УХВАЛА

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

15 жовтня 2007 року                                                     м.  Донецьк

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду

Донецької області в складі: Висоцької B.C.,
Новосядлої В.М. ,
Жданової B.C.,

розглянувши
у попередньому судовому засіданні цивільну справу за касаційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Апеляційного суду м.  Києва
від 20 квітня 2006 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,  третя особа: орган опіки та піклування
Деснянської районної у м.  Києві
державної адміністрації,  про визнання
місця проживання дітей,  та за

зустрічним
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  третя особа:
орган опіки та піклування Деснянської районної у м.  Києві державної адміністрації,  про визначення місця проживання дітей,  та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про викрадення
дитини та повернення її матері,

ВСТАНОВИЛА:

У липні
2005 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1,  третя особа: орган опіки та піклування
Деснянської районної у м.  Києві
державної адміністрації,  про визнання
місця проживання дітей.

В
обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те,  що перебував у шлюбі з ОСОБА_1 з 29 червня
1996 року по липень 2005 року.

Від
шлюбу сторони мають трьох синів: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1,  ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2,  та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3.

Позивач
вказує,  що з листопада 2004 року вони не
ведуть спільного господарства,  не
підтримують шлюбно-сімейні стосунки і проживають окремо.

З
позивачем проживає молодший син ОСОБА_4,
місце проживання якого позивач змінив вимушено без згоди ОСОБА_1 ,  а з нею проживають двоє старших синів ОСОБА_2
і ОСОБА_3,  яким позивач надає
матеріальну допомогу.

Відповідачка
постійно відвідує Церкву Христа,  куди бере з собою дітей,
що негативно позначається не лише на їх сімейному житі,  але й на здоров'ї дітей. Старші діти проживають
у неналежних умовах,  на недостатній
житловій площі,  не мають нормального
догляду і правильного харчування,  на
дітей здійснюється тиск і виховуються вони у ненависті до батька,  діти відстають у розвитку у порівнянні з
іншими дітьми. Молодший син ОСОБА_4 фактично не розмовляв. Після того,  як ОСОБА_4 став проживати з позивачем,  він почав розвивати мовні навички і почав
говорити.

Старших
синів ОСОБА_2 і ОСОБА_3а відповідачка йому не дає і забороняє бачитись з ними.

Позивач
просив визнати місце проживання дітей з ним за адресою АДРЕСА_1.

ОСОБА_1,  заперечуючи проти позову,  звернулась із зустрічним позовом до
ОСОБА_2,  третя особа: орган опіки та
піклування Деснянської районної у м.
Києві державної адміністрації,
про визначення місця проживання дітей та з позовом про викрадення дитини
та повернення її матері.

Справа №
33ц 2186- кс 07                                            Категорія
5 ЦП:

АПП: Головуючий
першої інстанції Лісовські О.В.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1  посилається на те,  що в листопаді 2004 року,  після бійки,
позивач відвіз її з дітьми до матері і з того часу не цікавиться
дітьми,  їх розвитком і станом їх
здоров'я і не надає їм матеріальну допомогу. До 1 липня 2005 року всі діти
проживали разом з нею,  але 1 липня 2005
року ОСОБА_2 без її дозволу,  обманом
викрав молодшого сина ОСОБА_4а і з того часу дитина знаходиться з ним.

Рішенням
Деснянського районного суду м.  Києва від
13 березня 2006 року у задоволенні позову ОСОБА_2 було відмовлено.

Зустрічний
позов ОСОБА_1  був задоволений: було
визначено місце проживання неповнолітніх дітей з матір'ю і постановлено
відібрати у ОСОБА_2 неповнолітнього сина ОСОБА_4 та повернути його матері.

Рішенням
Апеляційного суду м.  Києва від 20 квітня
2006 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалене нове рішення,  яким позов ОСОБА_2 та зустрічний позов
ОСОБА_1 задоволені частково. Визначено місце проживання неповнолітніх дітей
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 з матір'ю ОСОБА_5. Місце проживання
неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3,
визначено з батьком ОСОБА_2.  В
позові ОСОБА_1 про відібрання дитини відмовлено.

В
касаційній скарзі ОСОБА_1  просить
скасувати рішення Апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої
інстанції через порушення апеляційним судом норм процесуального права і
неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно
до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно
із вимогами частини 1 статті 335 ЦПК України,
суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого
доказу,  про перевагу одних доказів над
іншими.

Оскаржуване
рішення постановлене з додержанням норм процесуального права,  доводи скарги не спростовують висновків
судів.

Відсутні
і передбачені статтею 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування
судового рішення.

Виходячи
з наведеного,  колегія суддів вважає за
необхідне відмовити у задоволенні касаційної скарги.

Керуючись
статтями 332,  336,  337 ЦПК України,  Законом України "Про внесення змін до
Закону України "Про судоустрій України" щодо забезпечення касаційного
розгляду цивільних справ" від 22 лютого 2007 року №697-У та главою 2
розділу У ЦПК України,  колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області,

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Апеляційного суду м.  Києва від 20 квітня
2006 року залишити без зміни. Ухвала набирає законної сили з моменту її
проголошення та оскарженню не підлягає.