УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007
року місяця жовтня дня 17 колегія суддів судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого,  судді                                            Іващенко
В.В.

Суддів                                                                  Летягіної
О.В.

Дячок
В.О.

При
секретарі                                                      Іванові
O.K.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  третя особа: орган
опіки та піклування в особі Управління освіти Сімферопольської міської Ради,  -про позбавлення батьківських прав,

за апеляційною
скаргою ОСОБА_1,

на
рішення Залізничного районного суду м.
Сімферополя АР Крим від 19 червня 2007 року,

встановила:

у
вересні 2006 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2,  третя особа: орган опіки та піклування в
особі Управління освіти Сімферопольської міської Ради,  - про позбавлення батьківських прав щодо
ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1 народження.

Позов
мотивовано тим,  що починаючи з 1994 року
відповідач повністю самоусунувся від виховання дитини,  ухиляється від виконання батьківських обов'язків,  не цікавиться здоров'ям,  фізичним та духовним розвитком дочки.

Рішенням
Залізничного районного суду м.
Сімферополя АР Крим від 19 червня 2007 року у задоволені позову ОСОБА_1
відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1. вважає рішення суду таким,  що постановлено з порушенням вимог
матеріального та процесуального права,
просить його скасувати та постановити нове рішення.

Апелянт
вказує на те,  що суд порушив  ст.  60
ЦПК України,  не прийнявши до уваги
показання свідків з боку апелянта: ОСОБА_4 ,  ОСОБА_5. та інших.

Також
апелянт вважає,  що суд порушив  ст.
ст.  60,  212,
213 ЦПК України,   ст.   ст.
164,  171 Сімейного Кодексу України,   ст.
ст.  З,  18,  27
Конвенції про права дитини від 27.09.1991 року,
дійшовши висновку про відсутність правових підстав для позбавлення
відповідача батьківських прав.

Заслухавши
доповідача,  сторони,  їх представників,  дослідивши матеріали справи,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга не є обгрунтованою і не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи
у задоволенні позову,  суд виходив із
того,  що позбавлення батьківських прав є
крайнім заходом впливу на осіб,  які
порушують батьківські обов'язки,  але
обставини справи не дають підстав для застосування щодо відповідача таких
заходів.

Справа №
22-ц-56542007р.  Головуючій в 1
інстанції: Поєдинок І. А.

Доповідач: Іващенко В.В.

З такими
висновками погоджується колегія суддів,
оскільки вони відповідають обставинам і фактам,  встановленим судом,  ґрунтуються на правильній оцінці наданих
сторонами доказів,  правильному
застосуванню норм матеріального і процесуального права.

Зокрема,  з матеріалів справи вбачається,  що відповідач ОСОБА_2. характеризується
виключно позитивно як за місцем роботи,
так і за місцем проживання: має сім"ю,  виховує дітей,  він є гарний сім'янин тощо.

З
показань свідків ОСОБА_5. і ОСОБА_6 суд дійшов висновку,  що після розірвання шлюбу між сторонами,  мали місце випадки,  коли позивачка перешкоджала відповідачу
спілкуватися з дитиною.

Довід
апеляційної скарги про те,  суд безпідставно
не прийняв до уваги показання свідків з боку апелянта: ОСОБА_4 ,  ОСОБА_5. та інших,  - колегія суддів не приймає до уваги,  оскільки свідки підтвердили,  що відповідач деякий час не спілкувався з
дитиною,  але даного факту недостатньо
для висновку про необхідність позбавлення батька батьківських прав.

З
матеріалів справи вбачається ( арк. 70 -73,
85 - 86),  що відповідач приймав
заходи для спілкування з дитиною,  проте
остання негативно ставилась до нього,
відмовляючись від будь-яких зустрічей.

Висновок
управління освіти Сімферопольської міської ради ( арк. 8) не містить даних про
те,  що орган опіки і піклування ретельно
з'ясував обставини проживання дитини,
батька,  психологічні аспекти
взаємовідносин між батьками щодо виховання дитини після розірвання шлюбу,  причини формування у дитини негативного
ставлення до батька тощо. За таких обставин при вирішенні спору суд правильно
не врахував зазначений голослівний висновок як доказ,  що підтверджує обгрунтованість заявленого
позову.

Враховуючи
наведене,  колегія суддів вважає,  що суд дійшов правильного висновку про
недостатність підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських
прав.

Ухвалення
рішення судом першої інстанції з дотриманням норм матеріального і
процесуального права згідно з ч.1
ст.  308 ЦПК України є підставою
для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення суду без змін.

Керуючись  ст.
ст.  303,  304,
308 ч.1,  313,  314,
315 Цивільного процесуального Кодексу України,  колегія суддів

ухвалила:

апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Залізничного районного суду м.
Сімферополя АР Крим від 19 червня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Справа №
22-ц-56542007р.  Головуючій в 1
інстанції: Поєдинок І.А.

Доповідач: Іващенко В.В.