Справа № 22ц-2550                                              Головуючий
2007 рік                                                         інстанції
Суддя-доповідач: Лобов
УХВАЛА

ІМЕНЕМ                      УКРАЇНИ

17 жовтня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області в складі:

головуючого судді Лобова О.А.,

суддів Петренка В.М., Акопян В.І.

при секретарі Зеленській О.І.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1на рішення Машівського районного суду Полтавської області від 28
серпня 2007 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, Селещинської
сільської ради про визнання права власності на садибу.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2007
року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, просила ухвалити рішення,
яким визнати за нею право власності на садибу АДРЕСА_1.

Заявлені вимоги
мотивовані тим, що з 1967 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 У 1971 році
рішенням зборів колгоспників її чоловікові виділена земельна ділянка, на якій
вони разом збудували будинок та господарсько-побутові будівлі.

З 1986 року в
зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин та проживанням чоловіка в
іншому місці вона (позивачка) більше десяти років безперервно і відкрито
володіє та користується садибою, отже вважає, що наявні законні підстави для
визнання за нею права власності на неї.

2

Рішенням
Машівського районного суду Полтавської області від 28 серпня 2007 року у
задоволенні позову відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального і
процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалите нове
про задоволення позову.

В обґрунтування
вимог апеляційної скарги зазначено, що суд не надав оцінки тому факту, що
внаслідок бездіяльності ОСОБА_2 не проведена первинна інвентаризація садиби,
отже окрім як у судовому порядку вона не може оформити право власності на неї.

Окрім того, за
твердженням позивачки, суд не застосував для вирішення спору норми ст.328,
ст.392 ЦК України,
а також в порушення вимог ст.174 ЦПК України не обґрунтував, чому визнання
відповідачами позову суперечить закону або порушує права і законні інтереси
інших осіб.

Колегія суддів,
перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних
вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь в справі, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з
наступних підстав:

Відповідно до
ст.307 ч.1 п.1), ст.308 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду
апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції вправі відхилити апеляційну
скаргу та залишити рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом
встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2
перебували у зареєстрованому шлюбі з 01 листопада 1967 року по 06 серпня 2007
року.

На підставі
рішення зборів колгоспників колгоспу ім .Гоголя від 13 лютого 1971 року ОСОБА_2
виділена земельна ділянка 0,06 га для будівництва житлового будинку з
надвірними будівлями.

До 1976 року
сторони спільно побували будинок, але у встановленому законом порядку в
експлуатацію його не ввели та не зареєстрували як об'єкт нерухомості.

Фактично шлюбні
відносини між сторонами припинені у 1986 році.

Місцевий суд
повно і всебічно дослідив надані сторонами докази, належно їх оцінив і дійшов
обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Такий висновок
суду ґрунтується на тому, що спірна садиба придбана (побудована) подружжям
Данильченків під час перебування у шлюбі, отже відповідно до ст. 22 КпШС
України є їх спільною сумісною власністю.

3

ОСОБА_1 звернулася до суду з вимогою про визнання за нею права власності на
спірну садибу з підстав, встановлених статтею 344 ЦК України.

Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, поданим у відповідності до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог та на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у розгляді справи.

Відповідно до
змісту ст.344 ЦК України
набувальна давність поширюється на випадки
фактичного незаконного володіння саме чужим майном.

Оскільки спірна садиба, як вірно встановлено судом, є спільною сумісною
власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2, то відсутні правові підстави для визнання за позивачкою права власності на неї за набувальною
давністю.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду є законним, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.303, ст.307 ч.1 п.1, ст.308, ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія
суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення Машівського районного суду Полтавської області від 28 серпня 2007 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, Селещинської сільської ради про визнання
права власності на садибу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двох місяців до Верховного суду України
шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.