Справа № 22-ц-1432                                    Головуючий у 1-й
інстанції Ковальова О.О.
Категорія 41                                                  Суддя-доповідач
УХВАЛА

іменем   України

13 листопада
2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах

апеляційного
суду Сумської області у складі:

головуючого -
Попруги С.В.,

суддів                            - Сибільової Л.О.,
Гагіна М.В.,

з участю
секретаря судового засідання - Назарової О.М. та осіб, які беруть участь у
справі - представника відповідача    ВАТ
«Нафтопроммаш» П'яткової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06 вересня
2007 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного
товариства "Нафтопроммаш" про стягнення заборгованості з виплати
заробітної плати та відшкодування моральної шкоди,

встановила:

Зазначеним рішенням суду позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ВАТ "Нафтопроммаш" на користь ОСОБА_1 заборгованість
по заробітній платі в сумі 5130,11 грн., на відшкодування моральної шкоди 100
грн., 100 грн. витрат на правову допомогу, на користь держави судовий збір в
сумі 58,5 гр. та 37,5 гр. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи.

Ухвалою суду від 23 жовтня 2007 року відмовлено в,задоволенні заяви голови
правління ВАТ «Нафтопроммаш» про ухвалення додаткового рішення в справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм
матеріалього та процесуального права, просить рішення змінити в частині
відшкодування моральної шкоди та стягнення витрат на правову допомогу та
стягнути з ВАТ "Нафтопроммаш" на його користь ці витрати в повному
обсязі -672 грн. та на відшкодування моральної шкоди - 1500 грн.

Вважає, що Постанова Кабінету Міністрів України № 590 від
27 квітня 2006 року в даному випадку застосовуватись не може, оскільки вона
стосується випадків компенсації витрат на правову допомогу за рахунок держави.
Посилається на те, що його представник в його присутності потратив годину для
перегляду нормативних документів для підготовки до написання позовної заяви та
годину для написання позовної заяви, був присутній на трьох засіданнях суду
тривалістю півгодини кожне та брав активну участь у розгляді справи. Навіть з
застосуванням розрахунку згідно зазначеної Постанови сума відшкодування повинна
становити 630 грн.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення
представника відповідача, яка заперечує проти скарги, дослідивши матеріали
справи та перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Позивач, звернувшись в липні 2007 року до суду з позовом, свої вимоги, в
тому числі і про відшкодування моральної шкоди, обґрунтовував тим, що він з
жовтня 2001 року працює охоронником у відповідача, з листопада 2006 року не
отримує заробітну плату, змушений був брати гроші в борг, щоб утримувати сім'ю,
розірвані стосунки з особою, яка позичала йому гроші, для їх відновлення йому
потрібно багато часу. Просив стягнути на відшкодування моральної шкоди 1500 гр.

Понесення витрат на правову допомогу обгрунтував тим, що в зв"язку з
незаконними діями відповідача він змушений був звернутись до фахівця в галузі
права ОСОБА_2, що потягло за собою збільшення судових витрат. Для підготовки
документів для звернення до суду було витрачено одну годину і на судові
засідання- близько трьох годин. Просив стягнути на його користь в цій частині
672 грн. Як на правову підставу для стягнення цих витрат послався на Постанову
Кабінету Міністрів України № 590 від 27 квітня 2006 року, потім - на ст. ст.
611, 623 ЦК України,
вважаючи це збитками кредитора в результаті порушення зобов'язання боржником

Судом першої інстанції встановлено, що позивач з 2001 року працює у ВАТ
"Нафтопроммаш". З жовтня 2006 року по вересень 2007 року йому не
виплачувалась заробітна плата, заборгованість по якій становить 5130,11 гр.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції
врахував ступінь, характер, тривалість душевних страждань позивача. Цей розмір
узгоджується з обставинами справи та наданими позивачем доказами. Доказів тому,
що цей розмір повинен бути більшим, позивач суду не надав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач уклав угоду про надання
юридичної допомоги з ОСОБА_2, який має вищу юридичну освіту, як з фахівцем у
галузі права, сплатив йому 672 грн. ОСОБА_2 є суб"єктом підприємницької
діяльності з видом діяльності - надання юридичних послуг.

Частково відшкодовуючи витрати на правову допомогу, суд першої інстанції послався
на те, що в даному випадку, всупереч доводам представника позивача, мають місце
не збитки, а судові витрати, пов"язані з розглядом справи, передбачені ст.
79 ЦПК України, та вирішив це питання у відповідності зі ст.ст. 84, 88 ЦПК
України та Постановою Кабінету Міністрів України № 590 від 27 квітня 2006 року
"Про граничні розміри компенсації витрат, пов"язаних із розглядом
цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок
держави".

Рішення суду узгоджується з вимогами матеріального та процесуального права,
зокрема, ст. 237-1 КЗпП України.

Згідно п.2 ч.2 ст. 79, ч. 1 ст. 88 ЦПК України до судових витрат належать
витрати на правову допомогу. Стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові
витрати.

Відповідно до ч.1 ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа,
яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової
допомоги.

Заслуговують на увагу пояснення представника відповідача про те, що
представник позивача склав 20 аналогічних однорідних позовів працівникам
відповідача, що підтверджує відсутність необхідності понесення довготривалих
затрат часу на підготовку до написання позовної заяви.

Враховуючи зазначене, те, що відповідач рішення не
оскаржував, що в даній справі тривалість судових засідань, в яких був присутній
представник позивача ОСОБА_2, склала 40 хвилин, сума відшкодування витрат на
правову допомогу, визначена судом з врахуванням складності справи, є
достатньою.

Посилання
апелянта на неможливість застосування в даному випадку Постанови Кабінету
Міністрів України № 590 від 27 квітня 2006 року є помилковим. Оскільки цей
нормативний акт визначає граничні розміри витрат, пов"язаних з розглядом
справ, рішення суду йому не суперечить.

Апеляційну
скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.
303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06 вересня
2007 року в даній справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і
може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.