Справа № 22ц-1330/2007р.                Головуючий у
першій інстанції Полівод С.В.
43                                         Доповідач
в апеляційній інстанції Зотов
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

11 жовтня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних

справах
Апеляційного суду міста  Севастополя в
складі:

головуючого      -
Єфімової В.О.,

суддів  -  Зотова B.C., Харченка М.С.,

при
секретарі    -  Федоніні Є.О.,

за  участю
позивача  ОСОБА_1    та
його  представника ОСОБА_2,
відповідача ОСОБА_3,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Севастополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення місцевого суду Гагарінського району м. Севастополя від 22
травня 2007 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У
листопаді 2003 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про
поділ спільного майна подружжя, в якому просив суд визнати за ним право
власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, залишити в його власності
автомобіль ІЖ 2715, держномер 011-29 КС, відповідачці виділити майна на суму
48902 грн., йому на суму 47637 грн. 50 коп., стягнути на користь відповідачці
половину вартості гаража у розмірі 2745 грн. 50 коп., меблі у квартирі залишити
відповідачці.

Рішенням
місцевого суду Гагарінського району м. Севастополя від 22 травня 2007р. позов
задоволено.

В
апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 просить рішення суду в частині визнання
за ОСОБА_1 права власності на 12 частину квартири скасувати та ухвалити в цій
частині нове рішення про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог,
посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права.

Судова
колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, що з'явилися,
дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає,
що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що спірна квартира
придбана сторонами під час шлюбу та є їх спільним подружнім майном.

З такими
висновками суду погоджується судова колегія, оскільки вони зроблені з
додержанням норм матеріального права.

Відповідно
до ст.60 Сімейного Кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.
Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Як
вбачається з матеріалів справи, шлюб між сторонами зареєстрований 17 лютого
1974р. та розірваний 14 грудня 2004р.

Відповідно
до договору купівлі-продажу від 04 листопада
1997р. спірна квартири АДРЕСА_1 (арк. справи 7) придбана та
зареєстрована на ім'я відповідача.

Таким чином суд першої інстанцій
правильно дійшов
висновку про те, що
спірна квартира придбана
під час зареєстрованого шлюбу між сторонами та є їх спільною сумісною
власністю.

Як
роз'яснюється в п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України №16 від
12.06.1998р. „Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та
сім'ю", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати
обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення
господарства, з'ясувати джерела і час придбання зазначеного майна.

Даних
про те, що відповідач зробила вкладення у придбання спільної квартири за
рахунок іншого майна, яке належало їй до одруження або було одержано нею під
час шлюбу в дар, у порядку спадкування, або надбане за кошти, що належали їй до
шлюбу, або іншого роздільного майна, ОСОБА_3 суду не надано, в матеріалах
справи такі докази відсутні. Також немає доказів про те, що під час покупки
спірної квартири ведення спільного господарства сторонами припинено.

Доводи
ОСОБА_3 про те, що спірна квартира була придбана за кошти від реалізації
будинку, який їй залишився у порядку спадкування, колегія суддів не приймає до
уваги, оскільки нею ненадані докази, що саме за ці кошти була придбана спірна
квартира.

Посилання
апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального
права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких
обставин судова колегія приходить до висновку, що оскаржуване рішення
скасуванню чи зміні не підлягає, а апеляційна скарга відповідно до ст.308 ЦПК
України підлягає відхиленню.

Керуючись
ст.ст. 304, п.1 ст. 307, 308, 313, п. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України,
судова колегія, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3відхилити.

Рішення
місцевого суду Гагарінського району м. Севастополя від 22 травня 2 007р.
залишити без зміни.

Ухвала набирає
законної чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців із дня
набрання законної сили.