Справа №2-2711  /2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

06
липня    2007 року                                                                                  м.   Краснодон

Краснодонський
міськрайонний суд Луганської області у складі: головуючого судді Смирнова В.В..,    при секретарі Рамусь MB.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні,    у залі суду м.    Краснодона
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділення Виконавчої дирекції Фонду
ССНВ України в м.    Краснодоні та
Краснодонському районі Луганської області про стягнення не нарахованих та не
виплачених щомісячних страхових виплат,
-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1    звернувся до суду з позовом,    в обгрунтування якого вказав,    що під час роботи у транспортному
підприємстві "Вугілля" СП
ВАТ "Краснодрнвугілля" при виконанні трудових обов'язків ,    09 серпня 1996 року з ним стався нещасний
випадок,    у результаті якого він був
травмований. 10 червня 1997 року висновком МСЕК йому було встановлено стійка
втрата працездатності у розмірі 60 % та встановлена 3 група інвалідності. У зв"язку
з цим,    на підприємстві йому були
призначені та регулярно виплачувались щомісячні страхові виплати в рахунок
відшкодування шкоди ,    заподіяної
ушкодженням здоров"я пов"язаним з виконанням трудових обов'язків
відповідно до встановленої втрати працездатності. 01 квітня 2001 року набрав чинності
Закон України « Про загальнообов»язкове державне страхування від нещасного
випадку на виробництві та профзахворювання,
які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року № 1105-X1V,    та відповідно до Інструкції про порядок
передачі ВД Фонду СНВ України документів,
що підтверджують право застрахованого або членів його сім'ї на страхову
виплату затвердженої постановою Правління Фонду СНВ України №10 від 20.04.2001
року,    моя особова справа №496 по акту
прийому - передачі №65 від 04.07.2001 року була передана транспортним
підприємством «Вугілля» СП ВАТ «Краснодонвугілля» до відділення ВД Фонду СНВ
України в м.    Краснодоні та
Краснодонському районі Луганської області для продовження виплати раніше
призначених страхових сум в рахунок відшкодування шкоди. 06.07.2001 року
відділенням ВД Фонду СНВ України в м.
Краснодоні та Краснодонському районі Луганської області була винесена
постанова №496 про продовження раніше призначеної страхової виплати. В
документах переданих транспортним підприємством «Вугілля» була вказана сума
компенсації втраченого заробітку у розмірі 68,
70 грн. Згідно ч.2    ст.    29 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і
професійного захворювання,    що
спричинили втрату працездатності» Фонд СНВ зобов'язаний проводити перерахування
сум щомісячних страхових виплат станом на 1 березня кожного року,    починаючи з 2002 року «у разі зростання у
попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях
національної економіки за даними центрального органу виконавчої влади з питань
статистики»,    яким є Державний комітет
статистики України. Відділення ВД Фонду СНВ України в м.    Краснодоні та Краснодонському районі
Луганської області щорічно,    станом на
01 березня провадило ОСОБА_1
перерахунок суми щомісячних страхових сум не на підставі коефіцієнтів
зростання середньої заробітної плати в галузях національної економіки,    які підсумовує та оприлюднює Державний
комітет статистики України,    а на
підставі коефіцієнтів зростання реальної середньої заробітної плати,    які були застосовані правлінням Фонду СНВ
для видання відповідних постанов ,    а
саме: -від 14. 03.2002р.№15-з 01.03.2002 р. на коефіцієнт 1,   193;

·
від 04.03.2003 р. №3-з 01.03.2003 р. на коефіцієнт
1,   183;

·
від 24.02.2004 р. №5-з 01.03.2004 р. на коефіцієнт
1,   152;

·
від 28.02.2005 р. №3-з 01.03.2005 р. на коефіцієнт
1,   238;

·
від 06.03.2006 р. №3 -з 01.03.2003 р. на коефіцієнт
1,   203;

Позивач
вважає,    що в даному випадку постанови
правління Фонду СНВ України,    які
зобов'язали відповідача проводити перерахування щомісячних страхових виплат з
використанням коефіцієнтів зростання реальної середньої заробітної плати,    суперечать вимогам Закону України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві і професійного захворювання,
що спричинили втрату працездатності» від 23.09.99 р. №1105-XIV.,    і в зв'язку з цією обставиною йому були не
нараховані та не виплачені щомісячні страхові виплати за період з 01.03.2002р.
до 01.03.2007 року в сумі 2013,   94 грн.
Тобто термін,    зазначений в ч.2    ст.
29 Закону України №1105-X1V від 23.09.99 р. «середня заробітна плата» був
безпідставно змінений відповідачем на «реальна середня заробітна плата»,    відповідно використання коефіцієнтів
зростання реальної середньої заробітної плати для перерахування,    які є значно меншими   від
коефіцієнтів   зростання   середньої
заробітної   плати,      призвело
до   значного   зменшення

2

розрахункових
сум,   тому що за даними Держкомстату
України зростання середньої заробітної плати в галузях

національної
економіки в коефіцієнтах складає:

за

2001 рік

за

2002рік

а

2003рік

за

2004рік

за

2005рік

3

01.03.2002

р;

3

01.03.2003

р;

3

01.03.2005

р;

3

01.03.2006

р;

-1,  352-який необхідно застосовувати для
перерахування -1,  210-який необхідно
застосовувати для перерахування -1,
228-який необхідно застосовувати для перерахування з 01.03.2004 р;
-1,  275-який необхідно застосовувати для
перерахування -1,  367-який необхідно
застосовувати для перерахування Згідно ч.4
ст.   18 Закону України №1 105-XIV від
23.09.99 р. відділення ВД Фонду СНВ України в м.  Краснодоні та Краснодонському районі
Луганської області є робочим органом виконавчої дирекції Фонду,   має статус юридичної особи з самостійним
кошторисом,   гербовою печаткою та своїм
найменуванням і тому позивач вважає,   що
свій позов він    заявляє належному
відповідачу,   у якого є його особова
справа    постраховим виплатам,   то він проводить ці виплати та їх
перерахування. В   ст.    17 Закону
України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання,   що спричинили втрату працездатності» від
23.09.99 р. №1105-XIV.,   закріплені
повноваження правління Фонду,   до яких
не належить право внесення будь-яких змін статей Закону,   а в ч.12
ст.  17 зазначено,   що обов'язковими для виконання всіма
страхувальниками (яким є відповідач) є рішення правління Фонду,   прийняті в межах його компетенції. Виходячи
з наведеного,   слід вважати,   що постанови правління Фонду про
перерахування щомісячних страхових виплат від 14.03.2002 року №15; від
04.03.2003 року №3; від 24.02.2004 року №5; від 28.02.2005 року №3; від
06.03.2006 року №3 - прийняті ним в порушення вимог   ст.
17 Закону з перевищенням його компетенції. З   01.03.2002
року,     згідно   постанови
відділення   ВД   Фонду
СНВ   України   в   м.     Краснодоні   та Краснодонському районі Луганської області
№496/1  від 01.03.2002 року на підставі
постанови правління  Фонду від 14.03.2002
року №15 позивачу була призначена щомісячна страхова виплата в сумі 75,  90 грн.,
з наступного розрахунку: -        68,  70 грн.(попередня щомісячна сума) х 1,  193 (коефіцієнт) = 75,  90 грн. З використанням коефіцієнту зростання
середньої заробітної плати за 2001 рік за даними Держкомстату повинно бути -
92,  88 грн. -            68,  70
грн.(попередня щомісячна сума) х 1,  352
(коефіцієнт) = 92,  88 грн. Різниця
складає: 92,  88 грн.-75,  90 грн. = 16,
98 грн Не      виплачено      за
період      з      01.03.2002      року
до      01.07.2002      року: 16,
98грн.х4=67,  92грн. Пенсія по
інвалідності 129грн.+92,  88грн.=221,  88грн.,
що не обмежується середньомісячним заробітком,   який після перерахування складає 232,  21 грн. 27.06.2002 р. висновком МСЕК позивачу
була встановлена стійка втрата працездатності у розмірі 30% та встановлена III група
інвалідності.  Згідно постанови
відділення ВД Фонду СНВ України в м.   Краснодоні
та Краснодонському районі Луганської області №496/2 від 26.07.2002 року з
01.07.2002 p.,   позивачу була призначена щомісячна
страхова виплата в сумі 61,  47
грн.,   з наступного розрахунку: -
204,  90 грн.(сер/міс.  зароб.) х 30 % = 61,  47 грн. З використанням коефіцієнту зростання
середньої заробітної плати за 2003 рік за даними Держкомстату повинно бути
-69,  66 грн. -232,  21 грн.(сер/міс.  зароб.) х ЗО % = 69,  66 грн. Різниця складає: 69,  66 грн. - 61,
47 грн. = 8,  19 грн. Не виплачено
за період з 01.07.2002 року до 01.03.2003 року: 8,  19грн. х 8= 65,  52грн Пенсія по інвалідності 129грн.+69,  66грн.= 198,
66 грн.,   що не обмежується
середньомісячним заробітком,   який після
перерахування складає 232,  21 грн.
Всього не виплачено за період з 01.03.2002 року до 01.03.2003 року:67,  92грн.+ 65,
52грн=133,  44 грн. З 01.03.2003
року,   згідно постанови відділення ВД
Фонду СНВ України в м.   Краснодоні та
Краснодонському районі Луганської області №496/3 від 10.07.2003 року на
підставі постанови правління Фонду від 04.03.2003 року №3 позивачу була
призначена щомісячна страхова виплата в сумі 72,  66 грн.,
з наступного розрахунку: -   61,  47 грн.(попередня щомісячна сума) х 1,  182 (коефіцієнт) = 72,  66 грн. З використанням коефіцієнту зростання
середньої заробітної плати за 2002 рік за даними Держкомстату повинно бути -
84,  29_грн. -69,  66 грн.(попередня щомісячна сума) х 1,  210 (коефіцієнт) = 84,  29 грн. Різниця складає: 84,  29 грн. -72,
66 грн. = 1.1,  63 грн. Не     виплачено     за
період     з     01.03.2003     року
до     01.03.2004     року: 11,
63грн.     х     12=139,
56грн. Пенсія по інвалідності 141,
90грн.+84,  29грн.=226,  19 грн.,
що не обмежується середньомісячним заробітком,   який після перерахування складає 280,  97 грн. З
01.03.2004   року,     згідно
постанови   відділення   ВД
Фонду  СНВ   України
в   м.     Краснодоні   та Краснодонському районі Луганської області
№496/5 від 01.03.2004 року на підставі постанови правління

2

Фонду від 24.02.2004
року №5 позивачу була призначена щомісячна страхова виплата в сумі 83, 70
грн.,  з наступного розрахунку: - 171, 75
грн.(сер/міс. зароб.) х 1, 193x1, 182x1, 152 (коефіцієнт) = 279, 002
грн.(відкоригов. с/м зароб. плата) : 100% х 30% = 83, 70 грн. З використанням
коефіцієнту зростання середньої заробітної плати за 2003 рік за даними
Держкомстату повинно бути - 103, 51_грн. -171, 75 грн.(сер/міс. зароб.) х 1,
352 х 1, 210 х 1, 228 (коефіцієнт) =345, 030 грн.(відкоригов. с/м зароб. плата)
: 100% х 30%= 103, 51 грн. Різниця складає: 103, 51 грн.-83, 70 грн. = 19, 81
грн.

Згідно постанови відділення ВД Фонду СНВ України в м.  Краснодоні та Краснодонському районі
Луганської області №496/6 від 28.04.2004 року з 01.04.2004 p.,  позивачу була призначена щомісячна страхова
виплата в сумі 83, 70 грн,  оскільки         09.03.2004 р. висновком МСЕК мені була
встановлена стійка втрата працездатності у розмірі 30% та встановлена IIгрупа
інвалідності.

Не
виплачено за період з 01.03.2004 року до 01.03.2005 року: 19, 81грн.х12=237,
72грн. Пенсія по інвалідності 150, 00грн.+ ЮЗ, 51грн.=253, 51 грн.,  що не обмежується середньомісячним
заробітком,  який після перерахування
складає 345, 03 грн. Згідно постанови відділення ВД Фонду СНВ України в м.  Краснодоні та Краснодонському районі
Луганської області №496/7 від 18.02.2005р.,
відповідно до рішення Краснодонського міськрайсуду на користь позивача
відшкодована відповідачем завдана моральна шкода у розмірі 5000 грн. та витрати
на судову експертизу в розмірі 400 грн. З
01.03.2005   року,    згідно
постанови   відділення   ВД
Фонду  СНВ   України
в   м.    Краснодоні
та Краснодонському районі
Луганської області №/8
від 01.03.2005  року на
підставі  постанови правління Фонду від
28.02.2005 року №3 позивачу була призначена щомісячна страхова виплата в сумі
103, 62 грн.,  з наступного розрахунку: -
83, 70 грн.(попередня щомісячна сума) х 1, 238 (коефіцієнт) = 103, 62 грн. З
використанням коефіцієнту зростання середньої заробітної плати за 2004 рік за
даними Держкомстату повинно бути - 131, 97 грн -            103, 51 грн.(попередня щомісячна сума) х 1, 275
(коефіцієнт) = 131, 97 грн. Різниця складає: 131, 97 грн. - 103, 62 грн. = 28,
35 грн. Не виплачено за період з 01.03.2005 року до 01.01.2006 року:28,
35грн.х10 =283, 50грн.

Пенсія
по інвалідності 750, 0(?гр"+131, 97грн.=281, 97 грн.,  що не обмежується середньомісячним
заробітком,  який після перерахування
складає 345, 03 грн. 17.03.2005 р. висновком МСЕК ОСОБА_1  була встановлена стійка втрата працездатності
у розмірі 30% та встановлена III група інвалідності. Згідно постанови відділення ВД Фонду
СНВ України в м.  Краснодоні та
Краснодонському районі Луганської області №496/9 від 27.05.2005р.,  позивачу була призначена щомісячна страхова
виплата в сумі 103, 62 грн. (залишилась у тому ж розмірі) Згідно постанови
відділення ВД Фонду СНВ України в м.
Краснодоні та Краснодонському районі Луганської області №496/10 від
27.01.2006р.,  відповідно до рішення
Краснодонського міськрайсуду від 19.12.2005 року про зміну середньомісячної заробітної
плати,  відповідач припинив виплату
ОСОБА_1  щомісячних страхових виплату
розмірі 103, 62 грн. Згідно постанови відділення ВД Фонду СНВ України в м.  Краснодоні та Краснодонському районі
Луганської області №496/11 від 27.01.2006р.,
відповідно до рішення Краснодонського міськрайсуду від 19.12.2005 року
про зміну середньомісячної заробітної плати,
відповідач з 01.01.2006 року продовжив виплату позивачу щомісячних
страхових виплат у розмірі 173, 52 грн.,
виходячи з середньомісячної заробітної плати у розмірі 287, 60 грн. з
01.07.2001 року З   використанням   коефіцієнту
зростання   середньої   заробітної
плати   за   2004
рік   за   даними Держкомстату повинно бути - 221, 24
грн

-    173, 52 грн.(попередня щомісячна сума) х 1,
275 (коефіцієнт) = 221, 24 грн. Різниця складає: 221, 24 грн. -173, 52 грн. =
47, 72 грн. Не виплачено за період з 01.01.2006 року до 01.03.2006 року:47,
72грн.х2 =95, 44 грн.,  Всього не
виплачено за період з 01.03.2005 року до 01.03.2006 року: 283, 50 грн.+95, 44
грн. = 378, 94 грн. Пенсія по інвалідності 150, 00грн.+221, 24грн.=371, 24
грн.,  що не обмежується середньомісячним
заробітком,  який після перерахування
складає 439, 91  грн.

З  01.03.2006
року,   згідно   постанови
відділення   ВД  Фонду
СНВ  України   в   м.
Краснодоні  та Краснодонському
районі Луганської області №496/12   від
27.03.2006 року на підставі постанови правління Фонду від 06.03.2006 року №3
позивачу була призначена щомісячна страхова виплата в сумі 208, 75 грн.,  з наступного розрахунку: -173,
52грн.(попередня щомісячна сума) хі , 203(коефіцієнт)= 208, 75 грн.

3

З використанням
коефіцієнту зростання середньої заробітної плати за 2005 рік за даними
Держкомстату повинно бути -302,  44 грн.
-221,  24грн.(попередня щомісячна
сума)х1,  367(коеф.)=302,  44 грн.Різниця складає: 302,  44 грн. - 208,  75 грн. = 93,
69 грн. Не виплачено за період з 01.03.2006 року до 01,  03.2007року:93,  69грн.х12=1124,  28грн. Пенсія по інвалідності 150,  00грн.+302,
44грн.=452,  44 грн.,   що не обмежується середньомісячним
заробітком,   який після перерахування
складає 601,  36 грн. Згідно постанови
відділення ВД Фонду СНВ України в м.
Краснодоні та Краснодонському районі Луганської області №496/13 від
29.03.2006 року на підставі постанови правління Фонду від 06.03.2006 року №3
позивачу була продовжена раніше призначена щомісячна страхова виплата в сумі
208,  75 грн.,   на період з 01.04.2006 року до 01.04.2008
року.

Таким
чином,   загальна сума не нарахованих та
не виплачених мені своєчасно щомісячних страхових виплат складає: 133,  44 грн + 139,
56 грн.+237,  72 грн. + 378,  94 грн. + 1124,  28 грн .= 2013,  94грн. З 01.03.2007 року,   згідно постанови відділення ВД Фонду СНВ
України в м.   Краснодоні та
Краснодонському районі Луганської області №496/14 від 27.03.2007 року
ОСОБА_1  була призначена щомісячна
страхова виплата в сумі 246,  94 грн..
При перерахуванні позивачу щомісячної страхової виплати для розрахунку була
прийнята страхова сума в розмірі 208,  75
грн.,   але він вважає,   що для перерахування його щомісячної
страхової виплати з 01.03.2007

року необхідно
врахувати суму 302,   44 грн. Також
позивач вважає,   що строк позовної
давності для пред'явлення даного позову він не пропустив н        на підставі наступних нормативних
актів:

підпункту
3 пункту 1   ст.   268 Цивільного кодексу України,   де йдеться про те,   що «.позовна давність не розповсюджується на
вимоги про відшкодування шкоди,
заподіяної каліцтвом,   іншим
ушкодженням здоров'я або смертю»; згідно ч.7
ст.  40 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і
професійного захворювання,   що
спричинили втрату працездатності» від 23.09.99 р. №1105-XIV.,   якщо потерпілому з вини Фонду СНВ своєчасно
не визначено або не виплачено суми страхової виплати,   ця сума виплачується без обмеження протягом
будь-якого строку. Крім цього,
національним законодавством в галузі праці,   пенсійного забезпечення,   цивільних,
податкових та інших правовідносин,
в тому числі і соціального страхування,
не передбачено використання показника реальної заробітної плати. Всі
розрахунки за Законом №1105-X1V від 23.09.99 p.,   як для потерпілих і членів їх сімей,   так і для роботодавців,   проводяться з урахуванням середньої
заробітної плати і ні в одній статті не йдеться про реальну заробітну плату.
Більш того,   розміри страхових внесків
страхувальників згідно   ст.   47 Закону України №1105-XIV від
23.09.99 p.,   обчислюються
«для роботодавців - у відсотках до сум фактичних витрат на оплату найманих
працівників,   що включають витрати на
виплати основної та додаткової заробітної плати,   на інші заохочувальні та компенсаційні
виплати,   в тому числі в натуральній
формі...». Отже,   зростання середньої
заробітної плати приводить до збільшення страхових внесків,   що в свою чергу,   дає можливість збільшити страхові виплати
потерпілим шляхом перерахування,   як це
визначено ч.2   ст.   29 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного
захворювання,   що спричинили втрату
працездатності»,   але при цьому
купівельна здатність населення,   тобто
реальна заробітна плата,   при визначенні
страхових тарифів не враховується,   а
враховуються показники зростання середньої заробітної плати,   які є значно більшими від показників
зростання реальної заробітної плати. Відповідач не бажає добровільно
задовольнити вимоги ОСОБА_1,   тому він
звернувся до суду з цим позовом та просить суд стягнути з відповідача на його
користь 2013,  94 гривень не нарахованих
щомісячних страхових виплат за період з 01 березня 2002 року по 01 березня 2007
року ,   а також зобов'язати відповідача
враховувати для перерахування йому щомісячних страхових виплат з 01 березня 2007
року суму 302,  44 гривень. В судовому
засіданні представник позивача за довіреністю - Макєєва Н.1. підтримала
заявлені позивачем вимоги,   надала
пояснення,   аналогічні викладеним в
позовній заяві,   просила суд
задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача - ОСОБА_2,
діюча на підставі довіреності від 09.01.2007 року у
судовому засіданні позов не визнала ,
пояснив,   що позивачем не вірно
визначений статус та компетенція відділення ФСНВ в Краснодоні. Відповідно до
вимог статей 15-18 Закону України № 1105 страхування від нещасного випадку
безпосередньо здійснює Фонд соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України,   який є юридичною особою,   статут якого був зареєстрований
Міністерством юстиції України 22 серпня 2000 року. Фонд соціального страхування
від нещасних випадків здійснює покладені на нього права та обов'язки,   направляє та контролює діяльність виконавчої
дирекції Фонду і її робочих органів та затверджує нормативні документи,   які регламентують внутрішню діяльність Фонду.
При цьому,   рішення правління Фонду є
обов'язковим для виконання. Вважає,   що
відділення виконавчої дирекції ФСНВ не може бути відповідачем по цій справі,   оскільки перерахунок щомісячних страхових
виплат позивачу проводився згідно статті 29 Закону № 1105 та у   відповідності   з
«Порядком   призначення   і
здійснення   страхових   виплат
потерпілим   (членам   їх
сімей)»,

2

затвердженим Постановою правління Фонду 31.01.2002 року
№7,  та з «Порядком призначення та
здійснення страхових виплат застрахованим особам (членам їх сімей)»,  затвердженим Постановою правління Фонду від
22.12.2005 року №83,  якими
визначено,  що коефіцієнт росту страхових
виплат встановлюється правлінням Фонду. Тобто,
зазначені перерахунки щомісячних страхових виплат проводилися у
відповідності з Постановами правління Фонду від 14.03.2002 р. № 15 (коефіцієнт
1.193),  від 04.03.2003 року №3
(коефіцієнт 1, 182),  від 24.02.2004
р.|№5 (коефіцієнт 1.152). від 28.02.2005 року №3 (коефіцієнт 1.238) та від
06.03.2006 р.№3 (коефіцієнт 1.203) відповідно,
які не скасовано та жодним іншим нормативно-правовим актом не
врегульовано порядок перерахування сум щомісячних страхових виплат,  його механізм,  та не визнано,  на який саме коефіцієнт повинні
перераховуватися зазначені суми.            Коефіцієнти
були застосовані обгрунтовано,
оскільки     відповідно до
підпункту л) пункту 1 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України „Про
прибутковий податок з громадян" суми,
одержувані працівниками на відшкодування шкоди,  заподіяної їм трудовим каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я,  пов'язаним з
виконанням ними трудових обов'язків до сукупного оподатковуваного доходу,  одержаного громадянином в період ,  за який здійснюється оподаткування,  не включається,  і відповідно до статті 4 Закону України „Про
податок з доходів з фізичних осіб",
який введено в дію з 01.01.2004 року,
до складу загального місячного або річного оподаткованого доходу
платника податку,  не включається сума
страхових виплат,  яка отримується
платником податку з бюджетів фондів загальнообов'язкового державного
соціального страхування згідно із законом.
Відсутні підстави для застосування інших коефіцієнтів ніж встановлено
Постановами правління Фонду. Відповідно до вимог п.22 Постанови Пленуму
Верховного суду України №6 від 27.03.1992 року " Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди",  перерахунок сум щомісячних платежів
допускається лише в межах трирічного терміну позовної давності. Постановами
Вищого адміністративного суду визнані недійсними лише Постанови Правління Фонду
СНВ від 14.03.2002 року №15 " Про перерахування страхових виплат
потерпілим і членам їх сімей з 01.03.2002 року",  та від 04.03.2003р. №3 " Про
перерахування страхових виплат потерпілим і членам їх сімей з 01.03.2003
року",  інші постанови діють в
теперішній момент часу. Заслухавши пояснення позивача,  представника позивача,  представника відповідача,  дослідивши матеріали справи,  суд прийшов до наступного. Згідно з вимогами
ч.2  ст. 29 Закону №1 105 відділення
виконавчої дирекції ФСНВ зобов'язано щорічно з 1 березня запроваджувати
перерахунок щомісячних страхових виплат у разі зростання у попередньому
календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки
за даними центрального органу виконавчої влади з питань статистики. Відповідач
запроваджував перерахування щомісячних страхових виплат на підставі
коефіцієнтів зростання реальної середньої заробітної плати у галузях
національної економіки та видавав з цього приводу постанови правління ФСНВ:

від 14.03.02р. №15 про перерахування з 1 березня 2002 р.
на коефіцієнт 1.193;

від 04.03.03р. №3 про перерахування з 1 березня 2003 р.
на коефіцієнт 1.182;

від 15.03.04р. №17 про перерахування з 1 березня 2004 р.
на коефіцієнт 1.152;

від 28.02.05р. №3 про перерахування з 1 березня 2005 р.
на коефіцієнт 1.238;

від 06.03.06р. №3 про перерахування з 1 березня 2006 р.
на коефіцієнт 1.203.

В зазначених постановах відділення ФСНВ для перерахунків запроваджувало
коефіцієнти росту реальної середньої заробітної плати у галузях національної
економіки,  самостійно змінивши
термін,  вказаний у ч.2  ст. 29 Закону №1105 „середня заробітна
плата",  що за термінологією
Держкомстату України називається „середньою номінальною" на „середню
реальну",  що потягло за собою
зменшення нарахованих страхових виплат. За даними Держкомстату України
зростання середньої (номінальної) заробітної плати у галузях національної
економіки у коефіцієнтах становило: За 2001 р. - 1, 352,  який необхідно застосувати для перерахунку з
1 березня 2002р.,  За 2002 р. - 1,
210,  який необхідно застосувати для
перерахунку з 1 березня 2003р.,  За 2003
р. - 1, 228,  який необхідно застосувати
для перерахунку з 1 березня 2004р.,  За
2004 р. - 1, 275,  який необхідно
застосувати для перерахунку з 1 березня 2005р.-1, 367,  який необхідно застосувати для перерахунку з
1 березня 2006р. Згідно до „Інструкції із статистики заробітної
плати",  затвердженої наказом
Держкомстату від 3.01.04р. за №5,  та
зареєстрований у Мінюсті 27.01.04р. за №114/8713,  середня заробітна плата одного штатного
працівника врахованого складу,  зайнятого
у економіці України,  визначається шляхом
ділення суми нарахованого фонду оплати праці штатних працівників на середньо
розрахункову кількість цих робітників за відповідний період. За термінологією
Держкомстату визначену таким чином середню заробітну плату називають
номінальною. За тією ж Інструкцією середня реальна заробітна плата
-розраховується шляхом ділення номінальної заробітної плати поточного
періоду,  без врахування податків та
обов'язкових    платежів,  на індекс споживчих цін. Постановою
Київського апеляційного господарського суду від 14.06.2005р.,  залишеною без змін ухвалою Вищого
Адміністративного Суду України від 06.09.2006р.,  визнано недійсними : п.4 Положення про
обчислення середньої заробітної плати для розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та профзахворювання,  які
спричинили втрату працездатності,
затвердженого постановою Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та профзахворювань України від 01.11. 2001р. № 43 із
змінами внесеними п.3 постанови Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та профзахворювань України  від 31.01.2002р. № 7,  постанову
правління Фонду соціального

3

страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України
від 14.03.2002р. № 15 "Про перерахування сум щомісячних страхових виплат
потерпілим ( членам їх сімей) з 01 березня 2002р.,  постанову правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України від
04.03.2003р. № 3"Про перерахування сум щомісячних страхових виплат
потерпілим ( членам їх сімей) з 01 березня 2003р.,  як такі,
що не відповідають вимогам ч.2
ст.  29 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на
виробництві та профзахворювань,  які
спричинили втрату працездатності" . Національне законодавство у сфері регулювання
пенсійних,  цивільних,  податкових та інших правовідносин не
передбачає використання показника „реальна" заробітна плата. Більш
того,  розміри страхових внесків
страхувальників розраховуються для роботодавців у відсотках до сум фактичних
видатків на оплату праці найманих працівників (номінальну заробітну
плату),  включаючи видатки на виплату
основної та додаткової заробітної плати,
інші заохочувальні та компенсаційні виплати,  у тому числі у натуральній формі ( ст. .47
Закону №1105). Таким чином,  зростання
середньої (номінальної) заробітної плати веде до зростання страхових
внесків,  що,  у свою чергу,
дає змогу зростанню страхових виплат потерпілим.  При цьому купівельна спроможність
населення,  тобто „реальна"
заробітна плата,  при визначенні
страхових тарифів до розрахунку не приймається,  а приймається уся заробітна плата без
урахування інших платежів,  у тому числі
і прибуткового податку. В листі заступника Голови Державного комітету
статистики України від 28.09.2005рр. № 9/2-2-9/371,  /а. с.
28/ зазначено,  що індекс реальної
заробітної плати розраховується шляхом поділу індексу нарахованої номінальної
заробітної плати на індекс споживчих цін. Таким чином,  у застосованих ФСНВ коефіцієнтах перерахунків
закладено зниження купівельної спроможності,
внаслідок інфляції порушується принцип повного відшкодування заподіяної
шкоди внаслідок ушкодження здоров'я,
гарантований  ст.  21 Закону № 1105 та  ст.  46
Конституції України. Доводи відповідача про те,
що відділення виконавчої дирекції Фонду є лише робочим органом
виконавчої дирекції Фонду і не наділене повноваженнями щодо вирішення
проблемних питань,  які належить
вирішувати на централізованому рівні лише органам Фонду,  тому відділення Фонду не може бути відповідачем
по цій справі,  оскільки перерахунок
щомісячних страхових виплат позивачу проводився згідно постанов правління
Фонду,  безпідставні. Згідно зі  ст. 18 Закону №1105 ВД ФСНВ (у т.ч.
відділення ВД в м.  Краснодоні і Краснодонському
районі) запроваджує свою діяльність від імені Фонду у межах та порядку,  що визначаються його Статутом та Положенням
про виконавчу дирекцію,  є робочим
органом Фонду та юридичним представником.
Позивач перебуває на обліку саме у відповідача,  бо саме за результатами його діяльності виник
спір по даній справі. Крім того ,
згідно  ст.  16 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на
виробництві та профзахворювань,  які
спричинили втрату працездатності" безпосереднє управління Фондом ССНВ
дійсно здійснюють його правління та виконавча дирекція. При цьому Виконавча
дирекція є підзвітною правлінню Фонду,
проводить свою діяльність від імені Фонду у межах та в порядку,  що визначаються його статутом і Положенням
про виконавчу дирекцію Фонду соціального страхування від нещасних
випадків,  організовує та забезпечує
виконання рішень правління Фонду. Управління та відділення виконавчої дирекції
Фонду є юридичними особами,  мають
самостійні кошториси,  печатку із
зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням.  При виданні своїх постанов №15 від 14.03.02р.,  №3 від 04.03.03р.,  №7 від 31.121.2002р.,  №3 від 28.02.05р.,  №3 від 6.03.06р. в частині вказівки про
проведення щорічного перерахунку страхових виплат на коефіцієнти,  не передбачені законодавством - зростання
реальної заробітної плати,  правління ФСНВ
порушило  ст.  17 Закону №1105,  яка регламентує повноваження правління ФСНВ.
У  ст. 17 Закону №1105 вказано,  що правління затверджує „Інструкції про
порядок перерахунків,  обліку та витрати
страхових коштів",  узгоджені з
Національним банком України та спеціально уповноваженим центральним органом
виконавчої влади. Ця стаття не надає права правлінню вносити зміни до Закону
№1105,  а саме змінювати вказаний у
ч.2  ст. 29 Закону №1105 термін „середня
заробітна плата",  тобто „середня
номінальна",  на термін „реальна
заробітна плата". Отже,  видаючи
постанови про перерахунок страхових виплат з 1 березня 2002 p.,  на коефіцієнт 1, 193; з 1 березня 2003р.,
на коефіцієнт 1, 183; з 1 березня 2004р.,  на коефіцієнт 1, 152; з 1 березня
2005р.,  на коефіцієнт 1, 238; з 1
березня 2006р.,  на коефіцієнт 1.203.
Дані Державного комітету статистики України /а. с. 25/ сторонами не
оспорюються. Відповідно з роз'ясненнями ,
викладеними у п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27
березня 1992 року №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди",
-вимоги про перерахунок сум щомісячних платежів,  раніше визначених судом або роботодавцем,  підлягають задоволенню за час,  що не перевищує трьох років,  тому на користь позивача слід стягнути суму
,  починаючи з 01 червня 2004 року,  з урахуванням того,  що позивач звернувся до суду 01.06.2007 року
,  тобто за три роки,  задовольнивши позов ОСОБА_1  частково. Таким чином суд дійшов до висновку
,  що до стягнення на користь ОСОБА_1  підлягає сума не нарахованих та невиплачених
щомісячних страхових виплат у розмірі 1622, 08 гривень,  з розрахунку : не виплачено за період з
01.03.2004 року до 01.03.2005 року: 19,
81грн.х 6=118,  86грн.,  не виплачено за період з 01.03.2005 року до
01.01.2006 року: 28,  35грн.х10 =283,
50грн.,  не виплачено за період з
01.01.2006 року до 01.03.2006 року: 47, 72грн.х2 =95, 44 грн.,  Не виплачено за період з 01.03.2006 року до
01.03.2007року:93, 69грн.х12=1 124, 28 грн.,
а всього до стягнення -1622, 08 гривень.

4

Керуючись  ст.  29
«Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності» №1105-X1V від
23.09.1999 року,  п.22 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27 березня 1992 p. N 6
"Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди" (зі змінами,
внесеними постановами від 8 липня 1994 р. N 7,  від 30 вересня 1994 р. N 11 та від 25 травня
1998 p. N 15),   ст.  ст.
10, 11, 60,  88, 207, 211, 212,
213 , 215,  ЦПК України,  суд

ВИРІШИВ:

Позовну
заяву ОСОБА_1 до Відділення Виконавчої дирекції Фонду ССНВ України в м.  Краснодоні та Краснодонському районі
Луганської області про стягнення не нарахованих та не виплачених щомісячних
страхових виплат - задовольнити частково.

Стягнути
з Відділення Виконавчої дирекції Фонду ССНВ України в м.  Краснодоні та Краснодонському районі
Луганської області на користь ОСОБА_1 не нараховані щомісячні страхові виплати
за період з 01 червня 2004 року по 01 червня 2007 року у сумі 1622, 08 гривень.

Зобов'язати
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Краснодоні
та Краснодонському районі Луганської області враховувати для наступного
перерахування страхових виплат ОСОБА_1 з 1 березня 2007 року - суму у розмірі
302, 44 грн.   в порядку визначеному
законодавством.

Стягнути
з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Краснодоні
та Краснодонському районі Луганської області на користь держави витрати на
інформаційно-технічне забезпечення в сумі 30 грн.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку через Краснодонський міськрайонний
суд Луганської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги,  з подачею її копії
до апеляційної інстанції або в порядку ч.4
ст.  295 ЦПК України.

Рішення
складено в повному обсязі і підпивано 11 липня 2007 року.