Справа № 2-О-69/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

04
травня 2007 року Центрально-Міський районний суд   міста
Кривого Рогу у складі:

головуючого -
судді Затолочного B.C.,

при секретарі
Ходюк О.І.,

за участю: -
заявника ОСОБА_1,

розглянувши у
попередньому судовому засіданні у м. Кривому Розі справу за заявою ОСОБА_1 про
встановлення факту належності правовстановлюючого документа, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник
звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності
правовстановлюючого документа.

У попередньому
судовому засіданні заявник підтримав заяву та дав суду пояснення, про те, що:
йому, ОСОБА_1, належить на праві приватної власності домоволодіння АДРЕСА_1.
Згідно правовстановлюючих документів він є єдиним покупцем та власником
вказаного домоволодіння.

Заявник також
пояснив суду, що на сьогоднішній день має намір продати належне йому на праві
приватної власності домоволодіння АДРЕСА_1. У зв'язку з чим звернувся до
нотаріальної контори, однак нотаріусом йому було відмовлено на тій підставі, що
його ім'я та по-батькові не співпадають з ім'ям та по-батькові сторони по
договору купівлі-продажу № 665 від 02.02.1955 року. Так, у згаданому договорі
та реєстраційному посвідченні фамілія, ім'я та по-батькові власника (покупця)
значиться як „ОСОБА_2", а у паспорті заявника „ОСОБА_1".

Заявник вважає,
що дана обставина пояснюється тим, що при оформленні паспорта була допущена
помилка при перекладі його ім'я та по-батькові з словацької мови, оскільки він
народився у Чехословацькій Соціалістичній Республіці, а отже його свідоцтво про
народження було видано на словацькій мові.

Таким чином, без
виправлення вказаної помилки будь-яке відчуження домоволодіння неможливе. У
зв'язку з чим, заявник вимушений звернутися до суду з цією заявою про визнання
факту належності правовстановлюючого документу.

Підтвердженням
того факту, що договір купівлі-продажу від 02.02.1955 року, посвідчений
державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори
ОСОБА_3, за
реєстровим № 665 дійсно належать заявнику - він наводить наступні докази: 1)
ОСОБА_1 мешкав та зареєстрований у домоволодіння АДРЕСА_1 з моменту купівлі
домоволодіння; 2) у його трудовій книжці в графі «ім'я» зазначено „ОСОБА_1 -
ОСОБА_2" та в графі «п»-батькові» - „ОСОБА_2-ОСОБА_1"; 3) довідка, видана
головою квартального комітету № 15; 4) витяг з протоколу комісії з встановлення
пенсії за особливі заслуги перед Україною та лист з пенсійного фонду, в яких
значиться ОСОБА_1,АДРЕСА_1.

Заявник
посилається на п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, згідно якого суд розглядає справи
про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особи, ім'я та
по-батькові якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям та
по-батькові особи, зазначених у паспорті.

Суд, заслухавши
заявника, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку про те, що заява
підлягає задоволенню з наступних підстав:

У попередньому
судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 належить на праві приватної
власності домоволодіння АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу
від 02.02.1955 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Криворізької
державної нотаріальної контори ОСОБА_3, за реєстровим № 665, а також
реєстраційним посвідченням № 20438 від 19.05.1961 року. На підставі рішення
міськвиконкому № 350 від 28.10.1975 року вул. Ветеринарна була перейменована на
вул. Вернадського. Згідно згаданих правовстановлюючих документів єдиним
покупцем та власником вказаного домоволодіння є ОСОБА_1.

Заявник
звернувся до нотаріальної контори з питання продажу належного йому на праві
приватної власності домоволодіння, однак нотаріусом йому було відмовлено на тій
підставі, що його ім'я та по-батькові не співпадають з ім'ям та по-батькові
сторони по договору купівлі-продажу № 665 від 02.02.1955 року. Так, у згаданому
договорі та реєстраційному посвідченні фамілія, ім'я та по-батькові власника
(покупця) значиться як „ОСОБА_2",
а у паспорті заявника „ОСОБА_1".

Метою
встановлення факту належності правовстановлюючого документа є неможливість
відчуження будь-яким чином домоволодіння.

Факт
приналежності договору купівлі-продажу від 02.02.1955 року, посвідчений
державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори
ОСОБА_3, за реєстровим. № 665 ОСОБА_1 в залі судового засідання був
підтверджений наступними доказами: 1) ОСОБА_1 мешкав та зареєстрований у
домоволодіння АДРЕСА_1 з моменту купівлі домоволодіння по сьогоднішній день, що
підтверджується відміткою у його паспорті; 2) у трудовій книжці ОСОБА_1 в графі
«ім'я» зазначено „ОСОБА_1 - ОСОБА_2" та в графі «по-батькові» - „ОСОБА_2- ОСОБА_1",
зміни внесені в графі «ім'я та по-батькові» були здійснені на підставі паспорта
НОМЕР_1 від 14.02.1978 року; 3) довідкою, яка видана головою
квартального комітету № 15; 4) витягом з протоколу комісії з встановлення
пенсії за особливі заслуги перед Україною та листом з пенсійного фонду, в яких
значиться ОСОБА_1,АДРЕСА_1.

Згідно п. 6 ч. 1
ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності
правовстановлюючих документів особи, ім'я та по-батькові якої, що зазначені в
документі, не збігаються з ім'ям та по-батькові особи, зазначених у паспорті.

Керуючись ст.ст.
130, 259 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Задовольнити
заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

Встановити той
факт, що договір купівлі-продажу від 02.02.1955 року, посвідчений держаївним
нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_3, за реєстровим №
665 дійсно належить ОСОБА_1.

Рішення може
бути оскаржене в Апеляційний суд Дніпропетровської області через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги.