УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01
жовтня 2007 рік                                                                                                     м.  Одеса

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в
складі:

головуючого
Ступакова О.А.

суддів:
Кварталової A.M.,
Станкевича В. А.

при
секретарі Сутула Я.Б. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі
цивільну по справі за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства
«Електронмаш» про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу затримки
розрахунку під час звільнення та морального збитку за апеляційною скаргою
відкритого акціонерного товариства «Електронмаш» на рішення Київського
районного суду м.  Одеси від 20 березня
2007 року,

встановила:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом про поновлення його на роботі на посаді голови
правління ВАТ «Електронмаш» та стягнення на його користь 11250 гривен,  в тому числі 330 гривен за заробітну плату за
4 дні,  920 гривен за затримку розрахунку
при звільненні та 10000 гривен за моральної шкоди,  а також просив суд стягнути на його користь
середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07 квітня 2006 року по день
ухвалення рішення по справі.

Свої
позовні вимоги позивач обґрунтовує тим,
що 10 червня 1999 року,  рішенням
загальних зборів акціонерів ВАТ «Електронмаш»,
він був обраний головою правління цього товариства. Тоді ж з ним був
підписаний контракт терміном на 5 років. Після закінчення контракту з червня
2004 року,  він продовжував працювати на
зазначеній посаді. Тобто термін трудового контракту буд продовжений на
необмежений термін згідно вимог  ст.  39 КЗпП України. 23 серпня 2005 року його
було необгрунтовано звільнено з займаної посади по п. 2  ст.  36
КЗпП України.

Рішенням
Київського районного суду м.  Одеси від
07 квітня 2006 року,  позивач був
поновлений на посаді голови правління ВАТ «Електронмаш». Але його фактично не
було допущено до роботи та не був виплачений середній наробіток за час
вимушеного прогулу. Наказом № 18-К від 18 квітня 2006 року ОСОБА_1 був
поновлений на посаді голови правління ВАТ «Електронмаш». Наказом № 19-К від 21
квітня 2006 року,  його знову незаконно
звільнили з займаної посади за п. 2
ст.  36 КЗпП України. Про своє
поновлення на посаді згідно з наказом № 18-К від 18 квітня 2006 року та
звільнення наказ №І9-К від 21 квітня 2006 року та необхідність забрати трудову
книжку позивачу стало відомо в один і той же день - 23 квітня 2006 року.

Представники
відповідача позов не визнали.

Рішенням
Київського районного суду м.  Одеси від
20 березня 2007 року позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково. Поновлено  ОСОБА_1 на посаді

Головуючий
у першій інстанції Непорада М. П.                                   Справа
№ 22ц-3313/07

Доповідач
Ступаков О.А.                                                                         Категорія
ЦП: 40

голови
правління відкритого акціонерного товариства «Електронмаш». Стягнуто з
відкритого акціонерного товариства «Електронмаш» на користь ОСОБА_1 середній
заробіток за час вимушеного прогулу з 07 квітня 2006 року по 20 березня 2007
року у розмірі 16560 гривен та компенсацію за заподіяний йому моральний збиток
в сумі 10000 гривен. В решті частині позову відмовлено.

Не погодившись з
цим рішенням ВАТ «Електронмаш» подало апеляційну скаргу.

В
апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду з постановлениям нового рішення
про відмову в задоволенні позову,
оскільки судом при постановленні рішення були порушені норми
матеріального права.

Заслухавши
доповідача,  розглянувши доводи
апеляційної скарги і матеріали справи,
судова колегія вважає,  що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частково
задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції обгрунтовано посилався на
те,  що ОСОБА_1 10 червня 1999 року,  рішенням загальних зборів акціонерів ВАТ
«Електронмаш» був обраний головою правління цього товариства,  тоді ж з ним був підписаний контракт терміном
на 5 років. Після закінчення контракту з червня 2004 року,  він продовжував працювати на зазначеній
посаді до серпня 2005 року. Таким чином термін трудового контракту був
продовжений на необмежений термін згідно з вимогами  ст.  39
КЗпП України. 23 серпня 2005 ОСОБА_1 був звільнений з займаної посади по п.
2  ст.
36 КЗпП України (за закінченням терміну дії трудового договору).

На
підставі рішення Київського районного суду м.
Одеси від 07 квітня 2006 року спостережною радою ВАТ «Електронмаш»
позивач поновлений на посаді голови правління,
згідно наказу №18-К від 18 квітня 2006 року,  але його фактично не було допущено до роботи.
Наказом № 19 від 21 квітня 2006 року,
позивача знову звільнили з займаної посади за п. 2  ст.  36
КЗпП України.

У
відповідності до вимог  ст.  39-1 КЗпП України,  якщо після закінчення строку трудового
договору трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх
припинення,  дія цього договору
вважається продовженою на невизначений строк.

Таким
чином,  з ОСОБА_1. був укладений трудовий
договір на невизначений термін і звільнення позивача по підставах п. 2  ст.  36
КЗпП України - у зв'язки із закінченням терміну дії трудового договору було
незаконним,  оскільки трудові відносини
фактично тривали і жодна із сторін,  в
той момент,  не поставила вимогу про їх
припинення.

Крім
того судова колегія приймає до уваги,  що
відповідно до вимог ч.3  ст.  61 ЦПК України - обставини,  встановлені судовим рішенням у цивільній
справі,  що набрало законної сили,  не доказуються при розгляді інших справ,  у яких беруть участь ті самі особи або
особа,  щодо якої встановлено ці
обставини.

Рішенням
Київського районного суду від 07 квітня 2006 року (залишеним в силі ухвалою
апеляційного суду від 21 червня 2005 року та ухвалою Верховного Суду України
від 12 вересня 2006 року) був задоволений позов ОСОБА_1 до ВАТ «Електронмаш»
про поновлення на роботі,  стягнення
заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Зазначеним
рішенням встановлено,  що ОСОБА_1 10
червня 1999 року,  рішенням загальних
зборів акціонерів ВАТ «Електронмаш» був обраний головою правління цього
товариства. Тоді ж з ним був підписаний контракт терміном на 5 років. Після
закінчення контракту з червня 2004 року,
він продовжував працювати на зазначеній посаді до серпня 2005 року.
Таким чином термін трудового контракту був продовжений на необмежений термін
згідно вимог  ст.  39 КЗпП України. 23 серпня 2005 ОСОБА_1 був
неправомірно звільнений з займаної посади по п. 2  ст.  36
КЗпП України

Відповідно
до вимог  ст.  235 КЗпП України,  судом першої інстанції на користь позивача
був стягнутий середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Відмовляючи
в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь
позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 11040 грн.
згідно рішення Київського районного суду м.
Одеси від 07 квітня 2006 року,
суд посилався на те,  що рішення
Київського райсуду від 07 квітня 2006 року набрало законної сили і питання про
стягнення грошових сум стягнутих з відповідача на користь позивача за зазначеним
рішенням,  відноситься до компетенції
виконавчої служби.

Стягуючи
з відповідача на користь позивача моральну шкоду,  суд врахував ступень моральних страждань
позивача,  повторні неправомірні дії
відповідача по звільненню позивача з займаної посади і правомірно стягнув
моральну шкоду у розмірі 10000 грн.

На
підставі наведеного,  судова колегія
вважає,  що суд першої інстанції порушень
норм матеріального та процесуального права при постановленні рішення не
допустив,  а наведені в апеляційній
скарзі доводи висновки суду не спростовують.

Керуючись  ст.
ст.  307 ч.1 п.1,  308,
313-315 ЦПК України,  колегія
суддів,

ухвалила:

Апеляційну
відкритого акціонерного товариства «Електронмаш» відхилити. Рішення Київського
районного суду м.  Одеси від 20 березня
2007 року залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути
оскаржена до Верховного Суду України на протязі двох місяців.