Справа №22-1009-07
Доповідач- Василевич B.C.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 грудня 2007
року
м.Рівне

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в
складі:

Головуючого
судді-Василевича B.C. Суддів:Гордійчук
C.O., Шимківа С.С. при
секретарі Чалій Н.О. з участю позивачки ОСОБА_1, її представника адвоката
ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Рівненського міського суду від 25 квітня 2007 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, приватний нотаріус Рівненського
міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання договору дарування
удаваним,-

встановила:

Рішенням
Рівненського міського суду від 25 квітня 2007 року задово­лено позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про визнання договору дарування удаваним. Визнано його таким, що
укладений   для приховання насправді
вчиненого договору купівлі-продажу.

В апеляційній
скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення з ухваленням нового
про відмову у позові, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам
справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Суд дійшов
помилкового висновку про те,що між ним та ОСОБА_4 фактично був укладений договір
купівлі-продажу частини, будинку,оскільки це не доведено жодними доказами.

Показання
ОСОБА_4 та показання свідка ОСОБА_6 носять непослідовний та суперечливий
характер, тому суд не повинен був приймати їх до уваги. Показання інших свідків
з боку позивачки про передачу йому батьком позивачки грошей для теж не
являються достовірними і їх суд оцінив неправильно.

2

Окрім того, суд
безпідставно не застосував до даних правовідносин положень закону про позовну
давність.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явились в судове засідання, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів
знаходить, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Як видно з
матеріалів справи, 22 жовтня 2001 року між ОСОБА_4 та незнайомим їй на той час
відповідачем був укладений договір дарування належної ОСОБА_4 37/100 частин
будинку АДРЕСА_1.

Фактично ж за
встановленими судом обставинами,які стверджені показаннями свідків ОСОБА_7,
ОСОБА_8 та ОСОБА_9, мало місце укладення договору купівлі-продажу частини
будинку.

Договір
дарування укладався з метою приховання договору купівлі-продажу, для укладення
якого вимагалась згода іншого співвласника будинку, який відповідно до закону
має право привілеєвої покупки.

Відповідно до
ст.235 ЦК України
удаваним є правочин, який вчинений сторонами для приховання іншого правочину,
який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений
сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили,
відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді
вчинили.

Правильно
встановивши обставини справи та оцінивши з дотриманням правил ст.212 ЦПК
України докази, суд дійшов правильного висновку про підставність позову.

Враховуючи, що
рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та
процесуального права і доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не
спростовують підстав для скасування рішення немає.

Керуючись п.1
ч.1 ст.307, ст.308, ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення
Рівненського міського суду від 25 квітня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею
чинності.