Справа № 2-289 2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

04 червня 2007 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі

головуючої судді
Максименко Л.В.

при секретарі  Павленко
Т.І.

з участю адвоката      ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Гадяч цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, Гадяцька державна нотаріальна контора
про розірвання договору дарування,

встановив:

В лютому 2007 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про
розірвання договору дарування, вказуючи, що в червні 1992 року вона подарувала
1/2 частину будинку АДРЕСА_1 своїй дочці ОСОБА_4. У вказаному будинку також
проживав її племінник ОСОБА_3 разом з своєю дружиною ОСОБА_4, який допомагав
позивачу та піклувався про неї. Перебуваючи в добрих стосунках з племінником в
лютому 1994 року ОСОБА_2 іншу частину будинку передала по договору дарування
йому у власність. При цьому позивачка підписала договір дарування , але думала,
що підписує договір довічного утримання. Про те, що був підписаний договір
дарування вона дізналася тільки після того як останній рік ОСОБА_3 та його
дружина стали погано відноситися до неї. Вони постійно її ображали, погрожували
вигнати або вбити, неодноразово наносили їй побої, в зв'язку з чим зверталася
до міліції з заявою про притягнення їх до кримінальної відповідальності, але в
порушенні кримінальної справи її було відмовлено. їй зараз 89 років, а на день
посвідчення договору було 76 років, тобто вона була людиною похилого віку.
Вважає, що договір дарування посвідчений помилково і його потрібно розірвати.

Предметом позовних вимог є розірвання договору дарування 1/2 частини
будинку, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3

ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримала, суду пояснила, що сім'я
племінника постійно її ображає, умови проживання є нестерпними, тому просить
судового захисту.

Представник позивача ОСОБА_4 просила договір дарування розірвати, так як
під час укладення договору вважалося, що укладався договір довічного утримання.
Про те, що був укладений договір дарування дізналися нещодавно, після того як
сім'я ОСОБА_2 почала вчиняти насильницькі дії щодо матері.

ОСОБА_3 заперечував проти задоволення позову, суду пояснив, що сплатив
ОСОБА_4. 2 млн.
крб., після чого остання дала згоду на дарування частини будинку
її матір'ю.

Завідуюча Гадяцькою державною нотаріальною конторою Антонова Т.В. проти задоволення позову заперечувала за відсутністю підстав для
розірвання.

Судом встановлено, що 12 лютого 1994 року державним нотаріусом Гадяцької
державної нотаріальної контори посвідчено договір дарування, за яким ОСОБА_2
подарувала, а ОСОБА_3 прийняв у дар 1/2 частину будинку , що знаходиться
АДРЕСА_1. Договір підписано в присутності нотаріуса, встановлено особи сторін
та їх дієздатність.

В січні 1994 році ОСОБА_2 Полтавським МБТІ була видана
довідка-характеристика на будинок АДРЕСА_1 для пред'явлення в державну
нотаріальну контору з метою відчуження частини будинку.

Відповідно даних технічного паспорту власниками домоволодіння АДРЕСА_1
станом на лютий 1998 року є ОСОБА_3 та ОСОБА_4, яким належить по 1 / 2 частині
вказаного домоволодіння.

В грудні 1993 р. ОСОБА_4 написала ОСОБА_3 розписки, за якими не
заперечує проти дарування ОСОБА_2 частини будинку ОСОБА_3(а.с. 29-30).

В серпні 2001 року ОСОБА_2 відмовлено в порушенні кримінальної справи за
ст. 6 п. 2, 99 КПК України по факту нанесення їй тілесних ушкоджень.

Згідно повідомлення Гадяцького РВ ОСОБА_3 на протязі 2006-2007 pp. до адміністративної відповідальності не притягувався.

Судом встановлено, що між сторонами існують цивільні правовідносини, які
випливають з договору дарування.

2

Відповідно ч.9 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до договорів,
що були укладені до 1 січня 2004 року і продовжують діяти після набрання
чинності ЦК України, застосовуються правила цього Кодексу щодо підстав, порядку
і наслідків зміни або розірвання договорів окремих видів незалежно від дати їх
укладення.

Відповідно ст. 728 ЦК України до вимог про розірвання договору
дарування застосовується позовна давність в один рік.

Згідно ст..267 ЦК України позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення, сплив позовної
давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

Стороною відповідача в судовому засіданні заявлено про відмову у позові в
зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Сторона позивача посилається на те, що їм було невідомо про укладення саме
договору дарування, а вказана обставина стала відомою лише у 2006 році. Вказані
доводи спростовуються матеріалами справи, з якої вбачається, що
довідка-характеристика була видана ОСОБА_2 для відчуження своєї частини
будинку, а даному випадку дарування своєму племіннику, а не договору довічного
утримання, що свідчить про волевиявлення дарувальника ще до укладення договору.
Доказів про намір укладення договору довічного утримання стороною позивача не
надано і судом не встановлено. Як вбачається з розписок, даних ОСОБА_4 в грудні 1993 р. остання не заперечувала проти дарування її матір'ю частини
будинку ОСОБА_3(а.с. 29-30), а отже вказаний факт був відомий як позивачу, так
і представнику позивача. Крім того, в судовому засіданні свідки зі сторони
позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 показали суду, що ОСОБА_2 повідомляла їм в 2001
році про те, що вона подарувала частину будинку племіннику. З наведених фактів
випливає, що і позивачу і представнику по справі було відомо про укладення саме
договору дарування в 1994 р. на ім'я ОСОБА_3, а тому суд не вбачає підстав для
поновлення строків позовної давності.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що позов не може бути задоволений,
так як позивачем не додано доказів, що підтверджували б поважність причин
пропущення строку позовної давності, тому в задоволенні позову слід відмовити
саме з цих підстав та в зв'язку з заявою відповідача про відмову в позові за
пропуском позовної давності.

Керуючись ст. 256, 267 ч.3,4, 728 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212 - 215,
223 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, Гадяцька державна
нотаріальна контора про розірвання договору дарування залишити без задоволення.

Зняти арешт з 1 / 2 частину будинку, який належить ОСОБА_3, що знаходиться
за адресою АДРЕСА_1 та заборону державному нотаріусу Гадяцького району,
приватним нотаріусам проводити будь-які нотаріальні дії по відчуженню вказаної
частини будинку, накладені згідно ухвали Гадяцького райсуду від 3 березня 2007
року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду
Полтавської області через Гадяцький районний суд шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до
апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.