УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

4 жовтня 2007 року                                                   м. Вінниця

Колегія судців
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у
складі:

Головуючого: Нікушина В.П.

Суддів: Камзалова В.В., Гуцола П,П.

При секретарі: Торбасюк О.І..

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
Відділу Державної виконавчої служби Головного Управління
юстиції у Вінницькій області, ОСОБА_2 за участю третіх осіб ЗАТ
комерційного банку "Приватбанк" та ОСОБА_3 про визнання права на описане майно та виключення його з опису за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на
рішення Староміського районного суду
м. Вінниці від 6 липня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2007
року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відділу Державної виконавчої служби
Головного Управління юстиції у Вінницькій області,
ОСОБА_2 про визнання за нею права власності на 1/2 частину будинковолодіння АДРЕСА_1 вартістю 26389 грн. і виключення
цієї частини будинковолодіння із акту опису.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивачка посилалась на те, що перебуваючи в шлюбі з
ОСОБА_2 вони придбали будинок по АДРЕСА_1.

Починаючи з 2004 року шлюбні стосунки між ними були фактично припинені, а в
лютому 2006 року розірвали шлюб в судовому порядку.

Розподіл спірного будинковолодіння не провели за відсутності всіх правоустановлюючих
документів.

Відділом  Державної виконавчої  служби
Головного  Управління  юстиції у Вінницькій області будинковолодіння
було описане і виставлене на торги по

Справа №22-1913                                            Категорія:
18

Головуючий у І інстанції: Сілаков
С.М. Суддя-доповідач: Нікушин В.П.

2

боргових зобов'язаннях
її бувшого чоловіка ОСОБА_2. Вона вважає, що він повинен самостійно нести відповідальність по своїх боргових
зобов'язаннях.

Відносно неї
ніяких судових рішень, нотаріальних написів про стягнення боргових зобов'язань
не має.

Рішенням суду першої інстанції позивачці в позові відмовлено. Не
погоджуючись з рішення, Представник позивачки оскаржив його в апеляційному
порядку, вимагаючи при цьому його скасування та ухвалення нового рішення, ухвалене рішення, представник
позивачки, вважає таким, що винесене
з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема він посилався
на те, що відповідач ОСОБА_2, який визнав позовні вимоги, підтвердив той факт, що кредитний договір він
укладав не в інтересах сім'ї, однак суд першої інстанції не прийняв до
уваги його пояснення як доказ в супереч вимогам ст. 61 ЦПК України.

Крім цього в
апеляційній скарзі зазначається, що судом першої інстанції порушені вимоги ст. 73 СК України в тій частині,
що за зобов'язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладене лише на
його особисте майно. Спірне будинковолодіння АДРЕСА_1 є спільною власністю
позивачки і ОСОБА_2 і тому відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦПК України вона не може
бути протиправно позбавлена права власності.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, представників позивачки,
відповідачів, зацікавлених осіб, перевіривши обґрунтованість апеляційної
скарги, дослідивши справу в межах її вимог, перевіривши законність ухваленого
рішення, прийшла до такого висновку.

Апеляційна скарга є необгрунтованою і суперечить фактичним обставинам справи,
встановленим судом першої інстанції.

Як вбачається із
матеріалів справи спірне будинковолодіння АДРЕСА_1 було придбане подружжям
ОСОБА_2 під час шлюбу. Ця обставина не оспорюється і сторонами по справі.

Кредитний договір між ОСОБА_2 та ЗАТ комерційний банк
"Приватбанк" укладено 5.03. 2005 року в цей час
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в шлюбі.

Згідно договору іпотеки від 5. 03 2005 року спірне будинковолодіння надане ОСОБА_2 в іпотеку за згодою інших співвласників про, що
вказано в п. 13. 5 цього договору.

Враховуючи те,
що співвласниками будинковолодіння було подружжя ОСОБА_2 тому ЗАТ комерційний банк "Приватбанк" зажадав згоду
ОСОБА_1

Свою згоду ОСОБА_1 на передачу
будинковолодіння АДРЕСА_1 в заставу по кредитному договору дала у формі
засвідченої нотаріально заяви.

3

Отже при
передачі майна, що перебуває у спільній власності, в заставу дотримано вимог
ст.578 ЦПК України.

Зважаючи на те,
що ОСОБА_2 не виконані вимоги по кредитному договору тому ЗАТ комерційний банк
"Приватбанк" набув права звернення стягнення на спірне
будинковолодіння, як предмет застави.

Реалізація цього права здійснена державним виконавцем ДВС у Староміському районі м. Вінниці, який на підставі виконавчого надпису
27.09 2006 року відкрив виконавче провадження з послідуючим
описом та арештом, закладеного будинковолодіння.

За наведених обставин посилання в апеляційній скарзі на те, що при розгляді
справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального
права є безпідставним.

Висновки, наведені в ухваленому рішенні відповідають фактичним обставинам справи.

А тому керуючись ст. ст. 308, 313, 315 ЦПК України, колегія
суддів палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника в інтересах ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 6 липня 2007 року, ухвалене
по справі за позовом ОСОБА_1 до відділу Державної
виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області та ОСОБА_2
про визнання права власності на описане майно та виключення його із акту
опису, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і
може бути оскаржена в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею
законної сили.