Справа №2-644/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2007 року
Ясинуватський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого
-             судді    Губській
Л.В.

при
секретарі                            Кобяковій
О.М.

за
участю позивача                   ОСОБА_4

представника
позивача     ОСОБА_1

відповідача                               ОСОБА_2

представника
відповідача ОСОБА_3

розглянувши  у  відкритому
судовому  засіданні   в
залі  суду  в
місті Ясинуватій цивільну справу за позовом

ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики та
моральної шкоди,

Встановив:

04.04.2007
року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому зазначила, що
30.09.2004 року між
нею та відповідачкою укладено договір позики, згідно з яким вона передала
відповідачці грошові кошти в сумі 3000
грн. та 500 доларів США, які остання
зобов»язувалась повернути через два місяці, з виплатою 4 відсотків щомісячно.

Строк поверення позики сплив більше двох років тому, однак, відповідачка не
повертає борг, посилаючись на відсутність коштів, крім того, уникає зустрічей з
нею, ухиляється від переговорів.

Просила стягнути з відповідачки суму боргу в розмірі 5525 грн. (3000 + 500 дол.х 5,05), відсотки за
договором позики станом на грудень 2006
року в сумі 5406,85 грн., а
також 180 грн. - за прострочення
виконання грошового зобов»язання (3%
річних з простроченої суми).

Крім того, зазначила, що неправомірними діями відповідачки їй завдано
моральну шкоду, що склалася з душевних страждань, яких вона зазнала через
неповернення суми боргу, були зірвані її особисті плани, порушився звичайний
спосіб життя, стосунки з оточуючими людьми. Вона не змогла зробити заплановий
ремонт  у
квартирі,   змушена  була
позичати   гроші,   в
той  час,   як
могла  б

розпорядитись власно заробленими грішми. В рахунок відшкодування моральної
шкоди просила стягнути з відповідачки 5000
гри.

В судовому засіданні позивачка свої вимоги уточнила, пояснивши, що до
розгляду справи в суді відповідачка повернула їй 1300 грн., тому вона зменшила в цій частині свої позовні
вимоги, просивши стягнути 1700
грн., що, в свою чергу потягло зменшення суми по відсотках до 1677 грн., також
зменшила позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди до 2500 грн., і
пояснила, що вона неодноразово зверталась до відповідачки з вимогою про
повернення боргу, однак, остання їй відмовляла, посилаючись на важке
матеріальне становище, пізніше почала уникати з нею зустрічей, не відповідала
на телефонні дзвінки. Вона змушена була позичати гроші, тому що її донька
навчається у вищому навчальному закладі за оплатною формою навчання, крім того,
в неї за цей час померла мати, вона позичала гроші на поховання.

Відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги визнала частково і пояснила, що
позичила у ОСОБА_4 кошти на два місяці з виплатою 4 відсотків за цей
період. За прострочення повернення боргу вони виплату відсотків не
обговорювали. Крім того, вважала, що моральної шкоди своїми діями позивачці не
завдала, оскільки ситуація склалася через непередбачувані обставини, а не з її
вини, вона сама страждає через те, що не може повернути борг.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали
справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню.

Відповідно до ст.1046 ЦК
України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові) грошові кошти , а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку
ж суму грошових коштів (суму позики).

Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК
України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання
йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Судом установлено, що 30.09.2004
року позивачка ОСОБА_4 позичила відповідачці ОСОБА_2 3000 грн. та 500 доларів США, що взагалі
дорівнює 5525 грн., на
2 місяці з
виплатою 4 відсотків
щомісячно, про що свідчить розписка, що підтверджує укладення договору позики
(а.с.6).

Сторони погодились враховувати поточний офіційний курс долара США у відповідності з
розпорядженням НБУ №417/440
від 14.11.2006р. (505
грн. за 100 доларів США).

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК
України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від
суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюється договором.

З тексту розписки вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 позичила гроші у
позивачки ОСОБА_4 строком на 2
місяці зі сплатою 4 відсотків
щомісячно (а.с.6).

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК
України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Суд вважає,  що в рахунок відсотків
за договором позики                              необхідно

стягнути  442
грн.,   які   відповідачка   (позичальник)   мала
сплатити     позивачці

(позикодавцеві)   по   закінченню
строку,   встановленому   договором      позики   -

30.11.2004 року, тобто
за два місяці (5525 грн. х 0,04 х 2).

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України.

Згідно з ч.2 ст.ст.625 ЦК
України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на
вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від
простроченої суми.

Позивачка просила стягнути з відповідачки три проценти річних з
простроченої суми, тому суд вважає, що її вимоги в цій частині підлягають
задоволенню за весь період затримки до дня постановления рішення суду - 2,5 роки (з
30.11.2004р. по 30.05.2007р.) в сумі 316,88
грн. ((5525-1300) х 7,5%).

Позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, на погляд суду,
підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.23 ЦК
України, моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої,
членів її сім»ї чи близьких родичів.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що позивачці ОСОБА_4 неправомірними
діями відповідачки, що виразилися в порушенні грошового зобов»язання, завдано
моральну шкоду, яка з урахуванням тяжкості та ступеню моральних страждань,
змушених змін в її житті, а також відповідно до вимог розумності та
справедливості, підлягає відшкодуванню в сумі 500 грн.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати
присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 161,12 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в сумі ЗО грн. (а.с. 1,2).

Оскільки, відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне
мито», судовий збір із позовних заяв складає 1 відсоток ціни позову, але не
менше 3 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (тобто 51 грн.), а із
позовних заяв немайнового характеру (моральна шкода) - 0,5 неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян (тобто 8,50 грн.), судовий збір в сумі 59,50 грн. (51+8,50) та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі ЗО грн. необхідно
покласти на відповідача.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.3,10,11,57-60,88,212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4
задовольнити частково.

Стягнути
зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 4225
грн. в рахунок відшкодування суми боргу за договором позики, 442 грн. - в рахунок
відсотків за договором позики, 316,88
грн. (3% річних) - відсотки за прострочення грошового зобов»язання, 500
грн. = в рахунок відшкодування моральної шкоди, сплачений судовий збір в сумі
59,50 (51,0 + 8,50) грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в сумі 30 грн., а всього стягнути 5573 (п»ять тисяч п»ятьсот
сімдесят три) грн. 38 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через
Ясинуватський міськрайонний суд.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження рішення, або протягом десяти днів без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження.