Справа  №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ            УКРАЇНИ

04
травня 2007 року
Галицький районний суд міста Львова у складі :

головуючої - судді  -  ОЛЕКСІЄНКО М.Ю. при секретарі       -  ТУРЧИН Н.Ю.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у залі суду міста Львова цивільну справу за
позовом

ОСОБА_1  до
Львівського  обласного  центру

медико-соціальної                                експертизи  про
припинення  зловживання  та

встановлення  І                                           групи  інвалідності
без  зазначення  строку

переогляду,

встановив  :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Львівського обласного центру
медико-соціальної експертизи про припинення зловживань та встановлення йому І
групи інвалідності без зазначення строку переогляду.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що Об
вересня 1997 року при
виконанні обов'язків військової служби під час виступу на Міжнародному
фестивалі військових духових оркестрів у м.Аммерфорд (Голландія) втратив
свідомість та був госпіталізований у клініку м.Утрехт, а 17 вересня 1997 року - переведений у
головний клінічний госпіталь м.Києва. Згідно свідоцтва про хворобу визнаний
непридатним до військової служби із зняттям з військового обліку, а отримане
ним каліцтво визнане таким, що пов'язане з виконанням обов'язків військової
служби. За результатами первинного огляду, проведеного відповідачем 27 лютого
1998 року, вперше визнаний інвалідом II групи із 65%
стійкою втратою працездатності, при подальших оглядах протягом дев"яти
років йому періодично встановлювали ІІ-ІІІ групи інвалідності, а за
результатами останнього огляду від 19 квітня 2006 року був визнаний інвалідом III групи
внаслідок каліцтва, пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби до 01
березня 2007 року.

Вважає зазначені дії відповідача незаконними, а висновки
проведених ним медичних оглядів -
завідомо помилковими та необгрунтованими, оскільки, відповідно до положень
чинного законодавства, отримані ним внаслідок каліцтва анатомічні дефекти дають
підстави для встановлення йому І групи інвалідності без зазначення строку
переогляду.

Просить зобов'язати відповідача припинити зловживання,
якими порушено його конституційне право на охорону здоров"я, та встановити

з
урахуванням його дійсного діагнозу хвороби І групу інвалідності без зазначення
строку переогляду.

У судовому засіданні позивач позов підтримав та уточнив,
доповнивши вимогою про відшкодування втрати професійної працездатності з 27 лютого 1998 року, дав
пояснення, аналогічні фабулі позовної заяви, додатково пояснив, що відповідач
протягом дев"яти років виносить неправдиві висновки щодо визначення його
ступеня втрати працездатності та встановлення групи інвалідності, оскільки такі
суперечать дійсному діагнозу його захворювання та медичному висновку
голландських лікарів у 1997
році, який був у подальшому навмисно перекручений українськими медиками. У
даний час лікується амбулаторно, дружина здійснює за ним постійний догляд,
оскільки рекомендоване йому лікування не дало позитивних результатів, а тільки
погіршило стан його здоров"я. Просить задовольнити позов у повному об'ємі.

Представник позивача підтримала уточнений позов з наведених у ньому
мотивів, просить такий задовольнити, пояснила, що після отриманого чоловіком
каліцтва у 1997 році він
періодично перебував у дуже тяжкому стані, внаслідок чого вона змушена була
звільнитись з роботи, оскільки він потребував постійного стороннього догляду.
Вважає, що відповідач, поставившись до нього упереджено, неправильно визначив
ступінь втрати ним працездатності та групу інвалідності, оскільки діагноз його
захворювання дає підстави для встановлення йому І групи інвалідності без
подальшого переогляду.

Представник відповідача Головацька В.В. позов заперечила у повному об'ємі,
просить відмовити у його задоволенні, пояснила, що, визначаючи позивачу III групу
інвалідності, керувались поданою їм медичною документацією та свідоцтвом про
хворобу із зазначеним у ньому діагнозом захворювання, який встановлювали не
вони. У процесі неодноразових медичних оглядів у позивача виявлено гематому
головного мозку, яка за своїм характером не є інородним тілом у його речовині,
тому підстав для встановлення йому І групи інвалідності із наведених мотивів
немає, що спростовує покликання позивача про упередженість медичних висновків.
У зв'язку з конфліктною ситуацією, яка виникла у них з позивачем, та з метою
отримання об'єктивного висновку про підставність встановлення йому III групи
інвалідності позивачу було запропоновано пройти медичний огляд у центрах МСЕК
Вінницької або Дніпропетровської областей, м.Києві, однак він від таких
відмовився.

Представник відповідача Симоненко М.М. позов заперечила, підтримала
пояснення представника Головацької В.В.,
додатково пояснила, що відповідність висновків МСЕК, які ґрунтуються на
поданих їм медичних документах позивача, вимогам чинного законодавства
підтверджується перевіркою, проведеною у травні 2006 року прокуратурою Личаківського району м.Львова, висновки
якої не були оскаржені позивачем. Жодних даних, які б свідчили про погіршення
стану здоров"я позивача, що, у свою чергу, могло б зумовити зміну
встановленої йому групи інвалідності, у них немає. Просить відмовити у
задоволенні позову у повному об'ємі.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи,
суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з
наступного.

Відповідно до п.1.2
Інструкції про встановлення інвалідності, затвердженої Наказом Міністерства
охорони здоров"я №
183 від 07 квітня 2004 року,
інвалідність у повнолітніх осіб визначається шляхом експертного обстеження
медико-соціальними експертними комісіями. Рішення про інвалідність ґрунтується
на оцінці комплексу клініко-функціональних, соціально-педагогічних,
соціально-побутових та професійних факторів. При цьому враховується характер
захворювання та ступінь вираженості порушених функцій організму.

Як вбачається із свідоцтва про хворобу № 304/10 від 22
жовтня 1997 року
(а.с.37), позивач визнаний непридатним до військової служби із зняттям з
військового обліку у зв'язку з каліцтвом, пов'язаним із виконанням ним
військових обов'язків.

Відповідно до п.23 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України № 83 від 22 лютого 1992 року,
медико-соціальна експертиза повинна здійснюватись після повного та всебічного
медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, визначення
клініко-функціонального діагнозу, соціально-психологічного діагнозу,
професійно-трудового прогнозу, одержання результатів відновного лікування,
соціально-трудової реабілітації та інших даних, що підтверджують стійкий або
необоротний характер захворювання.

Судом встановлено, що, відповідно до рішення Шевченківської
міжрайонної МСЕК від 27 лютого 1998 року, позивач визнаний інвалідом II групи,
при черговому переогляді обласною МСЕК №
2 у 1999 році
також визнаний інвалідом II групи, а у 2000
році - інвалідом
III групи. У 2001 році, після оскарження позивачем рішення
про встановлення йому III групи інвалідності, згідно рішення МСЕК № 1 та № 3, йому
встановлюється II група інвалідності, яка продовжується до 2004 року, а
після чергового огляду 05 березня 2004 року продовжується до березня 2006 року.
19 квітня 2006 року обласна МСЕК № 3 прийняла рішення про визнання позивача
інвалідом III групи внаслідок каліцтва, пов'язаного з виконанням
обов'язків військової служби до 01 березня 2007 року, керуючись при цьому
даними огляду від 15 березня 2006 року та наявними медичними документами,
оскільки позивач не реагував на виклики МСЕК про його черговий переогляд.

Покликання позивача про необґрунтованість висновків МСЕК при визначенні
йому групи інвалідності через неприйняття до уваги діагнозу, встановленого
голландською клінікою (а.с.9), спростовуються даними про його діагноз,
свідоцтвом про хворобу (а.с.37 зв.),
з яких вбачається, що вони не суперечить висновкам голландських медиків.

Згідно п.2.1 Інструкції про встановлення інвалідності,
затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров"я № 183 від 07 квітня 2004 року, підставою
для встановлення першої групи інвалідності є стійкі, значно вираженої важкості
функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, травмою або
уродженим дефектом, що призводять до значного обмеження життєдіяльності людини,
неспроможності до самообслуговування і викликають потребу в постійному, що не
регулюється, сторонньому нагляді, догляді чи допомозі.

У
результаті неодноразових медичних обстежень,                                     в
тому числі,

повторних  та
комплексних,  відповідач  прийшов
до                                       висновку  про

невідповідність  діагнозу,
встановленого  позивачу,                                      вищезазначеним

критеріям для
встановлення І групи інвалідності.

Матеріали медекспертної справи перевірялись Міністерством охорони
здоров"я у 2004 році, у
результаті чого рішення МСЕК підтвердилось, крім того, прокуратура Львівської
області у 2006 році
проводила перевірку дотримання законодавства відповідачем при встановленні
ОСОБА_1 групи інвалідності, не виявивши при цьому жодних зловживань чи
упередженого ставлення до нього зі сторони працівників МСЕК.

Оцінюючи в сукупності зібрані у справі докази, суд бере до уваги, що
оскаржуваний висновок відповідача ґрунтується на дослідженнях, проведених
фаховими досвідченими спеціалістами медичними працівниками, а позивач не подав
жодних доказів, які б ставили під сумнів його об'єктивність та правильність, у
зв'язку з чим його позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає
задоволенню.

Керуючись ст. ст.
10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, на підставі Положення про медико-соціальну
експертизу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України 22 лютого 1992 року, Порядку
організації та проведення медико-соціальної експертизи втрати працездатності,
затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 221 від 04 квітня 1994
року, Інструкцій про встановлення груп інвалідності 1991 та 2004 років, суд

вирішив  :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівського обласного
центру медико-соціальної експертизи про припинення зловживання та встановлення
І групи інвалідності без зазначення строку переогляду  -  відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку
до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.