№2-31/2007p.
РІШЕННЯ

Іменем     України

16 лютого 2007 року                                          Бершадський
районний суд

Вінницької     області

В складі
головуючого                                          Жаруна
А.П.

при       секретарі                                                 Магдаль Н.М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Бершадь справу за позовом   ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах
малолітньої дитини ОСОБА_2 до дочірного підприємства „Вінницький
облавтодор"   про    відшкодування шкоди,  завданої ушкодженям здоров'я,  суд

встановив:

ОСОБА_1
звернулась в суд з позовною заявою в своїх інтересах та в інтересах малолітньої
дитини ОСОБА_2,  1998 року
народження,  до дочірного підприємства
„Вінницький облавтодор" про відшкодування шкоди завданої ушкодженям здоров'я,  посилаючись на те,  що 11 серпня 2005 року її син ОСОБА_2 їхав
велосипедом через місток,  який
розташований в с. Війтівка,  Бершадського
району,  вона йшла поруч,  огорожі на містку не було. В'їхавши на
полотно містка,  скотився з нього в
рівчак ,  висота від рівня містка до дна русла складає 3, 5-5 метрів.
Внаслідок падіння син отримав важку черепно-мозкову травму та перелом правої
променевої кістки,  з якою був на
лікуванні у Вінницькій обласній дитячій лікарні,  де йому було проведено операцію: декомпресивної
резекційної трепанації -видалення вільних кісткових уламків та травматичної
гідроми в лівій тім'яній ділянці - була встановлена наявність
уламково-втиснутого перелому луски тім'яної кістки,  розміром 6 на 5 см.  З метою видалення уламків на череп було
накладено фрезевий отвір,  після чого
уламки були видалені. В ході операції було також встановлено і наявність
крововиливу під тверду мозкову оболонку обсягом до 50 мл. У сина
утворився значний дефект кісток черепа,
який потребував закриття шляхом протезування. Після цього у сина
спостерігаються головні болі,  які
розлади сну,  певна пригніченість,  небажанні спілкуватися посилюються при
найменшому фізичному та розумовому навантаженніЗгідно результатів проведення
судово-медичного дослідження у її сина були встановлені тілесні пошкодження у вигляді
сполученої травми: важкої закритої черепно-мозкової травми,  яка супроводжувалась забійною раною в
тім'яній ділянці зліва,  скалковим
вдавленим переломом тім'яної кістки,  забоєм-стискуванням
головного мозку та травматичною субдуральною гідромою; та у вигляді перелому
правої променевої кістки. В зв'язку з погіршенням стану здоров'я сина
14.02.2006 року госпіталізовано до Вінницької обласної клінічної лікарні,  де він пробув з діагнозом „Наслідки важкої
закритої черепно-мозкової травми,  забою
стиснення головного

мозку в лівій тім'яній ділянці. Синдром
трепанового черепа до 02.03.2006
року. 29.03.2006 року втретє сина госпіталізовано у Вінницьку обласну
дитячу клінічну лікарню,  де його
06.04.2006 року було прооперовано з приводу краніопластики -закриття дефекту
кісток черепа шляхом протезування. За час лікування сім'я понесла значні
матеріальні витрати на придбання ліків,
поїздок до обласного центру,  на
посилене харчування,  якого потребував
син і на догляд за ним,  але брак часу не
дозволяв вести рахунок витратам.  В
зв'язку з травмою сина були порушені і перекреслені плани родини,  порушені звичайні життєві зв'язки,  вона тривалий час перебувала в стресовому
стані,  у вищенаведеному полягає моральна
шкода,  яку вона оцінює - синові в сумі 20000 грн.,  їй -
5000 грн. Вважає,  що відсутність огорожі
призвела до трагічних наслідків для сина - падіння з містка з послідуючим
отриманням травми,  оскільки ділянку
дороги,  на якій розташований місток,  обслуговує „Бершадьавтодор",  який є філією ДП
„Вінницяоблавтодор",  просить
стягнути з ДП „Вінницяоблавтодор" на користь ОСОБА_2 в рахунок
відшкодування моральної шкоди 20000грн,
та на її користь -
5000 грн. та судові витрати.

В
судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала і просить його
задовольнити.

Представник
відповідача ОСОБА_3 позов не визнала,
вважає,  що позов не є
обґрунтованим і таким,  що не підлягає до
задоволення,  оскільки згідно п.6.1
Правил дорожнього руху України передбачено,
що рухатися по проїзній частині на велосипедах дозволяється особам,  які досягли 14 річного віку,  сину
ж позивачки на час скоєння пригоди було 7
років 2 місяці,  дитина рухалася по лівій стороні проїзної
частини без нагляду батьків,  тоді як в
Україні установлено правосторонній рух. Довжина містка,  по якому рухався син позивачки,  становить 6, 3 м. ,  ширина
проїзної частини - 8м.
,  ширина тротуарів - 2на1, 5 м.
,  з однієї сторони містка знаходиться
ставок,  з другої - бар'єрне бетонне
огородження висотою 0, 4 м.  Впасти з
велосипеда можливо,  але скотитися з
полотна містка,  як стверджує позивачка,  неможливо,
та як бетонне огородження має висоту 0, 4 м. ,  взагалі позивачка не надала жодних доказів
про те,  що 11.08.2005 року малолітній
ОСОБА_2 їхав на велосипеді по містку і яким чином він впав з полотна містка.

Представники
відповідача ОСОБА_4,  ОСОБА_5 позов не визнали,
підтримали пояснення ОСОБА_3

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи,  суд вважає,

що в позові ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини

ОСОБА_2   до   дочірного
підприємства   „Вінницький   облавтодор"                                     про

відшкодування
шкоди,  завданої ушкодженям здоров'я
слідує відмовити із слідуючих підстав. В судовому засіданні встановлено,  що місток по якому на велосипеді рухався син
позивачки,  являє собою споруду довжиною
6, 3м. ,  шириною проїзної частини 8 м.
,  з однієї сторони містка в наявності є
тротуар,  з другої сторони тротуар
відсутній,  місток відгороджений бетонним
колесовідбійником висотою 0,
35-0, 4 м.  Син
позивачки,  якому виповнилося лише 7 років,  їхав на велосипеді по лівій частині
містка,  мати дитини йшла неподалік від
сина,  яким чином син впав із містка
пояснити не може.

Відповідно до Правил дорожнього руху в Україні  встановлено

Правосторонній
рух транспортних засобів по проїзній частині на велосипедах дозволяється
особам,  які досягли 14 річного віку.

Згідно  ст.  150 Сімейного
Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я своєї дитини.

Як видно
із обставин справи причиною нещасного випадку послужило грубе нехтування
позивачкою правил безпеки руху,  при
наявності тротуару семирічна дитина з дозволу та згоди матері рухалась на
велосипеді по містку,  неможливість
пояснити матыр'ю
механізм падіння сина із містка свідчить про неналежний нагляд позивачки за
дитиною.

Керуючись  ст.
ст.  5, 10, 60, 212, 213, 215 ЦПК України,   ст.
ст. 150 Сімейного кодексу України,
суд,

вирішив:

В позові
ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до
дочірного підприємства „Вінницький облавтодор" про відшкодування
шкоди,  завданої ушкодженям здоров'я
відмовити.

Рішення
може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20-ти днів апеляційної скарги,  з подачею її копії до апеляційної
інстанції,  або в порядку ч.4  ст.  295 ЦПК України.