УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2007 року                                                                                   Колегія
суддів судової

палати у
цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим в складі:

головуючого -
судді     Куриленко О.С. ,

суддів -     ДанілаН.М. , Шаповалової О. А.,

при секретарі
-     Гончарук В.М. ,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Сімферополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Роздольненського
районного суду АР Крим від 05 лютого 2007 року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до Державного казначейства України про стягнення шкоди,  заподіяної злочином,

ВСТАНОВИЛА:

21.09.2004
року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Державного казначейства України
про стягнення шкоди,  заподіяної
злочином,  в розмірі 100000 грн. Позовні
вимоги обґрунтовує тим,  що ІНФОРМАЦІЯ_1
загинув її чоловік ОСОБА_2,  але в
порушенні кримінальної справи за фактом смерті прокуратурою Роздольненського
району було відмовлено по мотивах здійснення ОСОБА_2 самогубства. Позивачка
вважає,  що прокуратурою не проведена
повна та всебічна перевірка обставин загибелі чоловіка,  яка можлива лише при розслідувані
кримінальної справи,  а своїм небажанням
порушити кримінальну справу прокуратура заподіяла їй моральну шкоду в
зазначеній сумі. В зв'язку з цим просила стягнути на її користь за рахунок
коштів державного бюджету 100000 грн.,
списавши їх з єдиного рахунку держказначейства.

Рішенням
суду в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Державного казначейства України про
стягнення моральної шкоди в розмірі 100000 грн. відмовлено. ОСОБА_1 звільнено
від судових витрат.

На
зазначене рішення ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу,  в якій просить скасувати рішення
Роздольненського районного суду АР Крим від 05 лютого 2007 року та постановити
нове рішення,  яким задовольнити її
позовні вимоги. Доводи апеляційній скарги зводяться до того,  що суд при постанові рішення не з'ясував
обставини,  що мають значення для
справи,  а саме - той факт,  що за фактом смерті ОСОБА_2 неодноразово
виносилися постанови про відмову у порушенні кримінальної справи,  які також неодноразово скасовувались
Прокуратурою АР Крим та Роздольненським районним судом.

Судова
колегія,  заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення представника
позивачки,  який підтримав її апеляційну
скаргу,  прокурора Туробову АС,  яка заперечували проти задоволення
апеляції,  перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Справа
№22-ц-4215/2007                                   Головуючий
у першій

інстанції - Крючков I.I.

Доповідач -     Шаповалова О.А.

Розглядаючи
справу та відмовляючи у задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив з того,
що вимоги ОСОБА_1 є безпідставними,
оскільки правила  ст.  1167 ЦК
України про моральну шкоду,  на які у
обгрунтування своїх вимог посилалася позивачка,
поширюються на випадки,  коли є
наявність вини конкретної особи у заподіянні цієї шкоди,  або коли вона спричинена внаслідок незаконних
дій,  пов'язаних з діяльністю по
розслідуванню та розгляду кримінальних справ,
до яких не належать випадки відмови у порушенні кримінальної справи.

Колегія
суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції,  оскільки вони зроблені на підставі
правильного застосування матеріального закону,
відповідають матеріалам справи та фактичним обставинам,  які були досліджені і оцінені судом
відповідно до вимог  ст.  ст.
10,  11,  60,
212 ЦПК України. В апеляції позивачки не міститься доводів,  які спростовують висновки суду першої
інстанції та вказують не неправильне застосування ним норм матеріального або
процесуального драва.

Відповідно
до вимог ч. 1  ст.  1176 ЦК України відшкодовується державою у
повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання,  попереднього (досудового) слідства,  прокуратури або суду лише шкода,  завдана фізичній особі внаслідок її
незаконного засудження,  незаконного
притягнення до кримінальної відповідальності,
незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або
підписки про невиїзд,  незаконного
затримання,  незаконного накладення
адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Щодо
шкоди,  завданої внаслідок іншої
незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання,  попереднього (досудового) слідства,  прокуратури або суду,  то згідно з ч. 6  ст.
1176 ЦК України
така шкода відшкодовується на загальних підставах,  тобто,
з дотриманням вимог,  передбачених
частиною 1  ст.  1167 ЦК
України,  - за наявності вини.

Таким
чином,  для звернення позивачки до суду з
вимогами про відшкодування моральної шкоди необхідно було дотримання нею двох
умов: довести незаконність органів прокуратури щодо відмови у порушенні
кримінальної справи; довести наявність вини органів прокуратури у цих діях.

Апелянт
посилається в скарзі на те,  що останній
раз

Постанова
про відмову у порушенні кримінальної справи була скасована Роздольненським райсудом 12.05.2005 p. Однак у
матеріалах справи є копія постанови про відмову у порушенні кримінальної
справи,  датована 16.06.2006 р.
(а.с.  42),  тобто,
ця

Постанова
була винесена після скасування судом попередньої постанови. Даних про
оскарження позивачкою зазначеної постанови та її скасування у матеріалах справи
немає,  у зв'язку з чим немає підстав
вважати,  що під час ухвалення зазначеної
постанови були допущені порушення вимог закону.

Відповідно
до  ст.
ст.  10 та 60 ЦПК України
обставини цивільних справ з'ясовуються на засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи,  які беруть участь у
справі,  користуються рівними правами
щодо надання доказів,  їх дослідження та
доведенню перед судом їх переконливості.

Згідно з
ч.3  ст.
10 та ч. 1  ст.  60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини,  на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин колегія суддів вважає,  що всупереч вимогам статті 60 ЦПК України
апелянтом не надано доказів,  що дають
підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм
матеріального або процесуального права,
які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Тому
доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо незаконності рішення суду про відмову у
задоволенні її позову,  на думку колегії
суддів,  уваги не заслуговують.

Щодо
доводів позивачки про те,  що під час
розслідування кримінальної справи за фактом смерті її чоловіка органами прокуратури
не були зібрані докази,  які мають
суттєве значення по справі,
зокрема,  не встановлений спосіб
здійснення ОСОБА_2 самогубства,  то такі
доводи не заслуговують на увагу і не можуть бути підставами для скасування
судового рішення. У разі незгоди позивачки з постановою про відмову у порушенні
кримінальної справи та неповним виясненням обставин,  які,
на думку апелянта,  мають значення
по справі,  вона мала можливість

оскаржити
постанову слідчого прокуратури Роздольненського району від 16.06.2005

p. прокурору або до
суду з дотриманням вимог,
передбачених  ст.  ст.
99-1,  236-1 КПК України.

Посилання
в апеляції позивачки ОСОБА_1 на те,  що
при вивченні матеріалів перевірки була встановлена бездіяльність
прокурора,  також не можуть бути визнані
обгрунтованими. Доводи позивачки спростовуються наявними по справі
доказами,  зокрема,  копією постанови про відмову у порушенні
кримінальної справи від 16.06.2006 p.,  яка
міститься у матеріалах справи (а.с.
42),  та свідчить про прийняття
органами досудового слідства рішення у відповідності до вимог  ст.  97
КПУ України.

Зважаючи
на це,  судова колегія погоджується з
рішенням суду,  яке ухвалено з
додержанням норм матеріального і процесуального права,  відповідає вимогам  ст.
213 ЦПК України,  а апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхиляє як безпідставну.

Відповідно
до  ст.
303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Згідно
зі  ст.
308 ЦПК України,  апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального
і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись  ст.
ст.  303,  304,
307,  308,  313-315,
317,  319,  325 ЦПК України,  колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити. Рішення Роздольнеиського районного суду АР Крим від
05 лютого 2007 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту
її оголошення,  однак може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання законної
сили до суду касаційної інстанції.