Справа № 2-190/07
УКРАЇНА АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
травня 2007 року                                                                                м.  Арциз
районний суд Одеської області у складі: судді Борисової С. П.,  при секретарі Ка-ширній О.Г.,
за участю представника позивачки ОСОБА_1,
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про розподіл майна,
ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_3,  в якій просить визнати пральну машину
вартістю 2145 грн.,  бойлер «Гореньє»
GN 50 вартістю 659 грн.,
холодильник «LG» ПК 282 HF вартістю 1798 грн. спільним майном подруж­жя,  виключити зі складу їх спільного майна
ноутбук «Сітронікс» вартістю 5500 грн.,
персональний комп'ютер вартістю 2872 грн.,  провести розподіл спільного сумісного
майна,  виділивши їй прихо­джу вартістю
636 грн.,  кухню вартістю 2034 грн.,  м'який куточок вартістю 2000 грн.,  диван вартіс­тю 800 грн.,  газову плиту вартістю 570 грн.,  пральну машину вартістю 2145 грн.,  бойлер вартістю 659 грн.,  холодильник вартістю 1798 грн.,  а усього на суму 6588, 2 грн.,  а ОСОБА_3 виділити комп'ютер вартістю 4053, 8
грн.,  посилаючись на те,  що під час подружнього життя вона придбала
перелічено вище. Виходячи з рівності часток подружжя,  то доля відповідача складає 5321 грн.,  з яких він вже отримав 4053, 80 грн. у
вигляді комп'ютера,  який він забрав із
собою при виїзді з квартири. Позивачка вважає,
що частка відповідача може бу­ти зменшена до отриманих ним 4053, 80
грн.,  оскільки чоловік за час шлюбу
жодного дня ніде не працював,  по
господарству не допомагав,  вихованням
дітей на займався,  що й стало причиною
розлучання,  тому з урахуванням цих
обставин та інтересів неповнолітньої дитини та того,  що до­помоги на утримання доньки батько не
надавав позивачка,  посилаючись на  ст.  70
СК України,  за­значає,  що суд може відступити від засади рівності
відповідача на те,  що холодильник,  пральна машина та бойлер подаровані його
батьками і належать йому особисто є надуманими. Дійсно вони були придбані у
кредит на ім'я батьків відповідача,  але
вони купувалися для їх родини та усі виплати зроблені нею,  що підтвер­джується копіями квитанцій.
того,  включені відповідачем в перелік
спільного майна подружжя ноутбук
«Сінтро-нікс» вартістю 5500 грн. та персональний комп'ютер вартістю 3102
грн.,  не є спільною власністю
подружжя,  оскільки це майно придбане за
кошти приватної нотаріальної контори,  до
того ж комп'ютер придбано вже після припинених подружніх відносин.
судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_1
позов підтримали,  просили задовольнити
його в повному обсязі. Позивачка ОСОБА_2 пояснила,  що після того,  як вони з відповідачем уклали шлюб,  він забрав комп'ютер,  на якому вона працювала,  їй потрібно було працювати та за рахунок
приватної нотаріальної контори нею був куплений комп'ютер та він в склад
спільного майна не може входити,  оскільки
це не може бути майном сім'ї. 02.06.2003 р. нею був оформлений кредит на
квартиру та другий кредит банк їй не видавав,
тому у них не було іншого виходу,
як оформити кредит на батьків відповідача,  оскільки інша лю­дина на це б не погодилась.
Ніяких грошей батьки ОСОБА_3 на погашення кредиту на надавали,  усі кредити вона сама погашала. ОСОБА_3 також
їздив на сесії,  які також сплачувала
ОСОБА_3 про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином,  про що свідчить розписка про одержання
судової повістки,  надана матір'ю
відповідача,  причину
своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди позивачки суд
ухвалює рішення при заочному розгляді справи,
що відповідає положенням  ст.  224 ЦПК України.
матеріалах справи маються заперечення відповідача ОСОБА_3 проти позову
ОСОБА_2,  де він зазначає,  що комп'ютер про який зазначає позивачка
вартістю 4053 грн.,  по-перше,  коштує 2656 грн.,  а,
по-друге,  він його придбав
05.02.2001 p.,  а шлюб з відповідачкою вони уклали 22.08.2001 р.,
тому він не може бути поділений між ними,  оскільки він не був придбаний за час
шлюбу,  а ноутбук «Сінтронікс» та персональний комп'ютер вартістю 3102 грн.
не могли бути придбані за рахунок приватної нотаріальної контори,  тому як доходи контори не дозволяли це.
Твердження позивачки про те,  що пральна
машина «Індезіт» вартістю 2145 грн.,
бойлер «Гореньє» вартістю 659 грн.,
холодильник вартістю 1798 грн. є спільним майном та підлягає розподілу
також не заслуговують уваги,  оскільки
зазначене майно було придбано його батьками,
а грошові кошти,  якими
сплачувалася їх вартість - це кошти його батьків,  які вони їй передавали для сплати.
засіданнях до винесення рішення ОСОБА_3 пояснював теж саме,  що і викладено в його запереченнях на
зустрічний позов позивачки ОСОБА_2
Суд,  заслухавши пояснення сторін,  свідків,
перевіривши матеріали справи,
вважає,  що позов ОСОБА_2 підлягає
задоволенню з таких підстав.
Судом
встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Судом
установлено,  що сторони перебували у
шлюбі,  який вони зареєстрували
22.08.2001 p.,  що вбачається з копії свідоцтва про одруження (а.с.  4). Рішенням Арцизького районного суду Оде­ської
області від 26 липня 2005 року шлюб між ними було розірвано.
60 СК України майно,  набуте
подружжям за час шлюбу,  належить дружині
та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того,  що один з них не мав з поваж­ної причини
(навчання,  ведення домашнього
господарства,  догляд за дітьми,  хвороба тощо) само­стійного заробітку
відповідності до ч. 1  ст.  69 СК України дружина і чоловік мають право
на поділ майна,  що належить їм на праві
спільної сумісної власності,  незалежно
від розірвання шлюбу.
вбачається з матеріалів справи сторони не заперечують той факт,  що спільним майном подружжя є: прихожа
вартістю 636 грн.,  кухня вартістю 2034
грн.,  м'який куточок вартістю 2000 грн.,  диван вартістю 800 грн, ,  газову плиту вартістю 570 грн.,  комп'ютер вартістю 4053, 8 грн.
підтвердження своїх заперечень проти варіанту розподілу майна,  запропонованого пози­вачкою ОСОБА_2,  ОСОБА_3 посилається на те,  що ноутбук «Сітронікс» вартістю 5500
грн.,  персональний комп'ютер вартістю
2872 грн.,  також є їх спільною сумісною
власністю,  оскільки у нотаріальної
контори не могли бути такі кошти для придбання цього майна,  надавши при цьому декларацію про доходи,  одержані з 01.01.2004 р. по 31.03.2004 р.
позивачкою ОСОБА_2 від при­ватної нотаріальної діяльності (а.с.  47 - 50),
згідно якій сума чистого доходу за вказаний період склала 2902, 25 грн.
Ці обставини вказують на те,  що для
придбання 2 комп'ютерів загальною вар­тістю 8372 грн. позивачці ОСОБА_2
необхідно було відпрацювати більше 16 місяців,
не кажучи про інші витрати. Однак,
ці твердження суд визнає неспроможними,
оскільки чисті доходи ОСОБА_2,  як
фізичної особи,  не можуть бути
показником платоспроможності нотаріальної контори,  оскільки,
як вбачається з цієї ж декларації за цей же період від приватної
нотаріальної діяльності витрати пов'язані з одержанням доходу склали 8598, 26
Тому суд
вважає,  що ОСОБА_3 не довів тієї
обставини,  що ноутбук вартістю 5500 грн.
та персональний комп'ютер вартістю 2872 грн. є об'єктами спільної сумісної
власності,  у зв'язку не виконав
вимоги  ст. . 10 ЦПК України,  згідно якій кожна сторона повинна довести ті
обставини,  на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень.
стосується пральної машини «Індезіт» W105 вартістю 2145 грн.,
бойлера «Гореньє» GN 50 вартістю 659 грн.,
холодильника «LG» ПК 282 HF вартістю 1798 грн.,
яке було придбане згідно договорам купівлі-продажу від 24 червня 2003 р.
та 25 червня 2003 р. на ім'я ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.  9 - 14),
суд вважає,  що в судовому
засіданні знайшли свого підтвердження посилання позивачки на те,  що зазначене майно є спільною сумісною власні­стю
подружжя з огляду на те,  що згідно
наданим копіям квитанцій (а.с.  21 -
35),  оригіналам кви­танцій та платіжним
дорученням оплату по зазначеним кредитним договорам по придбанню за­значеного
майна проводила позивачка ОСОБА_2,  а
також перераховувала грошові кошти безго­тівково зі свого рахунку.
на зазначене суд вважає,  що в судовому
засіданні знайшли свого підтвердження ті обставини,  що зазначені кредитні договори були укладені
на ім'я батьків відповідача формально. Крім того,  сам факт перебування зазначеного майна у
позивачки вказує на формальність зазначе­них договорів.
зазначених доказів,  викладені обставини
в судовому засіданні підтвердив свідок ОСОБА_6,
працюючого начальником відділення Південного ГРУ ЗАТ КБ «При-ватБанк» у
м.  Арциз,  який пояснив,
що ОСОБА_2 в той час підходила до нього та просила видати їй кредит на
придбання техніки,  але їй було
відмовлено у видачі кредиту,  у зв'язку з
тим,  що на той час у неї вже був кредит
чином досліджені докази в судовому засіданні дають підстав суду вважати,  що сто­ронами під час шлюбу було придбане
майно: прихожа вартістю 636 грн.,  кухня
вартістю 2034 грн.,  м'який куточок
вартістю 2000 грн.,  диван вартістю 800
грн.,  газова плита вартістю 570
грн.,  комп'ютер вартістю 4053, 8
грн.,  пральна машина «Індезіт» W105
вартістю 2145 грн.,  бойлер «Го-реньє» GN 50
вартістю 659 грн.,  холодильник «LG» ПК 282
HF вартістю 1798 грн.,
70 СК України в разі поділу майна,
що є об'єктом права спільної сумісної вла­сності подружжя,  частки майна дружини та чоловіка є
рівними,  якщо інше не визначено домовле­ністю
між ними або шлюбним договором.  Таким
чином ідеальна доля в майні кожного з подруж­жя складає 7347, 90 грн.
71 СК України передбачає,  що
майно,  що є об'єктом права спільної
сумісної власно­сті подружжя,  ділиться
між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу
майна,  спір може бути вирішений
судом.  При цьому суд бере до уваги
інтереси дружини,  чоловіка,  дітей та інші обставини,  що мають істотне значення.
Суд
приходить до висновку про неможливість застосування в цьому випадку ч. 2  ст.  70
СК України,  як того просить позивачка,  оскільки вона не довела наявність до того
підстав,  визначених зазначеною
нормою,  а саме те,  що відповідач не дбав про матеріальне
забезпечення сім'ї,  прихо­вав,  знищив чи пошкодив спільне майно,  витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.
тим,  суд вбачає підстави для
застосування ч.3  ст.  71 СК України,  згідно якій за рі­шенням суду частка майна
дружини,  чоловіка може бути
збільшена,  якщо з нею,  ним проживають діти,  а також непрацездатні повнолітні син,  дочка,
аліментів,  які вони одержу­ють,  недостатній для забезпечення їхнього
фізичного,  духовного розвитку та
Так,  в судовому засіданні встановлено,  що у сторін від спільного шлюбу є
неповнолітня ди­тина- ОСОБА_7,  що
народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року,  яка
проживає із матір'ю -ОСОБА_2,  позивачкою
по наявній справі.
вбачається з розрахунку заборгованості по аліментам,  згідно рішенню Арцизького ра­йонного суду
Одеської області від 14.07.2005 р. з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 було стягну­то
аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку.
Заборгованість по алі­ментам в період з 25.04.2005 р. по 06.07.2006 р. складає
чином,  враховуючи зазначені
обставини,  інтереси кожного з
подружжя,  інтереси ди­тини,  а також ідеальну долю в майні кожного з
подружжя,  яка складає 7347, 80
грн.,  суд вважає можливим збільшити
частку дружини та поділити майно,  нажите
сторонами за час шлюбу,  насту­пним
ОСОБА_3 відповідно слід виділити: комп'ютер вартістю 4053, 8 грн.
70 - 71 СК України,   ст.   ст.
10, 11, 209, 212,  214 - 215,
майно,  що є об'єктом права спільної
сумісної власності ОСОБА_2 до ОСОБА_3,  з
урахуванням його вартості та частки кожного з них наступ­ним чином.
в натурі майно зі спільної сумісної власності:
приходжу вартістю 636 грн.,
кухню вартістю 2034 грн.,
м'який куточок вартістю 2000 грн.,
диван вартістю 800 грн.,
вартістю 1798 грн.,  всього майна
ОСОБА_3 виділити в натурі майно зі спільної сумісної
•      комп'ютер вартістю 4053, 8 грн.
Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської обла­сті
через Арцизький районний суд Одеської області шляхом подачі в десятиденний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги,  або в порядку ч. 4  ст.
295 ЦПК України.

Заочне
рішення може бути переглянуте судом,  що
його ухвалив,  за письмовою заявою від­повідача,  поданою протягом десяти днів з дня отримання
його копії.