Справа №
2-325/07 САКСАГАНСЬКИЙ районний суд м.  КРИВОГО РОГУ,  Дніпропетровської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2007
р. Саксаганський районний суд м.  Кривого
Рогу Дніпропетровської області  у складі:

головуючого: судді                                -                      Зубакової В.П.

при секретарі                                         -                      Хімченко О.М.

за участю позивачів                              -                      ОСОБА_1.,  ОСОБА_2.
,

ОСОБА_3.

представника позивачів                       -                       ОСОБА_5

відповідача                                            -                       ОСОБА_4.

представників відповідача                   -                       ОСОБА_6. ,  ОСОБА_7

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.  Кривому Розі цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  ОСОБА_3 до ОСОБА_4,  третя особа на стороні позивачів - КЖП № 44
м.  Кривого Рога - про визнання
таким,  що втратив право користування
жилим приміщенням,  суд,  -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі
- ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  ОСОБА_3 звернулись в суд з позовною заявою до
відповідача - ОСОБА_4,  третя особа на
стороні позивачів - КЖП № 44 м.  Кривого
Рога про визнання його втратившим право на жиле приміщення. В обгрунтування
своїх позовних вимог позивачі посилалаються на те,  що 26.04.1988 року на підставі ордеру №
181,  виданого Саксаганською районною
радою народних депутатів,  позивачу,  ОСОБА_1,
на сім'ю з чотирьох чоловік: їй,
відповідачу - ОСОБА_4.  та двом
їхнім неповнолітнім (на той час) дітям ОСОБА_2.  та ОСОБА_3.
,  було надано жиле приміщення в
трикімнатній квартирі АДРЕСА_1,
загальною площею 41, 6 кв.м.  З
листопада 1995 року стосунки між позивачем - ОСОБА_1 та відповідачем
зіпсувалися,  у зв'язку з чим з цього
часу вони фактично припинили підтримувати шлюбні стосунки та спільно проживати
у спірній квартирі,  вести спільне
господарство. 17.09.1998 року шлюб між ОСОБА_1. та ОСОБА_4.  було розірвано відділом РАГС Саксаганського
районного управління юстиції м.  Кривого
Рогу,  актовий запис № 495,  що підтверджується свідоцтвом про розірвання
шлюбу. 06.08.2004 року позивач - ОСОБА_1 взяла шлюб з ОСОБА_8,  у зв'язку з чим змінила прізвище з ОСОБА_4 на
ОСОБА_8. При цьому,  з 1995 року відповідач
фактично не мешкає у спірному жилому приміщенні без поважних причин,  в квартирі відсутні будь-які його речі та
спільне майно подружжя. ОСОБА_4.  з 1995
року не несе жодних витрат по утриманню житла,
сплаті комунальних послуг,  не
підтримує спілкування з жодним з членів сім'ї. Незважаючи на те,  що відповідач не проживав у спірній квартирі
з 1995 року,  коли вони звернулись в 2002
році з позовом до ОСОБА_4.  про визнання
його втратившим право на жиле приміщення,
в процесі слухання справи вони його пожаліли,  відмовилися від свого позову і не
заперечували,  щоб відповідач вселився в
спірну квартиру. Рішенням Саксаганського районного суду м.  Кривого Рогу від 24.02.2004 року у цивільній
справі за позовною заявою позивачів про визнання ОСОБА_4.  таким,
що втратив право користування жилим приміщенням на підставі  ст.
ст.  71,  72 ЖК України,
від

2

якого
позивачі в процесі слухання справи відмовилися,
та за зустрічним позовом ОСОБА_4.
до них про вселення,  відповідача
було вселено в спірну квартиру за згодою позивачів. Проте відповідач
ОСОБА_4.  фактично не вселявся в спірне
жиле приміщення,  не мешкав там після
вселення на підставі рішення суду жодного дня,
хоча перешкод для цього йому ніхто не чинив. Відповідач ОСОБА_4.  не сплачує за весь цей період комунальних
послуг,  у зв'язку з чим,  станом на 11.09.2006 року,  утворилась заборгованість по холодному
водопостачанню в сумі 2130, 72 грн.,  по
квартплаті - 1744, 29 грн.,
газоповтачанщо - 1730J01 грн.,  за теплоенергію - 3239, 99 грн.,  що підтверджується довідкою З AT
«Новак6м>кчНа цей час спірна квартира не приватизована і належить до
державного житлового фонду та стоїть на балансі КЖП № 44 м.  Кривого Рогу. Факт не проживання відповідача
в спірній квартирі підтверджується актами від 21.11.2005 року,  22.12.2005 року,  13.03.2006 року,  складеними мешканцями сусідніх квартир та
затверджених директором КЖП № 44 м.
Кривого Рогу. Крім того,  з травня
2002 року відповідач створив нову сім'ю і мешкає за адресою: АДРЕСА_2,  де має іншу сім'ю,  яку утримує,
веде там спільне господарство. Таким чином позивачі вважають,  що відповідач,  на підставі ч.2  ст.
107 ЖК України втратив право на користування жилим приміщенням,  в зв»язку з тим,  що у разі вибуття наймача та членів його
сім»ї на постійне проживання до іншого населеного пункту,  або в інше жиле приміщення в тому ж населеному
пункті,  вибувший член сім»ї наймача
втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня його вибуття.

В
процесі розгляду справи,  позивачі
уточнили свої позовні вимоги,  просять
визнати відповідача втратившим право користування жилим приміщенням в квартирі
АДРЕСА_1 не на підставі ч.2  ст.  107 ЖК України,  а відповідно до ч. 1  ст.  71
ЖК України,  в зв'язку з тим,  що відповідач,  без поважних причин не проживає в спірній
квартирі понад 6 місяців,  після
того,  як на підставі рішення
Саксаганського районного суду м.  Кривого
Рогу від 24.02.2004 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_4.  про вселення,
відповідача було вселено в спірну квартиру за згодою позивачів,  але відповідач не вселився в квартиру і не
проживає в спірній квартирі без поважних причин,  не цікавився спірною квартирою до звернення
позивачів в суд,  тому позивачі
вважають,  що відповідач може вважатися
таким,  що втратив право користування
жилим приміщенням.  Тому позивачі просять
постановити рішення,  яким визнати ОСОБА_4,  ІНФОРМАЦІЯ_1,
таким,  що втратив право
користування жилим приміщенням в трикімнатній квартирі АДРЕСА_1,  загальною площею 41, 6 кв.м. ,  в зв'язку з відсутністю його в спірній
квартирі без поважних причин понад 6 місяців.

Представник
третьої особи у судове засідання не з"явився,  третя особа просить розглянути справу без
участі їх представника.

В
судовому засіданні позивачі,  кожний
окремо,  уточнену позовну заяву,  та обґрунтування до неї підтримали у повному
обсязі,  просили її задовольнити та визнати
відповідача ОСОБА_4,  таким,  що втратив право користування жилим
приміщенням в трикімнатній квартирі АДРЕСА_1,
загальною площею 41, 6 кв.м. ,  в
зв'язку з відсутністю його в спірній квартирі без поважних причин понад 6
місяців. Доповнили,  що відповідач,  тільки після того,  як вони,
в жовтні 2006 року,  звернулися в
суд з позовною заявою про визнання його втративши право користування жилим
приміщенням,  розпочав сплачувати частку
комунальних послуг,  а також те,  що у відповідача,  весь час,
що він не проживає в спірній квартирі є ключі від квартири,  але він з 2002 року не мав наміру вселяться в
спірну квартиру,  не вселявся в неї і не
цікавився спірною квартирою.

В
судовому засіданні представник позивачів підтримала уточнену позовну заяву
позивачів,  та обґрунтування до неї у
повному обсязі,  просила її задовольнити
та визнати відповідача ОСОБА_4,  таким,  що втратив право користування жилим
приміщенням в трикімнатній квартирі АДРЕСА_1,
загальною площею 41, 6 кв.м. ,  в
зв^язку з відсутністю його в спірній квартирі без поважних причин понад 6
місяців. Пояснила,  що відповідач,  незважаючи на те,  що відповідачі не чинили йому перешкод для
вселення і проживання в спірній квартирі,
в спірну квартиру не вселявся і не бажав вселятися,  таким чином,
був відсутній в спірній квартирі без поважних причин понад 6 місяців.

В
судовому засіданні відповідач позов не визнав,
просив в його задоволенні відмовити,
як в незаконному та необгрунтованому,
пояснив суду,  що на підстав^
рішення Саксаганського районного суду м.
Кривого Рогу від 24.02.2004 року він був вселений в квартиру
АДРЕСА_1,  але його не пускали позивачі в
квартиру,  а потім ключ,  який був у нього не підійшов до замка в
дверях. З приводу того,  що його не
пускають в квартиру він нікуди не звертався,
також не звертався до державного виконавця про примусове вселення в
квартиру. Намагався вселитися в квартиру в грудні 2006 року,  але йому ніхто не відкрив двері. До грудня
2006 року намагався вселитися один раз,
але не пам»ятає коли саме. Крім вказаних двох разів,  коли він намагався вселитися в квартиру,  він більше ні разу не намагався вселятися в
спірну квартиру після рішення суду. Надалі відповідач пояснив суду,  що він не вселився в спірну квартиру після
рішення суду від 24.02.2004 року,  так як
йому була необхідна тільки паспортна реєстрація,  а житлом він був забезпечений,  про що вони домовлялися з позивачами,  так як з грудня 2002 року він знімає житло в
будинку АДРЕСА_2 у своєї знайомої - ОСОБА_7,
мешкає там в літній кухні. Договору найму він з нею не заключав,  так як вона його знайома. Він не
сплачував комунальні платежі і квартплату,
так як вважає,  що він не повинен
був їх сплачувати,  так як він послугами
не користувався,  але з жовтня 2006 року
розпочав сплачувати за газ і за воду. До грудня 2006 року,  він не вселявся в спірну квартиру,  але коли в грудні 2006 року,  після того,
як позивачі звернулися в суд з позовом про визнання його втративши право
користування жилим приміщенням в спірній квартирі,  він спробував добровільно вселитися в
житло,  він не зміг,  так як ключ,
який був у нього не підійшов до замка,
тому 17.01.2007 року,  він вирішив
вселитися в спірну квартиру примусово,
за допомогою державних виконавців. Пояснив,  що наміру вселятися в квартиру у нього не
було,  якби позивачі не звернулися в суд
з позовом до нього,  він би не намагався
вселитися в квартиру.

Представники
відповідача,  кожний окремо,  позов не визнали,  просять в його задоволенні відмовити,  так як іншого житла у відповідача немає,  в будинку АДРЕСА_2 у нього немає постійного
житла,  він мешкає в літній кухні,  без зручностей. Визнання відповідача
втративши право користування жилим приміщенням в спірній квартирі протирічить
Конституції України та  ст.  119 ЖК України,  відповідно до якої ніхто не може бути
виселений з квартири,  без одночасного
надання іншого постійного жилого приміщення. Вважають,  що відповідач не проживав в спірній квартирі
більше шести місяців по поважним причинам,
так як позивачі перешкоджали його вселенню і проживанню в ній. Вважають,  акти від 21.11.2005 року,  22.12.2005 року,  13.03.2006 року,  складеними мешканцями сусідніх квартир,  не можуть бути доказом не проживання
відповідача в спірній квартирі,  так як
вони не об»активні,  так як сусіди не
можуть постійно спостерігати,  чи
проживає відповідач в спірній квартирі і слідкувати чи приходить він в
квартиру. Крім того,  відповідач сплачує
комунальні платежі за газ і водопостачання,
а за опалення і за воду він не повинен сплачувати,  так як він не користується цими послугами і вони
нараховуються не на зареєстрованих в квартирі,
а виходячи із площі квартири. Тому вони вважають,  що в позові повинно бути відмовлено,  так як у позивача немає іншого житла і він не
проживає в спірній квартирі по поважним причинам.

Допитаний
в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду показала,  що вона являється сусідкою позивачів,  їй відомо,
що з 1996 року відповідач в спірній квартирі не проживає. ОСОБА_1 з
дітьми в спірній квартирі проживає,  так
як вона їх бачить практично

4

кожного дня. 3 2004 року вона
ОСОБА_4.  не бачила жодного разу в спірній
квартирі. Якби відповідач приходив в квартиру до позивачів,  то їй би про це сказали сусіди. Крім
того,  вона працює кондуктором в ВАТ
«Ерфолг» і неодноразово бачила ОСОБА_4.
з іншою жінкою в транспорті,  він
їй казав,  що проживає в районі
«Техбази»,  так як одружився,  де проживає з жінкою. Це було в 2005 році.
Вона також підписувала акт про не проживання відповідача в квартирі
АДРЕСА_1,  підтвердивши те,  що відповідач зареєстрований в спірній
квартирі,  але не проживає в ній.

'*ч>
Дойиїаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10. суду показала^ що їй по цій
справі відомо,  що її свекра -
ОСОБА_4.  хочуть виписати з квартири по
вул.  С.
Перовської. ОСОБА_4.  вона називає
свекром,  тому що він допомогає нянчити
її дитину. В лютому 2004 року вона з ОСОБА_4.
ходила в його квартиру,  але їм
ніхто не відчинив,  а ключа у нього не
було. Відповідач проживає з кінця 2002 року по АДРЕСА_2,  стосунки між ним і її свекрухою -
дружні,  вони проживають на одній території,  вони не одружені,  у них окремий бюджет.

Допитаний
в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду показав,  що відповідач його брат по матері. В грудні
2006 року він з відповідачем ходив до квартири по АДРЕСА_1,  але їх не впустили позивачі. Відповідач проживає
з Савушкіною,  яка прийняла його до себе
жити,  але точної адреси він не знає. З
ОСОБА_4.  він спілкується часто,  але вдома у нього не був,  зі слів ОСОБА_4.  йому відомо,
що в теперішній час він задоволений своєю жінкою,  що у нього зараз хороша сім»я.

Допитаний
в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду показав,  що в грудні 2006 року,  на прохання ОСОБА_6.  та ОСОБА_13.,  він
ходив до квартири АДРЕСА_1. Вони постукали у двері,  але їм ніхто не відкрив. Потім прийшов син
відповідача,  але в квартиру їх не
впустив,  крім того,  в квартирі були дві жінки,  які їх також не впускали в квартиру.

Вислухавши
позивачів,  представника позивачів,  відповідача,
представників відповідача,
свідків,  дослідивши докази по
справі,  давши їм належну оцінку у сукупності,  суд вважає за можливе задовольнити позовні
вимоги позивачів по наступним підставах:

Так,  у судовому засіданні було встановлено,  що на підставі ордеру № 181 від 26.04.1988 p.,
виданого Саксаганською районною радою народних депутатів
м.  Кривого Рогу,  на ім»я ОСОБА_4  (в теперішній час ОСОБА_1) на право зайняття
трикімнатної квартири АДРЕСА_1 на склад сім"ї із чотирьох чоловік,  в тому числі позивачів - ОСОБА_2. ,
ОСОБА_3.  та
відповідача - ОСОБА_4.  (а.с. 11) сторони
по справі вселилися у вказану квартиру. Відповідач дійсно зареєстрований за
адресою:АДРЕСА_1,  що підтверджується
довідкою «Нова - КОМ»
про нарахування сум до сплати,
нарахованих комунальними та іншими службами міста,  (а.с. 5, 6) Квартира складається з трьох
кімнат,  загальною площею - 41, 6
кв.м.  На підставі рішення Саксаганського
районного суду м.  Кривого Рогу від 24
лютого 2004 року,  яке набрало законної
сили 25.03.2004 року,  за відповідачем
було визнане право користування житловою площею -квартирою АДРЕСА_1 та винесене
рішення про вселення його у вказану квартиру,
(а.с. 15-16) Однак відповідач,
незважаючи на вказане рішення суду,
в спірну квартиру не вселився з березня 2004 року,  з цього часу відповідач не проживає в спірній
квартирі без поважних причин більше шести місяців,  крім того встановлено,  що відповідач не оплачує комунальні платежі
по спірній квартирі і не приймає участі в утриманні спірного житла,  а почав сплачувати комунальні платежі тільки
після звернення позивачами в суд з позовом до нього про визнання його втративши
право користування жилим приміщенням з жовтня 2006 року. Факт своєї відсутності
без поважних причин понад шість місяців не заперечує сам відповідач,  який пояснив суду,  що він не мав наміру вселятися в спірну
квартиру і проживати в ній,  так як йому
була необхідна тільки паспортна реєстрація в спірній квартирі,  так як у нього є де проживати,

5

що у
нього була така домовленість,  після
рішення суду,  з позивачами. Він став
намагатися вселитися в спірну квартиру тільки після звернення позивачів в суд з
позовом до нього. Факт тривалої відсутності відповідача в спірній
квартирі,  більше шести місяців,  також підтверджується актами КЖП № 44 від 21
листопада 2005 року,  22 грудня 2005 року
та 13 березня 2006 року,  складеного
мешканцями будинку № 1 по вулиці С Перовської в м.  Кривому Розі і засвідченого директором КЖП №
44 м.  Кривого Рогу (а.с. 12-14).

Відповідно
до  ст.
10 ЦПК України,  кожна сторона
повинна довести ті обставини,  на які
вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,  %рім випадків,  встановлених цим Кодексом.  Згідно
ст.  11 ЦПК України,  суд розглядає цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданих відповідно до цього Кодексу,
в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших
осіб,  що беруть участь у справі.

Дослідженими
в судовому засіданні доказами не встановлено,
що позивачі перешкоджали відповідачу вселенню в спірну квартиру,  його доводи,
що він намагався вселитися в спірну квартиру в грудні 2006 року безпідставні,  так як на цей час,  з 08.10.2006 року,  позовна заява про визнання відповідача
втративши право користування жилим приміщенням знаходилася в суді і ухвалою
судді від 16.10.2006 року,  провадження
по даній справі було відкрито. Посилання відповідача і його представників про
звернення відповідача до виконавчої служби про примусове виконання рішення суду
про вселення 17 січня 2007 року,  на тій
підставі,  що строк для виконання рішення
суду не закінчився та на відкриття виконавчого провадження по справі
примусового вселення відповідача в спірну квартиру на підставі рішення
Саксаганського районного суду м.  Кривого
Рогу від 24 лютого 2004 року,  не
являється поважною причиною його відсутності в спірній квартирі понад шість
місяців,  так як відповідно до Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року № 2,  зі змінами,
внесеними постановами від 10.03.1989 року №2,  від 25.12.1992 року,  № 13 та від 25.05.1998 року, №15 «Про деякі
питання,  що виникли у практиці
застосування судами Житлового кодексу України»,
п.Ю «Наявність рішення суду про право громадянина користуватися жилим
приміщенням не є перешкодою до розгляду і задоволення позову про визнання його
таким,  що втратив це право з
мотивів,  що після набрання рішенням
законної сили або після його виконання він був відсутнім понад шість
місяців,  у тому числі і в тих
випадках,  коли строк для виконання
рішення не закінчився. Посилання представників позивача на  ст. 109 ЖК України не ґрунтується на
законі,  так як вказана стаття ЖК України
не регулює правовідносини,  які стали
предметом розгляду суду.

У
відповідності до  ст.  71 ЖК України,  за наймачем зберігається право на жиле
приміщення протягом шести місяців,  за
умови,  якщо він відсутній з поважної
причини. Якщо наймач або член його сім"ї відсутні по поважних причинах
більше шести місяців,  цей строк за
заявою відсутнього може бути продовжений наймодавцем,  а в разі спору -судом.  Дані про те,
що позивачі порушували право відповідача на проживання,  він не представив,  в суд з зустрічним позовом про відновлення
порушеного права не звернувся.

Таким
чином,  судом,  в судовому засіданні,  безперечно встановлено,  що відповідач не проживає в спірній квартирі
без поважних причин більш шести місяців,
так як відповідач не надав суду доказів,
які б підтверджували б його заперечення проти позову,  крім того,
суд не може прийняти заперечення відповідача та його представників проти
позову,  так як вони не підтверджуються
доказами,  зібраними по справі,  та протирічать показам самого відповідача,  який,
пояснив,  що його цікавила тільки
паспортна реєстрація в спірній квартирі,
а не вселення і проживання в ній,
тому суд вважає,  що на
підставі  ст.  68 Конституції України,  в якій вказано на обов»язком громадян України
дотримуватися Законів України,   ст.  71, 72 ЖК України,  відповідач повинен бути визнаним втратившим
право користування жилим приміщенням - трикімнатною квартирою АДРЕСА_1,  загальною площею 41, 6 кв.м. ,  в зв»язку з його відсутністю у вказаній
квартирі без поважних причин більш шести місяців.

6

У силу  ст.  88 ЦПК України
витрати,  понесені по справі,  підлягають відшкодуванню особі,  на користь якої постановлено рішення,  тому суд вважає за необхідне стягнути з
відповідача на користь ОСОБА_1. - 16 гривень,
у рахунок відшкодування судових витрат,
в зв"язку з задоволенням позовних вимог.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст.  71, 72 ЖК України,  Постанови Пленуму Верховного Суду України від
12.04.1985 року № 2,  зі змінами,  внесеними постановами від 10.03.1989 року №2,  від 25.12.1992 року,  № 13 та від 25.05.1998 року, №15 «Про деякі
питання,  що виникли у практиці
застосування судами Житлового кодексу України»,   ст.
ст.  3, 10, 11, 57, 60, 61, 197,
212-215, 218, 222, 223 ЦПК України,  суд,  -

ВИРІШИВ:

Позовну
заяву ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  ОСОБА_3 до ОСОБА_4,  третя особа на стороні позивачів - КЖП № 44
м.  Кривого Рога - про визнання
таким,  що втратив право користування
жилим приміщенням - задовольнити повністю.

Визнати
втратившим право користування жилим приміщенням - трикімнатною квартирою
АДРЕСА_1,  загальною площею 41, 6 кв.м.
,  - ОСОБА_4,  ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження,  але апеляційна скарга не
була подана у строк,  встановлений
статтею 294 ЦПК України,  рішення суду
набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної
скарги рішення,  якщо його не скасовано,  набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення до апеляційного суду Дніпропетровської області через
Саксаганський районний суд м.  Кривого
Рогу. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження до апеляційного суду Дніпропетровської
через Саксаганський районний суд м.
Кривого Рогу,  та одночасно копія
апеляційної скарги надсилається особою,
яка її подає,  до апеляційного
суду Дніпропетровської області.