Справа № 22-ц-1345                                       Головуючий у 1-й
інстанції Моісеєнко О.М.
Категорія 19                                                     Суддя-доповідач
УХВАЛА

іменем     України

06
листопада 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах

апеляційного
суду Сумської області в складі:

головуючого
-Попруги С.В.,

суддів                                    - Сибільової
Л. О., Кононенко О.Ю.,

з участю
секретаря судового засідання - Рой
Я.М.

та осіб,
які беруть участь у справі - відповідача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на
рішення Сумського районного суду Сумської області від 04 вересня 2007 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,

встановила:

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 04 вересня 2007 року
стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 81 грн. судових витрат по справі.

В іншій частині
позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права,
просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким здійснити розподіл судових
витрат у відповідності до закону. Зазначає, що позивачка сама відмовилась
отримати від нього 1000 гр., які є предметом спору і які він отримав від неї на
законних підставах. Зазначеним рішенням суду відмовлено позивачці у задоволенні
позовних вимог, але, всупереч ст. 88 ЦПК України, суд першої інстанції
безпідставно стягнув з нього судові витрати.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта та його
представника, які підтримали скаргу з мотивів, в ній викладених, дослідивши
матеріали справи та перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

ОСОБА_3, звернувшись до суду з зазначеним позовом,
мотивувала свої вимоги тим, що між нею та відповідачем ОСОБА_1 вирішувалось
питання про укладення мирової угоди при розгляді іншої цивільної справи за
позовом ОСОБА_1 до неї, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ВГІРФО Сумського райвідділу УМВС
України в Сумській області про виселення з квартири, вселення в квартиру,
встановлення порядку користування квартирою та іншими вимогами. В рахунок
майбутньої мирової угоди вона передала відповідачу 1000 грн. Мирова угода
укладена не була, і справа закінчилась постановлениям
судом рішення. 1000 гр. відповідач їй не повернув. В зв"язку з цим
просила стягнути з ОСОБА_1 1000 грн. на відшкодування майнової шкоди та 10000
грн. на відшкодування моральної шкоди, яку мотивувала тим, що відповідач
безпідставно заволодів її коштами, завдавши душевних страждань.

В подальшому в судовому
засіданні відповідачка змінила позовні вимоги у зв"язку з поверненням
їй відповідачем 1000 грн., просила стягнути з ОСОБА_1 10000 грн. на  відшкодування моральної шкоди та понесені нею
судові витрати.

При винесенні рішення про стягнення з відповідача 81 гр. судових витрат на
користь позивачки, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач повернув
позивачці кошти після звернення її з позовом до суду, а моральна шкода
задоволенню не підлягає.

Цей висновок
суду відповідає вимогам процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що між сторонами розглядалась справа за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ВГІРФО Сумського РВ УМВС України
в Сумській області про виселення з квартири, спонукання до зняття з реєстрації
в ній, вселення в квартиру, зобов"язання не перешкоджати в користуванні
квартирою, встановлення порядку користування нею, стягнення 1800 грн. не
отриманої мінімальної заробітної плати та 10000 грн. на відшкодування моральної
шкоди. Під час розгляду зазначеної справи сторонами складались проекти мирової
угоди. В рахунок виконання мирової угоди 17 травня 2007 року позивач передала,
а відповідач отримав 1000 грн. Мирова угода між сторонами не була укладена, і
по зазначеній справі судом 11 червня 2007 року постановлене рішення, яке було
змінене ухвалою апеляційного суду Сумської області від 7 серпня 2007 року.

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, якщо позивач не підтримує своїх вимог
унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою
позивача присуджує стягнення всіх понесених ним витрат у справі з відповідача.

Доводи апелянта про те, що суд відмовив позивачці у задоволенні позову в
повному обсязі, а тому незаконно стягнув з нього на її користь судовий збір та
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи за вимоги
майнового характеру, є безпідставними. Позивачка сама змінила позовні вимоги,
відмовившись від вимоги в частині стягнення 1000 гр. Відповідач сплатив
зазначені кошти позивачці після її звернення з позовом до суду та сплати
судових витрат. Доказів тому, що він вживав заходів до повернення їй спірних
коштів, відповідач не надав.

З урахуванням цього рішення суду в частині стягнення судових витрат є
законним, інші доводи апеляційної скарги його також не спростовують.

Керуючись ст.ст.
303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 04
вересня 2007 року в даній справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і
може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.