Справа № 2-992/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

2 серпня
2007 р.                                                                                   м.  Димитров

Димитровський
міський суд Донецької області у складі:

головуючого -
судді Халаджи О.В.

при секретарі
Рибкіній Г.В.

за участю
позивача ОСОБА_1.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.  Димитров Донецької
області справу за

позовом ОСОБА_1до Димитровської
міської ради про визнання права

власності,

ВСТАНОВИВ:

Відповідач позов
визнав.

Позивач
в судовому засіданні,  в обґрунтування
позову пояснив,  що ІНФОРМАЦІЯ_1року
помер його батько ОСОБА_2,  на підставі чого відкрилася спадщина на
частину квартири АДРЕСА_1. Частина квартири належала ОСОБА_2 по праву
спільної сумісної власності,  згідно
свідоцтва про право власності на житло від 15.09.1993 року № 1/15-409. Інша
частина квартири належить позивачу та його дружині та дітям,  які притягнуті по справі у якості третіх
осіб.

Позивач,  як спадкоємець першої черги за законом,  прийняв спадщину,  після смерті свого батька,  фактично вступив в управління та володіння
спадковим майном,  так як він мешкав
разом із спадкодавцем.

На
спадкування за законом першої черги після смерті ОСОБА_2 має право лише позивач,
ОСОБА_1.1нших
спадкоємців окрім позивача на спадкування після смерті ОСОБА_1немає.

Відповідно
до статті 1268 Цивільного кодексу України,
як спадкоємець першої черги за законом позивач прийняв спадщину,  шляхом подання до державної нотаріальної
контори за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини.

Незважаючи
на факт прийняття спадщини,  свідоцтва
про право на спадщину за законом у встановленому законом порядку позивач
отримати не може з причин відсутності виділу у натурі частки спадкодавців із
майна спільної сумісній власності.

При
наявності реєстрації права власності нерухомого майна в БТІ,  відсутність виділу часток у спільної сумісної
власності спричиняє для позивача неможливість в позасудовому порядку оформити
свої спадкові права,  у зв'язку із чим
він звертається до суду.

Інші
співвласники,  які притягнуті по справі у
якості третіх осіб,  до суду не
з'явилися,  про час і місце розгляду
справи повідомлені належним чином.  Треті
особи не є спадкоємцями першої черги та не претендують на спадщину,  у матеріалах справи є достатньо данних для
розглягу справи за їх відсутністю.

За таких
обставин,  позивач просить визнати за ним
право приватної власності на 1/5 квартири АДРЕСА_1.

Судом
установлено,  що ІНФОРМАЦІЯ_1року помер
батько позивача ОСОБА_2,  на підставі чого відкрилася спадщина на
частину квартири АДРЕСА_1 (а.с.  5).
Частина квартири належала ОСОБА_2
по праву спільної сумісної власності,
згідно свідоцтва про право власності на житло від 15.09.1993 року №
1/15-409. Інша частина квартири належить позивачу та його дружині та дітям
(а.с.  11-12).

Позивач,  як спадкоємець першої черги за законом,  прийняв спадщину,  після смерті свого батька,  фактично вступив в управління та володіння
спадковим майном,  так як він мешкав
разом із спадкодавцем.

Відповідно
до приписів  ст.  З Закону України «Про власність»,  майно може належати на праві спільної
(часткової або сумісної) власності громадянам.
Згідно статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового
фонду» передача займаних квартир здійснюється в спільну сумісну або часткову
власність.

За
змістом статті 369 Цивільного кодексу України,
у разі виділу частки із майна,  що
є у спільній сумісній власності,
вважається,  що частки кожного із
співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Відповідно до
приписів статті 372 Цивільного кодексу України,
у разі поділу майна,  що є у
спільній сумісній власності,
вважається,  що частки
співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними.

За
змістом статті 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

В силу
вищевикладеного,  суд вважає,  що вимоги позивача підлягають задоволенню в
повному обсязі,  та за ним необхідно
визнати право власності на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1.

На
підставі  ст.  ст.
368,  369,  372,
392,  1220,  1261,
1268,  1269,  Цивільного кодексу України,  та керуючись
ст.  ст. 10,  11,
57,  209,  213,
214,  215 ЦПК України,  суд

ВИРІШИВ:

Позовні
вимоги ОСОБА_1до Димитровської міської ради про визнання права власності
задовольнити повністю.

Визнати
за ОСОБА_1право власності на 1/5 квартири АДРЕСА_1.

Рішення може
бути оскаржено до Апеляційного суду.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення до Апеляційного суду Донецької області через
Димитровський міський суд.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через
Димитровський міський суд протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.