УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

27 листопада 2007 року   колегія суддів судової палати в цивільних
справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

Рибалко Л.І., Новосядлої В.М., Жданової B.C.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в
м.Донецьку справу за позовом ОСОБА_1 до ЗАТ «Комерційний банк «ПриватБанк» про
стягнення відсотків по депозитним вкладам, державного мита, судових витрат,
відшкодування моральної шкоди та за зустрічним позовом ЗАТ «Комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_1 про визнання договорів недійсними, стягнення отриманих
відсотків по накопичувальним депозитним вкладам, державного мита, судових
витрат, за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення
Святошинського районного суду м.Києва від 18 березня 2005 року та ухвалу Апеляційного
суду м.Києва від 16 червня 2005 року, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2003
року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ЗАТ «Комерційний банк «ПриватБанк»
про стягнення відсотків по депозитним вкладам, державного мита, судових витрат,
відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що між нею та відповідачем
було укладено три договори про накопичувальний депозитний вклад, згідно з якими
вона передала відповідачу гроші відповідно в сумах 120 000 гривень, 115 000
гривень та 115 000 гривень на термін 12 місяців, тобто до 09.11.2002р. По
закінченню вказаного строку відповідач повернув їй суми вкладів та визначені
відсотки - відповідно 28 255 гривень 12 копійок, 27 077 гривень 86 копійок та
27 077 гривень 86 копійок (загальна сума відсотків складає 82 410 гривень 84
копійки). Вказувала, що відповідачем було невірно розраховано суму відсотків, у
зв'язку з чим їй було недоплачено відповідачем відповідно 1 744гривні 88
копійок, 1 672 гривні 14 копійок та 1 672 гривні 14 копійок, а всього - 5 089
гривень 16 копійок, які просила стягнути з відповідача, а крім того суму
моральної шкоди,

Справа № 33-2379
кс                                      Категорія
ЦП: 32

Головуючий у
першій інстанції Сержанкж АС. Доповідач Рибалко Л.І.

2

заподіяної їй незаконними діями відповідача, який без її
згоди як вкладника змінив суттєві умови договору, судові витрати та державне
мито.

В липні 2003
року ЗАТ «Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось з зустрічним позовом до
ОСОБА_1 про визнання договорів недійсними, стягнення отриманих відсотків по
накопичувальним депозитним вкладам, державного мита, судових витрат, вказуючи
на те, що депозитні договори з умовами вкладів «Пенсія плюс» були укладені в
порушення наказу голови правління ЗАТ «Комерційний банк «ПриватБанк» № 1271 від
07.11.2001р. з ОСОБА_1, яка не отримувала пенсію в банку, а також були
підписані не самою ОСОБА_1, а іншою особою.

Рішенням
Святошинського районного суду м.Києва від 18.03.2005р. у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 було відмовлено, зустрічні позовні вимоги ЗАТ «Комерційний банк
«ПриватБанк» - задоволено.

Ухвалою
Апеляційного суду м.Києва від 16.06.2005р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 було
відхилено, рішення місцевого суду - залишено без змін.

У касаційній
скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить
скасувати рішення місцевого суду та ухвалу апеляційного суду, посилаючись на
невідповідність висновків судів першої та апеляційної інстанцій фактичним
обставинам справи, неправильне застосування ними норм матеріального права та
порушення норм процесуального права.

Колегія суддів
дійшла висновку, що підстави для перегляду ухвали апеляційного суду відсутні,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Згідно ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це
вбачається з матеріалів справи, що рішення суду першої інстанції та ухвалу суду
апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та
процесуального права, а також відсутні передбачені ч. 1 ст.З3 8 ЦПК України
підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновки судів не спростовують.

Керуючись
ст.ст.332, 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області, -

з

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
представника ОСОБА_1 -ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Святошинського районного суду м.Києва від 18 березня 2005 року та ухвалу
Апеляційного суду м.Києва від 16 червня 2005 року залишити   без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.