Справа №22-3394/07                                                     Головуючий у 1-й інстанції: Парій Л.В.
Судця-доповідач: Гончар О.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2007 року                                                            М.Запоріжжя

Колегія судців
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у
складі:

головуючого судді
Бондаря М.С.

суддів                          Гончара О.С, Ломейко В.О.

при секретарі             Тахтаул
О.М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бердянського
міськрайонного суду Запорізької області від 30 листопада 2004 року в справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, та за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 листопада 2004 року
частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу в сумі
еквівалентній 1000 доларів США
та відшкодування моральної шкоди на суму 15000 грн. Цим рішенням з відповідача
на користь позивача стягнуто 5306,5 грн. боргу та 53,6 грн. на відшкодування
сплаченого держмита. В іншій частині позову відмовлено.

В задоволені
зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди відмовлено повністю.

В апеляційній
скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального
і матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи просить
рішення суду першої інстанції скасувати, відмовивши ОСОБА_1 в задоволенні її
позову. Питання щодо скасування рішення суду в частині відмови в задоволенні
зустрічного позову в апеляційній скарзі не порушувалось.

Дослідивши
в засіданні апеляційного суду обставини справи, колегія суддів вважає,

що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних
підстав.  .

Згідно п.3 ч.1
ст.307, ст. 309 ЩІК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на
рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити, рішення суду
першої інстанції у випадку недоведеності обставин, що мають значення для
справи, які суд вважав встановленими.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_1 суд першої інстанції посилався на те, що
відповідачем не надано суду доказів того, що ОСОБА_2 свій борг погасив.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з
наступних підстав.

Відповідно до
ст.ст. 374, 375, 376 ЦК України
(1963р.), який діяв на час виникнення між сторонами спірних правовідносин, за
договором позики одна сторона (позикодавець) передає іншій стороні
(позичальнику) у власність гроші, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей;
договір позики на сумуч6Ільш ніж 50 грн. укладається в
письмовій формі; оспорювання договору позики за його безгрошевістю показаннями
свідків не припустимо.

Оскільки
свідченням боргу є наявність боргової розписки, то свідченням погашення боргу є
знищення такої розписки, заява кредитора про погашення боргу або ж наявність у
боржника боргового документу.

2

Відповідно до ст. 64 ЦПК України письмовими доказами
є будь-які документи, що містять відомості про обставини,
які мають значення для справи. Письмові докази подаються в
оригіналі.

В порушення вимог зазначеної норми закону позивач не надала суду першої
інстанції оригіналу боргового документу.
Надана нею розписка, яку вона вважала доказом наявності боргового зобов'язання, не можна визнати письмовим доказом, оскільки
розписка фактично знищена, про що свідчить склеювання її окремих частин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307,
309, 314, 316, 317 ЦПК України,

колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30
листопада 2004 року по справі змінити,
скасувавши його в частині задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу в сумі 5306,5 грн. та витрат на оплату
держмита в сумі 53,06 грн. Постановити в цій частині нове рішення, яким в
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу відмовити.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня проголошення.