АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем  України

31   жовтня 2007 року

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого
- судді                             Франовської
К.С.

суддів                                                     Широкової
Л.В.

Товянської О.В.
при секретарі судового

засідання                                                Забеліній
О.О.

з участю

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.  Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1,  подану на рішення Корольовського районного
суду м. Житоіиира від 04 липня 2007 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1
до відкритого акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія
"Житомиробленерго",  відкритого
акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз",  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсними
договору про користування електричною енергією та договору про надання послуг
газопостачання,  -

встановила:

У травні
2006 р. ОСОБА_1  звернулась до суду з
позовом,  просила визнати недійсними
договір про користування електричною енергією та договір про надання послуг
газопостачання на будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1. Посилалась на те,  що їй на праві приватної власності належить
будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка загальною площею 0, 0964 га. Відповідачі
уклали договори з іншими особами,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користування електричною енергією та
газопостачанням,  які не мають ніякого
відношення до будинку,  не мають права
власності на будинок та не зареєстровані за вказаною адресою,  а тому не мають правового статусу споживачів
електричної енергії та газу. Дії відповідачів по укладенню договорів,  вона розцінює як порушення її прав та
законних інтересів,  як власника вказаних
будинку та земельної ділянки. При укладенні зазначених договорів,  вона не давала дозволу та з нею не
погоджували межу експлуатаційної відповідальності,  тому вона не може нести відповідальності за
недбале використання енергоносіїв,
про,  що були повідомлені
відповідачі. У неї с всі
підстави побоюватися пошкодження або знищення свого майна,  яке знаходиться на земельній ділянці за вказаною
адресою.

Рішенням
Корольовського районного суду м. Житомира від 04 липня 2007 р. ОСОБА_1  у позові відмовлено за безпідставністю.

Справа №
22ц/1877                                                           Головуючий
у суді 1 -ї інстанції Котік Т.С.

Категорія   16                                                                     Суддя-доповідач
Франовська К.С.

2

В  апеляційній
скарзі  ОСОБА_1   просить
рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення її позовних вимог,
посилаючись невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи.

Зокрема,  ОСОБА_1
вважає,  що висновок суду про те,  що за нею зареєстровано право власності на
житловий будинок площею 37 м2,  який
розташований на земельній ділянці 1470 м2 по АДРЕСА_1 є помилковим,  оскільки вона є власником всього житлового
комплексу,  що підтверджується довідкою
БТІ від 05.05.1991 р. Це також підтверджується рішенням Житомирської міської
ради від 02.07.2003 р. за № 219 та рішенням Житомирської міської ради від
23.04.2004 р. за № 225. Вона зареєстрована за вказаною адресою та користується
даними приміщеннями як власник. ОСОБА_1
вважає,  що діями відповідачів
порушено її право власності,  передбачене
п.2  ст. 386 ЦК України. Крім того,  позивач,
на обгрунтування апеляційної скарги посилається на порушення умов
укладання оспорюваних договорів,  на що
суд,  ухвалюючи рішення,  уваги не звернув.

Перевіривши
законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги,  колегія суддів
приходить до висновку про те,  що
апеляційна скарга задоволенню не підлягає ,
виходячи з наступного.

Відповідно до вимог чинного законодавства,
правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з
наслідками,  передбаченими законом.

Звертаючись
до суду з позовом про визнання договорів,
укладених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з ВАТ ЕК «Житомиробленерго» та ВАТ
«Житомиргаз» про надання послуг,
недійсними,  позивач не зазначила
визначених законом правових підстав для визнання правочину недійсним.  Обґрунтовуючи вимоги,  ОСОБА_1
посилалась на те,  що ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 не є ні власниками будинку ,  ні
його користувачами ,  ' тому підприємства-постачальники
не мали права укладати з ними договір по наданню послуг.

Вирішуючи
спір,  суд встановив,  що позивач ОСОБА_1  у 1991 році набула права власності на жилий
будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_4 . Відповідачі
ОСОБА_2 та ОСОБА_3,  єдиноутробні брат та
сестра позивачки,  вселились в будинок за
життя матері і з її дозволу прибудували кожен до будинку окремі прибудови ,  у яких і проживають,  у зв»язку з чим ними укладено договори на
отримання послуг газо- та електропостачання. Зокрема,  матеріалами справи доведено,  що роботи по газифікації проведено у 1989
році і проектні роботи замовлялись та оплачувались ОСОБА_4  та ОСОБА_3 Прибудови прийняті в експлуатацію
рішенням міськвиконкому від 23.04.2004 року і зареєстровані на власника
ОСОБА_1  ,  проте її право власності оспорено ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 в судовому порядку.

Відмовляючи
у позові ОСОБА_1 ,  суд першої інстанції
правильно виходив з того,  що відповідачі
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на законних підставах вселились у будинок,  зареєстровані в ньому як постійно
проживаючі,  відтак є користувачами,  що дає їм право на укладення договорів на
постачання електроенергії та газу ,
відповідно існуючих Правил постачання цих послуг та Закону України « Про
захист прав споживача». Споживачі послуг мають окремі лічильники,  оплату проводять лише за спожиті послуги
відповідно до умов укладених договорів.

Крім
того,  позивач ОСОБА_1  не подала доказів на обгрунтування вимог про
порушення в результаті укладення оспорюваних договорів її прав власника. Як
встановлено,  власністю вона не
користується,  проживає у м. Києві,  а набувши прав власника будь-яких заяв щодо
електро- та газопостачання до прибудов вона підприємствам- надавачам послуг не
подавала.

з

За таких
обставин,  ухвалене судом рішення є
законним,  обгрунтованим,  підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись  ст.
ст.  303-304,  307,
313-315 ЦПК України,  колегія
суддів,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити .

Рішення
Королівського районного суду м. Житомира від 04 липня 2007 року

залишити без
зміни..

Ухвала
може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного
суду.