Справа №2-233-1/07
№2-2464-1/06
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ                        УКРАЇНИ

6 червня 2007 р. Святошинський
районний суд м.Києва в складі: головуючого
Морозова М.О.

при секретарях
Устименко О.В, Костюк Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи:
Орган опіки та піклування Святошинської районної у м. Києві державної
адміністрації, Святошинське РУ ГУ
МВС України в м. Києва про усунення перешкод у користуванні та виселення,

встановив:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відновлення порушеного права власності, усунення перешкод в
користуванні квартирою АДРЕСА_1 та виселення відповідачів з вказаної
квартири, зобов'язання зняти їх з реєстраційного обліку по вказаній адресі,
посилаючись на те, що дану квартиру він придбав на прилюдних торгах з
реалізації арештованого нерухомого майна боржниці ОСОБА_3 23.08.2003 р. за
100669 грн. 50 коп. 11.08.2006 р. дана квартира була зареєстрована за ним на
праві приватної власності в Київському міському бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на нерухоме майно на підставі свідоцтва про право
власності, виданого 8.08.2006 р. державним нотаріусом 12-ї Київської державної
нотаріальної контори. Відповідачі добровільно не бажають виселятися, його цим
позбавлено право володіння та користування квартирою. Відповідачі не є членами
його родини, договір про участь у витратах
на утримання будинку та прибудинкової території укладено з ним, відповідачі ж незаконно
проживають в квартирі та користуються комунально-експлуатаційними послугами, на користування яких ним не було
надано дозволу. Правомірність його прав власності на квартиру
підтверджена рішенням Святошинського райсуду
м. Києва від 6.02.2006 р. Відповідачі повинні бути зняті з реєстрації по
вказаній квартирі, до якої жодного відношення вже не мають.

В судовому
засіданні ОСОБА_1 та його представник позов підтримали. Представники
відповідачів позов не визнали, мотивуючи тим, що відповідачі не згодні з реалізацією
квартири   з   прилюдних
торгів   і   право
власності   на   спірну
квартиру оскаржується ними в
касаційному порядку, іншого житла не мають. Треті особи про час, місце
слухання справи повідомлялись належним чином, просять слухати справу без участі
їх представників, покладаючись на розсуд суду при прийнятті рішення по суті,
тому суд, враховуючи думку позивача, представників сторін, матеріали та обставини справи, вважає за необхідне
розглядати справу у їх відсутність. Суд,
вислухавши  пояснення  позивача,
представників  сторін,  з'ясувавши
обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до
висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Судом
встановлено, що спірним жилим приміщенням є двохкімнатна квартира №22, що розташована
на четвертому поверсі дев'ятиповерхового будинку АДРЕСА_2. ОСОБА_3 була зареєстрована в спірній квартирі
після придбання квартири по договору купівлі-продажу від 7.06.2000 р. ОСОБА_2
була зареєстрована у вказану квартиру 19.05.2005 р. як мати до доньки.
26.08.2003 р. квартира була придбана ОСОБА_1 на публічних торгах за 100669 грн.
50 коп. 8.08.200b p. позивачу по справі було видане державним нотаріусом
Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори свідоцтво про право власності на
квартиру АДРЕСА_1, яке зареєстроване
11.08.2006 р. в КП „Київське міське БТІ та

2

реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна". В квартирі зареєстровані сторони
по справі. Рішенням Святошинського райсуду
м. Києва від 23.04.2006 р. ОСОБА_3 визнано обмежено дієздатною. Рішенням
Святошинського райсуду
м. Києва від 26.07.2004 р. встановлено піклування та призначено ОСОБА_2
піклувальником ОСОБА_4 (а.с.6-13,39,85-87).

Згідно ст.41 Конституції України кожен має право
володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно ст.49 Закону України „Про
власність" володіння майном вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону, або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Згідно ст.
328 ЦК
України право власності набувається на підставах,
які не заборонено законом. Право власності вважається набутим правомірно,
якщо інше не випливає із закону, або
незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.50 Закону
України „Про іпотеку" після продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах
або продажу предмета іпотеки відповідно до статті 38 цього Закону припиняються
будь-які права та вимоги інших осіб на нерухоме майно, що було предметом
іпотеки, які виникли після державної реєстрації іпотеки за іпотечним договором,
згідно з яким було звернене стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ст.48 Закону України „Про
власність" власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права,
хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і
відшкодування завданих цим збитків. Захист права власності здійснюється судом. Згідно
ст.109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з
підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому
порядку. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше
постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні
стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики)
банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого
приміщення. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є
підставою для виселення всіх громадян, що
мешкають у ньому, за винятками встановленими законом.

Згідно ст.7
Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації
місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи,
запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення
суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або
померлою), свідоцтва про смерть.

Таке ж
положення містись і п. 14 Тимчасового порядку реєстрації фізичних осіб за
міси?" проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів
України від 16 січня 2003 року №35.

ОСОБА_2.,
ОСОБА_3, не маючи права власності на квартиру після її реалізації з прилюдних
торгів як заставленої квартири по кредитному договору, і реєстрації квартири на праві власності за
ОСОБА_1, залишаються без будь-яких законних прав в ній проживати, і
будучи зареєстрованими в ній, добровільно не виселяються і не знімаються з
реєстрації, чим порушують законні права позивача, як власника квартири щодо
володіння, користування і розпорядження квартирою, тому відновлення порушеного
права власності з усуненням перешкод в здійсненні прав власника підлягає
вирішенню в судовому порядку-шляхом виселення незаконно проживаючих в квартирі
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та зняттям їх з реєстрації по вказаній квартирі.

Вимоги
позивача підтверджуються копією свідоцтва про право власності квартири АДРЕСА_1 від
8.08.2006 р. за ОСОБА_1, копією рішення Святошинського райсуду м. Києва від
6.02.2006 р. про відмову в задоволенні позову про визнання договорів кредиту, застави та проведення прилюдних торгів
недійсними, копією ухвали судової колегії в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва від 9.06.2006 р. про залишення в силі рішення
Святошинського райсуду м. Києва
від 6.02.2006 p.,

3

довідками з ЖЕО №812 м. Києва від 13.08.2006 p., 4.10.2006 р. про склад зареєстрованих в спірній квартирі
осіб.

Посилання
відповідачки ОСОБА_2 у своїх письмових запереченнях, представників
відповідачів, нате, що рішення Святошинського райсуду м. Києва від 6.02.2006 p., ухвали апеляційного суду м. Києва від 9.06.2006 р. оскаржується
в касаційному порядку суд оцінює критично, бо вказане судове рішення набуло
законної сили і право власності ОСОБА_1 на вказану квартиру в порядку
цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства не
оспорюється.

Твердження представників відповідачів щодо того, що у
ОСОБА_3, ОСОБА_2 не має іншого житла, не
заслуговують на увагу, бо діючим законодавством України виселення з квартири з
підстав, зазначених у позові, внаслідок придбання її з публічних торгів
через невиконання кредитних зобов'язань, допускається як захист прав нового
власника житла, який має сім'ю, 23.08.2006 р. уклав з ЖЕО №812 м. Києва договір
про участь у витратах на утримання будинку
та прибудинкової території, добровільно вони з квартири не виселились,
незважаючи на вимогу ОСОБА_1 Крім того, за повідомленням Київського міського
БТІ та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 6.01.2006 p.,
станом на 23.09.2004 р. за ОСОБА_2 12/100 частин
квартири АДРЕСА_3 були зареєстровані на праві приватної власності на
підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням справами
НАН України 28.05.1998 р. (ас. 13, 37,38,40-42,101).

На підставі викладеного, керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст.4,48,49
Закону України "Про власність", ст.50 Закону України „Про
іпотеку", ст.328 ЦК України, ст. 1С" ЖК
України, ст.7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ст. ст. 10,60, 212,
214, 215 ЦПК України, суд-

вирішив: Позов
задовольнити.

Відновити ОСОБА_1 порушене право
власності, усунути перешкоди в користуванні
ним квартирою АДРЕСА_1 та виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Зобов'язати Святошинського РУ ГУ МВС України в м.
Києві зняти ОСОБА_2, ОСОБА_3 з реєстраційного обліку по квартирі АДРЕСА_1.

Рішення може
бути оскаржено до апеляційного суд м.Києва через районний суд. Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.