплатила
ОСОБА_2 47221, 00 грв.

У
відповідності зі  ст. 2.16 ЦК України у разі
недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все,  що вона одержала на
виконання цього право чину.

Суд при
прийнятті рішення не вирішив питання про стягнення з ОСОБА_2 суми,  отриманої нею за договором від ОСОБА_3 і не вирішив
питання щодо стягнення судових витрат на інформаційно - технічне забезпечення
розгляду справи. Тому,  ці питання на
законних підставах вирішено шляхом прийняття додаткового рішення.

Про день
і час розгляду справи сторони були належним чином повідомлені (т.2 а.с. 338,
341, 343),  а тому їх неявка не була
перешкодою для прийняття судом додаткового рішення.

Керуючись  ст.
ст. 303, 307, 308, 313 -314 ЦПК України,
колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на рішення Іллічівського районного суду М. Маріуполя від 22
грудня 2006 року  та апеляційні  скарги
ОСОБА_2  і

ОСОБА_3
на додаткове рішення цього ж суду від 20 квітня 2007 року відхилити.

Рішення
Іллічівського районного суду М. Маріуполя від 22 грудня 2006 року і додаткове
рішення цього ж суду від20 квітня 2007 року залишити без зміни.

Рішення
апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржене
протягом двох місяців з дня набрання чинності шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної інстанції.