Справа: 2-1940/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

22 травня 2007 року Автозаводський
районний суд м. Кременчука, Полтавської області в складі:       головуючого судді - Зємцова В.В.,

при секретарі - Галайчук Н.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Автозаводського відділу державної виконавчої
служби Кременчуцького міського управління юстиції про визнання права власності
на нерухоме майно та звільнення майна з-під арешту,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до відповідача ОСОБА_2 з вказаним позовом, в якому зазначав, що 26
січня 2004 року він склав договір іпотеки з ОСОБА_2, якому відповідно Договору
позики від 26.01.2004 року дав позику в розмірі 45000 грн., строком до 23.07.04
року . Відповідно до цього договору він є іпотекодержателем, а ОСОБА_2. -
іпотекодавцем.

Предметом договору іпотеки від
26.01.2004 року є нерухоме майно - квартира № 8, загальною площею 59, 4 кв. м.,
що знаходиться у АДРЕСА_1, яка належить іпотекодавцю на праві власності, на
підставі договір купівлі-продажу квартири від 25.01.1998 року, посвідченому
ОСОБА_3 - приватним нотаріусом
Кременчуцького міського нотаріального округу. Заставна вартість предмету іпотеки
була визначена в сумі 40000 грн. Відповідно до п. 2 договору іпотеки
іпотекодавець гарантує, що предмет іпотеки знаходиться у його власності, нікому
не відчужений під забороною, а також заставою не перебуває. Згідно п. 2.1.З. предмет
іпотеки не підлягає вилученню,, до нього не пред'явлені і не будуть пред'явлені
майнові позову, пов'язані з його вилученням.

21 грудня 2004
року він склав договір позики з ОСОБА_2. на суму 50000 грн., які ОСОБА_2. в
свою чергу зобов'язався повернути до 20 червня 2005 року. 06 березня 2005 року
він знову склав договір позики з ОСОБА_2. на суму 40000 грн., які ОСОБА_2.
зобов'язався повернути до 12 квітня 2006 року. 12 жовтня 2005 року він склав
договір позики з ОСОБА_2. на суму 30000 грн., які ОСОБА_2. зобов'язався
повернути до 12 квітня 2006 року. 21 листопада 2006 року він склав договір
позики з ОСОБА_2. на суму 40000 грн., які повинні бути повернуті до 21 травня
2007 року. По всім вказаним договорам ОСОБА_2 кошти не повернув. Сума яку взяв
у нього ОСОБА_2. складає 205000 грн.

Відповідно до
ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного
виконання божником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також
виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого надпису
нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно
ст.. 37
Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності На
предмет іпотеки.

20 лютого 2007
року він дізнався від ОСОБА_2., що 26 квітня 2006 року була винесена постанова
про арешт майна боржника та оголошення заборони на його

2 відчуження, що
обмежує його право звернути стягнення на квартиру ОСОБА_2. за рахунок
погашення  боргу  перед
ним.   Факт  одержання
коштів  підтверджується договором
іпотеки та договорами позики.

Просив суд визнати право власності на нерухоме майно, а саме квартиру
АДРЕСА_1за ним, ОСОБА_1 звільнити з під
арешт, накладеного згідно постанови № 511889 від
26.04.06 року ДВС у Автозаводському районі м. Кременчука, квартиру АДРЕСА_1, стягнути з ОСОБА_2. суму у розмірі 160000
грн.

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_4 позов підтримав. Просив
суд його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2. позовні вимоги визнав. Пояснив суду, що дійсно позичив гроші у
позивача для ведення бізнесу, але у зв'язку з незалежними від нього обставинами гроші повернути не зміг, передав
право власності на квартиру позивачу та вважає за можливе виключити його
з під арешту.

Представник відповідача Автозаводського відділу державної виконавчої служби
- Белова
Т.І. у вирішенні питання поклалася на роздум суду.
Підтвердила, що згідно виконавчого листа було накладено арешт на спірну
квартиру.

Представник третьої особи ЗАТ КБ «Приватбанк» проти позову
заперечував. Пояснив, що 22 серпня 2005 року
Автозаводським судом м. Кременчука було задоволено
позовну вимоги ЗАТ КБ «Приватбанк» з позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_2, ТОВ «Агростандарт» про стягнення
заборгованості та стягнуто солідарно з ОСОБА_4,
ОСОБА_2, ТОВ «Агростандарт» 180648,68 грн. На підставі рішення суду було видано виконавчий лист, який було звернуто до
виконання. Постановою державного виконавця було накладено арешт на спірну
квартиру. Про договір іпотеки третій особі стало відомо лише із
змісту позовної заяви. Вважає його та договори позики складені з низкою порушень чинного законодавства. У зв'язку з тим,
що виникла конкуренція стягувачів, так як банк також
хоче задовольнити свої права за рахунок спірної квартири просив в
задоволення позову відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, вивчивши матеріали справи
та дослідивши докази у їх сукупності, встановив.

26 січня 2006 року між ОСОБА_2. та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки , згідно предмету якого він забезпечує вимогу
позивача, що випливає з договору позики від 26.01.2004
року, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2., за умовами якого ОСОБА_2. зобов'язаний
до 23.07.2004 року повернути ОСОБА_1 суму позики у розмірі 45000 грн.

Предметом іпотеки виступило нерухоме майно, а саме квартира № 8, загальною площею 59,4 кв. м., що знаходиться у АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2. на праві власності на підставі договору
купівлі-продажу квартири від 25.05.1998 року, посвідчений
ОСОБА_3 25.05.1998 року та зареєстрованого у КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації». Заставна
вартість предмета іпотеки була визначена сторонами в сумі 40000
грн.

26 січня 2004 року було накладено заборона відчуження зазначеної квартири,
до припинення договору іпотеки, про що було зроблено запис в реєстрі заборон за
№ 278.

20  грудня 2004 року він склав договір позики з
ОСОБА_2. на суму 50000 грн.,

які ОСОБА_2. в свою чергу зобов'язався повернути до
20 червня 2005 року.

06 березня 2005 року він знову склав договір позики з ОСОБА_2. на суму 40000 грн., які ОСОБА_2. зобов'язався повернути до 12
квітня 2006 року.

12 жовтня 2005 року він склав договір позики з ОСОБА_2. на суму 30000 грн.,
які ОСОБА_2. зобов'язався повернути до 12 квітня 2006 року

21  листопада 2006 року він склав договір позики з
ОСОБА_2. на суму 40000

грн., які повинні бути повернуті до 21 травня 2007 року.

По всім вказаним договорам ОСОБА_2. кошти не повернув. Сума боргу ОСОБА_2. склала
205000 грн.

3

Позивач та
відповідач склали мирову угоду, за умовами якої позивач ОСОБА_1 набуває права
власності на квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності відповідачу
ОСОБА_2. (договір купівлі - продажу від 25 травня 1998 року) та відмовляється
від своїх вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_2 боргу за договорами позики
від 26.01.04 року, 20.12.04 року, 06.03.05 року, 12.10.05 року, 21.11.06 року в
сумі 205 000 грн. (двісті п'ять тисяч), в свою чергу відповідач ОСОБА_2.
передає ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 та звільняється від
обов'язку по сплаті останньому боргу за договорами позики від 26.01.04 року,
20.12.04 року, 06.03.05 року, 12.10.05 року, 21.11.06 року в сумі 205 000 грн.
(двісті п'ять тисяч).

Згідно ст. З
Закону України «Про іпотеку» разі порушення боржником основного зобов'язання
відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею
вимоги за рахунок предмету іпотеки переважно перед іншими особами, права чи
вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у
встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації
іпотеки.

Якщо пріоритет
окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає
відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою
іпотекодержателя лише у разі його виникнення та реєстрації до моменту державної
реєстрації іпотеки.

Відповідно до
ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити
забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.
Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу
іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання, є правовою підставою для реєстрації права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Право іншої
особи з вищим пріоритетом щодо строкового користування нерухомим майном,
набутим у власність іпотекодержателем, зберігає чинність відповідно до умов
договору, яким обумовлено таке користування. Права та вимоги третіх осіб на
предмет іпотеки, набутий у власність іпотекодержателем, які мають нижчий
пріоритет, ніж вимога іпотекодержателя, втрачають чинність.

Відповідно до
ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно,
на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з
позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту.

У разі прийняття
судом рішення про звільнення майна з-під арешту або сплати боржником повної
суми боргу за виконавчим документом до реалізації арештованого майна боржника,
майно звільняється з-під арешту за постановою державного виконавця не пізніше
наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про
звільнення майна з-під арешту надсилається боржнику та до органу (установи),
якому була надіслана постанова про накладення арешту на майно боржника на
виконання.

Враховуючи
вищевикладені обставини, суд вважає, що позов ОСОБА_1. підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.
575, 593 ЦК України,
ст.ст. З, 37 Закону України «Про іпотеку», ст. 59 Закону України «Про виконавче
провадження», ст.ст. 10, 60, 212, 213, 214,215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1. - задовольнити.

Звільнити з під
арешту, накладеного згідно постанови № 511889 від 26.04.06 року ДВС у
Автозаводському районі м. Кременчука, квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1.

4

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 судові витрати в розмірі - 81,50 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження рішення
суду протягом 10 днів з дня проголошення рішення через
Автозаводський районний суд м. Кременчука. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження або без попереднього
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне
оскарження.