Справа № 2-403/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21 травня 2007 року                                                                           м.
Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд
Івано-Франківської  області в
складі:

Головуючого - судді                         Струтинського
P.P.,

секретаря                                           Бардюк
Л.B.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тисменицького районного суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини А 2989 -
правонаступник 2504 ВС (256 ВВЗ) про стягнення недоотриманого
грошового забезпечення, які були виплачені у меншому від належного розміру під
час проходження військової служби.

встановив:

В заявленому позові позивач просить суд стягнути з відповідача недоотриману
суму щомісячної надбавки за безперервну військову службу у Збройний Силах
України.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, суду
пояснив, що ОСОБА_1. з вересня 1998 р. по грудень 2005 р. проходив військову
службу в званні капітан на посаді начальника відділу зберігання. З 01 серпня
1994 р. в Збройних Силах України. 09 грудня 2005 р. №541 звільнений з військової
служби у запас, 31 грудня 2005 р. виключений зі списків особового складу 256
відокремленого відділу зберігання. Підставою для встановлення розміру надбавки
за безперервну службу в Збройних Силах України та щомісячної її виплати був
Указ Президента України від 05.05.2003 року №389/2003 „Про надбавки
військовослужбовцям Збройних сил України, Міністерства внутрішніх справ
України, Адміністрація Державної прикордонної служби України та Управління
державної охорони України за безперервну службу" в якому у п.1 надавалось
право Міністрові оборони України стосовно військовослужбовців Збройний Сил
України встановлювати розміри щомісячної надбавки залежно від стажу служби.
Нарахування 2504 ВС належаного позивачу грошового забезпечення
було здійснено у меншому розмірі, ніж належало і ним недоотримана сума 1053,35
грн. Також недоплата надбавки з моменту її ведення, з 01.07.2003 р., як
військовослужбовцю зі стажем безперервної військової служби в Збройних силах
України понад 10 років з боку 2504 ВС є неправомірною та спираючись на зміст
п.1.11 наказу МО України від 05.03.01 р. №75 „Про затвердження Положення про
порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил
України", який визначає що грошове забезпечення, що належить
військовослужбовцю і своєчасно не виплачене йому або виплачене у меншому, ніж
належно, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого
військовослужбовець мав право на нього, але не пізніше ніж за три роки, що
передували зверненню за одержанням грошового забезпечення, відповідач зобов'язаний
виплатити недоотриману частку належного йому грошового забезпечення.. Оскільки
виплата належних позивачу грошових коштів не вирішується відповідачем
добровільно, на його утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей, яких він
повинен забезпечувати. Тому прошу стягнути з відповідача на користь позивача
недоотриману суму щомісячної надбавки за безперервну військову службу у
Збройних Силах України у розмірі 1053,35 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та проти його
задоволення заперечував.

Заслухавши сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що
позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, з вересня 1998 р. по грудень 2005 р. проходив військову
службу в званні капітан на посаді начальника відділу зберігання, а   в Збройних Силах України з 01

2

серпня
1994 р. 09 грудня 2005 р. №541 звільнений з військової служби у запас, 31
грудня 2005 р. виключений зі списків особового складу 256 відокремленого
відділу зберігання. Підставою для встановлення розміру надбавки за безперервну
службу в Збройних Силах України та щомісячної її виплати був Указ Президента
України від 05.05.2003 року №389/2003 „Про надбавки військовослужбовцям
Збройних сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрація
Державної прикордонної служби України та Управління державної охорони України
за безперервну службу" в якому у п.1 надавалось право Міністрові оборони
України стосовно військовослужбовців Збройний Сил України встановлювати розміри
щомісячної надбавки залежно від стажу служби.

Відповідно до п.1.11 наказу МО України від 05.03.01 р. №75 „Про затвердження
Положення про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям
Збройних Сил України", який визначає що грошове забезпечення, що належить військовослужбовцю
і своєчасно не виплачене йому або виплачене у меншому, ніж належно, розмірі,
виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на
нього, але не пізніше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням
грошового забезпечення. Таким чином, оскільки судом встановлено, що недооплата
надбавки, як військовослужбовцю зі стажем безперервної військової служби в
Збройних Силах України понад 10 років мала місце з 01.07.2003 року, тобто з
моменту її ведення в загальній сумі 1053,35 коп., то вказану суму слід стягнути
з відповідача в користь позивача в судовому порядку, а отже задоволити позов у
повному обсязі як закладено в позовних вимогах.

На підставі викладеного, ст.55 Конституції України та Указом Президента
України від 05.05.2003р. №389/2003 „Про надбавки військовослужбовцям Збройних
сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрація Державної
прикордонної служби України та Управління державної охорони України за
безперервну службу" та керуючись ст.ст.213-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задоволити.

Стягнути з військової частини А 2989 на користь ОСОБА_1 1053,35 (одна
тисяча п'ятдесят три) грн. 35 коп. недоотриману суму щомісячної надбавки за
безперервну військову службу в Збройних Силах України.

Стягнути з частини А 2989 - правонаступник 2504 ВС (256
ВВЗ) 8,5 грн. судового збору в дохід держави, та 30 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в державний бюджет 22050000,
р/р 0486, код ЗКПО 20567944, МФО 836014 Банк в Івано-Франківській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі заяви про
апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. В
разі подачі заяви про апеляційне оскарження рішення суду, але апеляційна скарга
не була подана в строк, рішення набирає законної сили після закінчення цього
строку.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду до апеляційного суду області
може бути подано протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів після подачі
заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подається через
Тисменицький районний суд.