Справа
№ 22-1198
Категорія №20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

20
листопада 2007 року                                                                             м.  Рівне

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Рівненської області

у складі: головуючого  судді        - Василевича B.C.

Судців
-  Гордійчук C.O.,
Шимківа С. С.

з участю
секретаря судового засідання   - Чалої
Н.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу
за апеляційною скаргою Млинівської центральної районної лікарні на рішення
Рівненського міського суду від 25 липня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1
до Млинівської центральної районної лікарні про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,  заподіяної джерелом
підвищеної небезпеки,  -

встановила:

Рішенням
Рівненського міського суду від 25 липня 2007 року задоволено позов ОСОБА_1 до
Млинівської центральної районної лікарні про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,  заподіяної джерелом
підвищеної небезпеки в повному обсязі.

Стягнуто
з Млинівської ЦРЛ в користь ОСОБА_1
11854 грн. 30 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди,  60000 грн. в рахунок відшкодування моральної
шкоди,  1000 грн. витрат на правову
допомогу,  а всього 72 854 грн. 30 коп..
Крім того,  стягнуто витрати по справі.

Не
погодившись з рішенням суду,  Млинівська
ЦРЛ подала на нього апеляційну скаргу в якій зазначає,  що суд не в повному обсязі з"ясував
обставини справи,  не дав їм належної
оцінки.

Вважають,  що позивачкою не доведено розмір заподіяної
їй майнової шкоди,  так само,  як і моральної шкоди.

Просять
скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення,  яким зменшити суму відшкодування матеріальної
шкоди та витрат на правову допомогу до 1000 грн.,  а моральну шкоду - до 2000 грн..

Перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної скарги,
беручи до уваги пояснення учасників процесу,  колегія суддів приходить до висновку,  що апеляційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Згідно  ст.
303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог,  заявлених у суді першої інстанції.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини,  на які вона посилається як на

підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею
213 ЦПК України встановлено,  що рішення
суду повинно буги законним і обґрунтованим.

Законним є рішення,  яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного судочинства,

вирішив справу
згідно із законом.

Обґрунтованим
є рішення,  ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин,  на які
сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,  підтверджених тими доказами,  які були досліджені в судовому засіданні.

Проте,  суд першої інстанції вказаних вимог закону не
виконав.

Постановляючи
рішення про задоволення позову,  суд
виходив з того,  що позивачка ОСОБА_1 у
своїх розрахунках зазначила характер,
види та розмір матеріальної шкоди,

2

а   також
надала   достатні   та
належні   докази   її
заподіяння   та   правові
підстави відшкодування.

З такими
висновками місцевого суду колегія суддів апеляційного суду у повному обсязі
погодитися не може.

З
матеріалів справи безспірно вбачається,
що 05 грудня 2005 року з вини працівника відповідача мала місце
дорожньо-транспортна пригода,  внаслідок
якої позивачці заподіяно середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження.

Факт ДТП об"єктивно
підтверджується оглянутими в судовому засіданні матеріалами кримінальної справи
№ 1-541/06.

У
зв"язку з отриманими тілесними ушкодженнями вона змушена була тривалий час
лікуватися,  понести матеріальні витрати
на придбання ліків,  продуктів
харчування,  пошкодженого одягу.

Визначаючи
розмір завданої позивачці матеріальної шкоди в сумі 11854 грн. 30 коп.,  суд першої інстанції,  на думку колегії суддів,  помилково включив у цю суму: вартість взуття
(420 грн.),  кошти на постійний,  сторонній догляд та побутове обслуговування
(656 грн. 25 коп.),  санаторно-курортне
лікування (2300 грн.),  а також втрачений
позивачкою заробіток (2100 грн.),
оскільки розмір цих витрат не підтверджений належними доказами.

За таких
обставин розмір матеріальної шкоди піддягає зменшенню до 6377 грн. 75 коп..

Крім
матеріальних збитків позивачці заподіяно також і моральну шкоду.

Згідно з
п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4
"Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" розмір відшкодування зазначеної шкоди суд повинен визначити залежно
від характеру й обсягу страждань,  яких
зазнав позивач,  характеру немайнових
втрат і з урахуванням інших обставин.

При цьому суд
має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Колегія
суддів вважає,  що з урахуванням
характеру й обсягу моральних страждань,
яких позивачка зазнала у зв"язку з протиправними діями
відповідача,  а також виходячи із засад
розумності,  виваженості та
справедливості на її користь за заподіяну моральну шкоду має бути стягнуто
40000 (сорок тисяч грн.).

Виходячи
з наведеного та враховуючи те,  що суд
першої інстанції допустив порушення норм матеріального права,  його висновки не відповідають обставинам
справи,  оскаржуване рішення підлягає
зміні.

Керуючись  ст.
ст.  303,  309 п.п.3,
4,  ч. 1,  313-316 ЦПК України,  на підставі
ст.  ст.  16,
22, 23, 1166-1168, 1172, 1187, 1195 ЦК України,  колегія суддів -

вирішила:

Апеляційну   скаргу
Млинівської  центральної  районної
лікарні   задовольнити частково.

Рішення
Рівненського міського суду від 25 липня 2007 року змінити,  зменчивши розмір стягнення з Млинівської
центральної районної лікарні на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди до 6377 грн.
75 коп. та моральної шкоди - до 40000 грн..

У решті рішення
суду залишити без змін,  а апеляційну
скаргу без задоволення.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили негайно. Воно може бути оскаржено
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня його
проголошення.