Справа 22- 4859/2007 р.                                                               Головуючий
43                                                                                    Доповідач
УХВАЛА

Іменем    України

16
серпня   2007 р.                                                                         м.  Донецьк

Апеляційний суд
Донецької області у складі:

Головуючого:
судді Голубинського A.M. Суддів Прокопчук
Л.М. ,  Олєйникової Л.С.  При секретарі   Бондаренко Н.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Донецьку апеляційну скаргу Військової частини А-2167 на рішення
Докучаєвського міського суду від 16 квітня 2007 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до
Військової частини А-2167 (далі - відповідач),
Міністерства оборони України,
третя особа ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,  -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Докучаєвського міського суду від 16 квітня 2007 року позовні вимоги задоволені.
З Військової частини А-2167 на користь позивачки стягнуто на відшкодування
моральної шкоди 250000 грн.

Відповідач
на рішення суду подав апеляційну скаргу. Вважає,  що суд прийняв необгрунтоване рішення через
неповноту та неправильність встановлення обставин,  які мають значення для справи. Зазначає,  що позивачка не надала доказів на
підтвердження факту заподіяння моральної шкоди. Розмір суми на відшкодування
моральної шкоди завеликий. Суд не врахував безпосередньої вини третьої особи,  а також тієї обставини,  що відповідно до закону члени сім'ї загиблого
військовослужбовця отримують від держави страхове відшкодування. Просив рішення
суду скасувати,  справу направити на
новий розгляд.

В судове
засідання апеляційного суду представник відповідача Військової частини А-2167 не
з'явився.

Позивачка
просила відмовити в задоволенні скарги.

Представник
відповідача Міністерства оборони України,
третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з'явились. Про час розгляду
справи повідомлені.

Заслухавши
доповідача,  позивачку,  дослідивши матеріали справи,  апеляційний суд вважає,  що апеляційну скаргу слід відхилити,  а рішення суду залишити без змін з таких
підстав.

Відповідно
до  ст.
308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін,  якщо визнає,  що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом
першої інстанції встановлено,  що син
позивачки ОСОБА_3 був призваний на строкову службу,  яку проходив у Військової частини А-2167.
ІНФОРМАЦІЯ_1 під час проведення навчальних стрільб третя особа ОСОБА_2 порушив
Правила   поводження зі зброєю,

внаслідок
чого син позивачки загинув. За скоєне ОСОБА_2 засуджений до позбавлення волі.
Суд прийшов до висновку про те,  що
командування військової частини неналежно виконували свої обов'язки по
підтриманню внутрішнього порядку,
внаслідок чого сталася смерть сина позивачки.

Висновку суду
першої інстанції відповідають обставинам справи.

Матеріали
справи свідчать про те,  що син позивачки
ОСОБА_3 був зарахований до списків особового складу військової частини А 2167 з
20.04.2006 р. (а.с.  7). ІНФОРМАЦІЯ_1 під
час проведення навчальних стрільб третя особа ОСОБА_2 порушив Правила
поводження зі зброєю,  внаслідок чого син
позивачки загинув. За скоєне ОСОБА_2засуджений до позбавлення волі (а.с.  З-

4).

Відповідно
до  ст.
1.1 Закону України від 20.12.1991 р.№ 2011-Х11 „Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" турбота про
збереження та зміцнення здоров'я військовослужбовців - обов'язок командирів
(начальників). На них покладається забезпечення вимог безпеки при проведенні
навчань,  інших заходів бойової
підготовки,  під час експлуатації
озброєння і військової техніки,
проведення робіт та виконання інших обов'язків військової служби.

Відповідно
до  ст.
6 Закону України від 24.03.1999 р. № 548-Х1У„Про Статут внутрішньої
служби Збройних Сил України" внутрішня служба здійснюється з метою
підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни,  належного морально-психологічного стану,  які забезпечують постійну бойову готовність
та якісне навчання особового складу,
збереження здоров'я військовослужбовців,
організоване виконання інших завдань.

З
урахуванням зазначених вимог закону суд першої інстанції прийшов до правильного
висновку про те,  що відповідач в особі
його командирів не забезпечив вимоги безпеки при проведенні навчань,  неналежно підтримував порядок та військову
дисципліну у військовій частині,  що
призвело до загибелі сина позивачки,
тому у відповідності із вимогами
ст.  1169 ч.2 ЦК України повинен
відшкодувати завдану моральну шкоду.

Довід
апеляційної скарги про те,  що позивачкою
не надано доказів у підтвердження моральної шкоди не заслуговують на увагу.
Життя і здоров'я людини відповідно до
ст.  З Конституції України є найвищою
соціальною цінністю. Смерть сина - це безповоротна втрата для позивачки,  подія,
яка постійно буде нагадувати про себе і приносити біль,  душевний неспокій.

Розмір
суми на відшкодування моральної шкоди судом визначено з урахуванням обставин
справи,  засад розумності,  виваженості і справедливості.

Рішення
суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права,  доводи апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Керуючись    ст.
307,  308,  315 ЦПК України,  апеляційний суд,  -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу відхилити.

Рішення
Добропільського міськрайонного суду
від 16 квітня 2007 р. залишити без змін. Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення. Касаційна скарга на неї може бути подана до Верховного
Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.