Справа №22ц-3701                                                                       Головуючий
- 36                                                                                 Тополюк
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

7   листопада 2007р.                            Колегія судців судової палати з цивільних
справ

апеляційного
суду Луганської області у складі:

головуючого - Іванової І.П.

суддів: Парінової І.К.,  Лісіциної
А.І.

при секретарі - Красносельської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.  Луганську апеляційну скаргу Державного

підприємства „Антрацит"

на
рішення Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області від
29.05.2007р.

за
цивільною справою за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства „Антрацит"
про стягнення моральної (немайнової) шкоди,
-

встановила:

У
березні 2007р. позивач звернувся до суду з дійсним позовом.  Обґрунтовуючи вимоги,  зазначив,
що з 31.10.1996р. по 28.08.2006р. перебував у трудових відносинах з ДП
„Антрацит",  працював на підземних
роботах. При огляді у МСЕК м.  Луганська
04.06.1993р. йому встановлено 25% втрати професійної працездатності у зв'язку з
професійним захворюванням пневмоконіоз і 20% у зв'язку з вібраційною хворобою.

01.11.2003р.
МСЕК м.  Луганська встановила 20% втрати
професійної працездатності безстроково у зв'язку з професійним захворюванням
пневмоконіоз і 5% у зв'язку з вібраційною хворобою.

Позивач
вважає,  що зазначені
профзахворювання,  які сталися в наслідок
невиконання підприємством своїх зобов'язань по забезпеченню охорони праці,  призвели до важких фізичних і моральних
страждань. Визначаючи їх розмір у 80000грн.,
виходячи з 200 мінімальних зарплат - 400грн.,  ОСОБА_1 просив суд стягнути зазначену суму з
відповідача.

Оскарженим
рішенням позов задоволено частково. Суд стягнув ДП „Антрацит" на користь
позивача 3000грн. в рахунок компенсації моральної шкоди. У решті вимог
відмовив.

Не
погодившись із рішенням,  ДП
„Антрацит" подав апеляційну скаргу,
в якій просить рішення,  як
постановлене у порушення норм матеріального права,  скасувати і постановити нове,  яким у позові відмовити.

Заперечуючи
вимогам апеляційної скарги,  ОСОБА_1
просить рішення залишити без змін.

Заслухавши
доповідача,  вислухавши сторони,  дослідивши матеріали справи,  обговоривши доводи апеляційної скарги,  перевірив законність та обгрунтованість
рішення,  колегія суддів вважає
апеляційну скаргу такою,  що підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до  ст. 212 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним
є рішення,  яким суд,  виконавши всі вимоги цивільного
судочинства,  вирішив справу згідно із
законом.

Обгрунтованим
є рішення,  ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин,  на які
сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,  підтверджених тими доказами,  які були досліджені у судовому засіданні.

Задовольняючи
частково позов,  суд виходив з того,  що між сторонами існували трудові
правовідносини,  які регулюються нормами
законодавства про охорону праці,  діючим
на момент встановлення професійного захворювання,  тобто 4 червня 1993р.  ст. 12 Закону України "Про охорону
праці" у редакції 14.10.1992р. було передбачено відшкодування моральної
шкоди робітнику власником підприємства. А,
оскільки,  на думку суду,  існували правовідносини,  які регулюються КЗпП України,  то суд відповідно до  ст. 234 КЗпП України,  визнав причини пропуску строку звернення до
суду поважними.

Суд першої
інстанції правильно встановив,  що спір
витікає з трудових правовідносин. Висновком МСЕК М. Луганська від 4 червня
1993р. ОСОБА_1 встановлено 25% втрати професійної працездатності у зв'язку з
професійним захворюванням пневмоконіоз і 20% у зв'язку з вібраційною хворобою.
На момент встановлення втрати працездатності ОСОБА_1 мав право на відшкодування
моральної шкоди згідно діючої на той час
ст. 12 Закону України "Про охорону праці" у редакції 1992р. Однак,  як до підприємства,  так і до суду з вказаними вимогами ОСОБА_1
раніше,  під час дії зазначеної норми
закону не звертався. Тому висновок суду про те,
що страждання позивача продовжуються й до цього часу,  і він має право на відшкодування моральної
шкоди,  не відповідають вимогам закону.

Стосовно
ч.1 ст. 233 працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору
безпосередньо до районного,  міського
суду в тримісячний строк з дня,  коли він
дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

На
підставі  ст. 234 КЗпП України у разі
пропуску з поважних причин строків,
установлених  ст. 233 КЗпП
України,  суд може поновити ці строки.

Згідно  ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини,  на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач,  звертаючись з позовом до суду тільки у
березні 2007р.,  вказав,  що раніше про своє право він не знав. Таку
причину несвоєчасного звернення за захистом свого права,  суд першої інстанції безпідставно визнав
поважної.

Тому довід
апелянта про необґрунтованість висновків суду,
заслуговує на увагу.

Згідно
ч.3  ст. 57 Конституції України закони та
інші нормативно - правові акти,  що
визначають права і обов'язки громадян,
не доведені до відома населення у порядку,  встановленому законом,  є нечинними. Закон України "Про охорону
праці" був введений в дію Постановою ВР України №2695-ХІІ від 14.10.92р.
та доведений до відома населення.

Поважних
причин пропуску строку звернення ОСОБА_1 до суду не встановлено.

Колегія вважає
за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції з тих підстав,  що недоведені обставини,  що мають значення для справи,  які суд вважав встановленими. У задоволенні
позову ОСОБА_1 відмовити у зв'язку з пропуском строку. Керуючись п.2ч.1 ст.
307,  п.2ч.1 ст.  309,
ст. 316 ЦПК України,  колегія
суддів,  -

вирішила:

Апеляційну
скаргу Державного підприємства „Антрацит" задовольнити.

Рішення
Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області від
29.05.2007р.скасувати.

У
задоволенні позову ОСОБА_1 до ДП "Антрацит" про стягнення моральної
шкоди відмовити.

Рішення
набирає чинності негайно. Але може бути оскаржено протягом 2-х місяців шляхом
подання касаційної скарки безпосередньо до ВерховногоАСуду України.