Справа № 2-9392007р.
17 травня 2007 року                                                                           м.
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі
головуючого судді                                                                             Гончар
при секретарі                                                                                     Сікорі
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного
товариства Банк «БІГ Енергія» в особі Запорізької територіальної філії ВАТ
Банку «БІГ Енергія», ОСОБА_2 про визнання права власності на автомобіль, -
У лютому 2007 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом
до Відкритого акціонерного товариства Банк «БІГ Енергія» в особі Запорізької
територіальної філії ВАТ Банку «БІГ Енергія» (надалі - банк), ОСОБА_2, в якому
Відповідач ОСОБА_2 виступив поручителем за виконання умов кредитного
договору, укладеного між його дружиною - ОСОБА_3 та ВАТ Банк «БІГ Енергія»
29.07.2004 року, і передав у заставу банку легковий пікап ISUZU TER 16, номер кузову НОМЕР_1, 1990 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить йому на праві власності. Боржник
ОСОБА_3 умови договору не виконувала, внаслідок чого банком було прийнято
рішення про задоволення невиконаних за кредитним договором зобов'язань шляхом
звернення стягнення на предмет застави в позасудовому порядку. Проведено незалежну
оцінку вищезазначеного легкового пікапу та ІНФОРМАЦІЯ_2 року між позивачем
ОСОБА_1 та ВАТ Банк «БІГ Енергія» укладений договір його купівлі-продажу.
Позивач набула право власності на цей автомобіль, однак її право на автомобіль
не визнається і оспорюється з боку відповідача ОСОБА_2, в зв'язку із чим, вона
не може перереєструвати на себе це право у встановленому законом порядку. Тому,
позивач просить визнати за нею право власності на легковий пікап ISUZU TER 16, номер кузову НОМЕР_1, 1990 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала свої
позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити. Пояснила, що
підтримує викладене у позовній заяві та надала суду письмові пояснення до
позову від 17.05.2007 року. В яких зазначає, що банк діяв від імені боржника
ОСОБА_2 за законом, оформлення довіреності було не потрібно; нотаріальне
посвідчення договору купівлі-продажу автомобіля не було потрібно;
законодавством не передбачено продаж заставного майна за заздалегідь
обумовленою ціною; автомобіль було передано відповідачем ОСОБА_2 банку
добровільно на підставі акту від 14.09.2006 року.

У судовому засіданні представник відповідача Відкритого
акціонерного товариства Банк «БІГ Енергія» в особі Запорізької територіальної
філії ВАТ Банку «БІГ Енергія» за довіреністю Панченко О.О. визнала позовні
вимоги в повному обсязі, просила визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності
на легковий пікап ISUZU TER 16, номер кузову НОМЕР_1, 1990 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_2.

При цьому пояснила, що продаж зазначеного автомобілю
позивачу банком було здійснено в позасудовому порядку, передбаченому Законом
України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», з
додержанням всіх вимог, встановлених цим Законом для даного порядку, зокрема: з
реєстрацією обтяження рухомого майна (автомобіля) в державному реєстрі та
звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження; з повідомлення
боржника про намір банку звернути стягнення на предмет забезпечувального
обтяження шляхом його продажу третій особі; боржник проти цього не заперечував;
навпаки добровільно передав автомобіль банку за актом прийому-передачі
14.09.2006 року; проведено незалежну оцінку автомобіля; спроба банку продати
автомобіль через публічні торги не принесла результатів; пізніше автомобіль
було продано позивачу - робітнику банку, так як ніхто не хотів покупати
автомобіль без одночасної його перереєстрації у державних органах; доходу від
продажу автомобілю вистачило лише покриття витрат на організацію продажу
автомобіля та на часткове задоволення забезпечених обтяженням вимог банку, про
це відоме боржнику, так як під час застави автомобіль активно експлуатувався
боржником і на момент продажу позивачу ціна автомобілю визначалась експертом з
врахуванням його зносу.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник за довіреністю
ОСОБА_4 у судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи
повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_4 був присутній
у судовому засіданні, яке відбулось 12.04.2007 року, позовні вимоги позивача не
визнав повністю, заперечував проти їх задоволення, посилаючись, що договір
купівлі-продажу автомобіля повинний був нотаріально посвідчуватись, банк
повинний був мати на момент укладення цього договору довіреність на продаж
автомобіля від відповідача ОСОБА_2, ціна продажу автомобіля занижена,
автомобіль банку ОСОБА_2 у добровільному порядку не передавав.

При
таких підставах суд визнає причину неявки відповідача ОСОБА_2
та його представника ОСОБА_4 до суду неповажною і вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутності
відповідача по наявних матеріалах.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, представника
відповідача Відкритого акціонерного товариства Банк «БІГ Енергія» в особі
Запорізької територіальної філії ВАТ Банку «БІГ Енергія» за довіреністю
Панченко О.О., дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги позивача
такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі у зв'язку з наступним.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є власником а легковий пікап ISUZU TER 16, номер кузову НОМЕР_1, 1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 (свідоцтво про реєстрацію
НОМЕР_3).

Він виступив поручителем за виконання умов кредитного
договору НОМЕР_4,
укладеного між його дружиною - ОСОБА_3 та ВАТ Банк «БІГ
Енергія» 29.07.2004 року, і передав у заставу (нотаріально посвідчений договір
застави транспортного засобу від 29 липня 2004 року) банку легковий пікап ISUZU TER 16, номер кузову НОМЕР_1, 1990 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_2.

Обтяження (застава) автомобіля було зареєстровано в
Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (запис 1) 29.07.2004 року за №
2677-122 на виконання вимоги ст. 11 вищезазначеного Закону України.

Боржник ОСОБА_3 умови договору не виконувала, зокрема:
станом на 16.07.2006 року за вищезазначеним кредитним договором виникла
заборгованість ОСОБА_5 у розмірі 4695,0 доларів США та 196,72 грн. Внаслідок чого, банком було прийнято рішення про задоволення
невиконаних за кредитним договором зобов'язань шляхом звернення стягнення на
предмет застави в позасудовому порядку, встановленому Законом України «Про
забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від 18 листопада 2003
року, який набрав чинності з 1 січня 2004 року.

Згідно із ст. 23 зазначеного вище Закону банк як
обтяжував має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням
зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження,
одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження.

Відповідно до ст. 24 зазначеного вище Закону звернення
стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється в позасудовому
порядку згідно із цим Законом.

Відповідно до ст. 29 вище зазначеного Закону банк як
обтяжувач, який ініціює звернення стягнення, повинен задовольнити забезпечену
обтяженням вимогу шляхом продажу предмету забезпечувального обтяження в
порядку, встановленому ст. 30 цього закону. П. 2 ч. 1 ст. 26, ст. 29
зазначеного Закону передбачає право банка як обтяжувача обрати такий
позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження
як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом продажу
предмета забезпечувального обтяження третій особі.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року бан# як обтяжувач продав предмет
забезпечувального обтяження (легковий пікап ISUZU TER 16, номер кузову НОМЕР_1,
1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2) третій
особі - позивачу ОСОБА_1 шляхом укладення з нею від імені боржника договору
купівлі-продажу цього автомобілю.

Як вбачається із п. 2 ч. 1 ст. 26, ч. 1 ст. 30
зазначеного Закону продаж предмета забезпечувального обтяження на публічних
торгах є необов'язковою. Хоча банк за власною ініціативою спочатку й намагався
продати автомобіль на публічних торгах, про що свідчать оголошення про продаж
спірного автомобіля в газеті «Автовітрина» за ІНФОРМАЦІЯ_1 року НОМЕР_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2 року НОМЕР_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 року НОМЕР_5, копії яких були надані
банком в судовому засіданні. Продажу банком автомобіля позивачу передували
наступні дії, передбачені ст. 27 зазначеного Закону, зокрема: надіслання
повідомлення № 1405 від 20.07.2006 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про порушення
забезпеченого обтяженням зобов'язання та реєстрація відомостей про звернення
стягнення на предмет забезпечувального обтяження від 30.08.2006 року.

У вищезазначеному повідомленні банку на ім'я ОСОБА_2 та
ОСОБА_5 зазначалось: зміст порушення, загальний розмір невиконаної боржником
вимоги, опис предмету забезпечувального обтяження, відомості про інших
обтяжувачів та наголошено про обрання позасудового порядку звернення стягнення
на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати обтяжувач.

Дане повідомлення було отримано відповідачем ОСОБА_2
22.07.2006 року, що підтверджується його підписом на екземплярі повідомлення
банку.

Згідно із ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в
державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет
забезпечувального обтяження зобов'язання боржника залишається невиконаним, а
предмет забезпечувального обтяження знаходиться у боржника, останній
зобов'язаний на вимогу обтяжувала негайно передати предмет обтяження у
володіння обтяжувача.

Встановлено, що зобов'язання перед банком, зазначене у
вищевказаному повідомленні, так й не було виконано протягом 30 днів після
реєстрації в державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет
забезпечувального обтяження 9автомобіль), проти переходу права власності на
автомобіль до обтяжувача відповідач ОСОБА_2 не заперечував.

Навпаки, 14.09.2006 року відповідач ОСОБА_2 у
добровільному порядку передав банку легковий пікап ISUZU TER 16, номер кузову НОМЕР_1,
1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 за актом
прийому-передачі транспортного засобу.

На цей час цей
акт прийому - передачі автомобілю від 14.09.2006 року відповідачем ОСОБА_6 або
будь-якою іншою особою в суді не оспорений, тому він є дійсним.

Відповідно до ч. 5 ст. 30 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» договір купівлі-продажу
предмета забезпечувального обтяження укладається обтяжувачем від імені боржника
і є правовою підставою для набуття покупцем цього предмету права власності на
відповідне рухоме майно.

Згідно із ст. 334 ЦК
України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту
передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, згідно із ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідач ОСОБА_2 чи будь-яка інша особа не звертались
до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу легкового пікапу ISUZU
TER 16, номер кузову НОМЕР_1,
1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2., укладеного між банком та
позивачем ІНФОРМАЦІЯ_2 року, недійсним.

Таким чином, цей договір є дійсним на теперішній час,
ІНФОРМАЦІЯ_2 року позивачу ОСОБА_1 банком було передано автомобіль у власність
за цим договором одночасно з фактичною його передачею, і, відповідно, вона
набула в цей день право власності на легковий пікап ISUZU TER 16,
номер кузову НОМЕР_1,
1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Як вбачається із ч. 5 ст. ЗО зазначеного вище Закону, оформлення
довіреності відповідача ОСОБА_2 на банк для продажу автомобіля третій особі не
потрібна, нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу предмета
забезпечувального обтяження згідно законодавства також не є обов'язковим.

Таким чином, доводи представника відповідача за довіреністю ОСОБА_4 щодо
необхідності наявності у банка довіреності боржника ОСОБА_2 на продаж
автомобіля та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу автомобіля,
укладеного між банком та третьою особою, не знайшли свого підтвердження в суді.

Крім того, відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 не надали суду
будь-яких доказів в підтвердження своїх заперечень проти позову.

Продаж легкового пікапу ISUZU TER 16,
номер кузову НОМЕР_1,
1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 здійснено позивачу ОСОБА_1
за 5555,0 грн. Така вартість автомобіля взята зі звіту незалежної оцінки ТОВ
«Укрспецекспертиза» від 29.01.2007 року.

Доводи представника відповідача щодо заниження вартості автомобіля не
можуть бути прийняті судом до уваги, так як висновки вищезазначеної експертизи
відповідачем ОСОБА_2 та будь-якою іншою особою не оскаржені в суді.

Автомобіль під час перебування у заставі фактично знаходився у власника -
відповідача ОСОБА_2, активно експлуатувався останнім практично 2.5 роки до
моменту оцінки. Тому, на момент оцінки Г29.01.2007 року) мав певну зношеність
деталей, і, відповідно, його вартість на 29.01.2007 року була нижче порівняно
із його оцінкою на день укладення договору застави (29.07.2004 року).

Відповідач ОСОБА_2 та його представник не надали суду доказів в
підтвердження іншої вартості автомобіля на день його продажу позивачу
(ІНФОРМАЦІЯ_2 року).

На теперішній час позивач ОСОБА_1 не може перереєструвати своє право
власності на автомобіль у органах МРЕВ,
так як воно не визнається і оспорюється з боку відповідача ОСОБА_2

Керуючись ст. 11 Закону України «Про заставу», ст. ст. 11, 21, 24, 26-30
Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від
18 листопада 2003 року, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, ст. 328, 334,
583, 572 ЦК, ст. ст.
10,11, 81, 88, 213,215,218,224,226, 228 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні
вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (код ДРФООО - НОМЕР_8) право власності на легковий пікап
ISUZU TER 16, номер кузову НОМЕР_1,1990 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до
Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в
апеляційному порядку до апеляційного суду

Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд
м. Запоріжжя шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви
про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги або шляхом безпосередньої подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня проголошення рішення.