УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

27
вересня 2007 року                                                                                   м.
Ужгород

Судова колегія палати в цивільних справах апеляційного
суду Закарпатської області у складі:

головуючої                 -           судді Кожух О.А.

суддів                          -           Власов
C.O.,
Кондор Р.Ю.

при
секретарі              Байзат С.Ю,

за
участю:    відповідачів ОСОБА_1.
таОСОБА_2

представника позивача -ОСОБА_3. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Ужгород апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Рахівського районного суду від 31 липня 2007 року по циві­льній справі за позовом
ОСОБА_4, поданого в інтересах ОСОБА_5, до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про усунення
перешкод в користуванні земельною ділянкою, -

встановила:

ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до суду з по­зовом, в якому просив
усунути перешкоди, що створюються відповідачами, у володін­ні, користуванні та
розпорядженні позивачем ОСОБА_5, земельною ділянкою, на якій був розташований
будинок ОСОБА_5, за адресою АДРЕСА_1, шляхом
зносу та зруйнування самовільної забудови за цією адресою.

Позов мотивував тим, що у кінці квітня - на початку травня 2007 року
відповіда­чі без відома ОСОБА_5, зруйнували його будинок, що був розташований
на земельній ділянці по АДРЕСА_1, яка є у кори­стуванні ОСОБА_5., та на цьому
місці розпочали самовільне будівництво нової забудо­ви. Не дивлячись на зауваження
ОСОБА_5, та ОСОБА_4, вимоги та попередження ви­конкому Середньоводянської
сільської ради, відповідачі продовжували здійснювати будівництво на місці
зруйнованого будинку ОСОБА_5, без відповідних дозволів та до­кументів.

Рішенням Рахівського районного суду від 31 липня 2007 року позов задоволе­но.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 що є відповідачем по справі та представником
відповідача ОСОБА_1., посилаючись на порушення судом норм матеріального та про­цесуального
права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та закрити про­вадження
у справі. Вважає, що ОСОБА_5, не має права на позов, оскільки не має до­кументів,
які підтверджують його право користування землею.

Подані в судовому засіданні доповнення відповідачів до
апеляційної скарги су­дова колегія не бере до уваги, оскільки такі подані в
порушення вимог ст. 300 ЦПК України.

Справа № 22-ц-1529/07

У
надісланих на адресу апеляційного
суду запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_4 просив апеляційну скаргу
відхилити, а рішення суду першої інстанції зали­шити без змін, вважаючи його
законним і обгрунтованим. Таку позицію в судовому за­сіданні висловив
представник позивача ОСОБА_3.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явились в судове
засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і
обгрунтованість рішення та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні
справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Як встановлено апеляційним судом, у користуванні ОСОБА_5, який з 1969 по
1990 рік працював у колгоспі „Дружба" (а.с.60), перебувало 0,25 га землі
за адресоюАДРЕСА_1. Після інвентаризації 2006 року ОСОБА_5, користує 0,12 га.
Це стверджено довідками виконкому Середньоводянської сільської ради, виданими
відповідно до записів у погосподарській книзі, та витягом з погосподарської
книги С.Середнє Водяне (а.с. 107, 108, а.с. 22 Матеріалів про забезпечення
позову). Також згідно погосподарським книгам АДРЕСА_1, зареєстровано за
ОСОБА_5, (а.с. 9).

Відповідно до ч. 5 ст. 20 ЗК УРСР редакці 1970 року право землекористування
громадян, які проживають в сільській місцевості, засвідчується записами в
земельно-шнурових книгах сільськогосподарських підприємств і організацій та
погосподарських книгах сільських рад. Рішеням Конституційного Суду України від
22.09.2005 (справа № 1-17/2005) визнано неконституційним положення пункту 6
розділу X „Перехідні положення" Земельного кодексу України
щодо зобов'язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою
на право власності або право оренди без відповідного законодавчого,
організаційного та фінансового забезпеченння.

Таким чином, ОСОБА_5, відповідно до запису у погосподарській книзі, є
користувачем земельної ділянки по АДРЕСА_1

Також апеляційним судом встановлено, що у 1980 році ОСОБА_5 було отримано
будівельний паспорт на проведення перебудови власного житлового будинку. Було
побудовано двохквартирний будинок, але старий будинок знесено не було. У одній
квартирі № 12 "а" (теперішня адреса - вул. АДРЕСА_2) проживають
відповідачі, у другій квартирі проживає ОСОБА_4 - представник позивача та третя
особа у справі. їх батько - ОСОБА_5 - до 1995 року - до свого одруження -
проживав у старому будинку. Ці два брати користуються земельною ділянкою, що
була у користуванні ОСОБА_5, і яку вони розділили огорожею, причому старий
будинок батька знаходився на частині земельної ділянки, якою користуються
відповідачі. Ці дані підтверджуються і поясненнями відповідача ОСОБА_1., що
були дані ним в судовому засіданні апеляційного суду, планом земельної ділянки
(а.с. 110), поясненнями сторін і показаннями свідків, даними в суді першої
інстанції.

Жодних доказів того, що у ОСОБА_5, вилучалась частина
земельної ділянки та передавалась у користування або власність його синам і,
зокрема, ОСОБА_1, суду надано не було. Натомість відповідачі не заперечили, що
весною 2007 року розібрали старий будинок батька і на цьому місці проводять
будівництво літньої кухні. Всупереч статті 60 ЦПК України відповідачами не було
надано доказів, що їм відводилась земельна ділянка поАДРЕСА_1, для здійснення
будівництва, і що вони правомірно здійснюють таке будівництво. Як ствердили
відповідачі, документів, що підтверджують їх право користування або право
вланості на земельну ділянку вони не мають - проводиться розробка проекту
відведення

земельної
ділянки згідно рішення сільської ради (а.с.59). Так само у відповідачів немає
дозволу на проведення будь-якого будівництва - ними подавались відповідні заяви
до сільської ради, які розглянуті не були. Натомість самовільність будівництва
на земельній ділянці по АДРЕСА_1 підтверджено попередженням Середньоводянської
сільської ради (а.с. 10), приписом начальника Рахівської районної інспекції
державного архітектурно-будівельного контролю від 17.05.2007 (а.с.44), актом
перевірки дотримання вимог земельного законодавтсва від 21.05.2007 (а.с. 42).
Відносно ОСОБА_1. та ОСОБА_2 17.05.2007 начальником Рахівської районної
інспекції державного архітектурно-будівельного конролю було складено потокол
про адміністративне правопорушення в зв'язку із самочинною перебудовою будинку,
що належить ОСОБА_5 (а.с. 41), відповідачі були притягнуті до адміністративної
відповідальності (а.с.40).

Доводи апелянтів щодо відсутності державної реєстрації старого будинку
батька, дозвіл батька на перебудову цього будинку, отримання батьком коштів за
будинок не має правового значення при вирішення даного спору, оскільки
позивачем заявлені вимоги про усунення перешкод у користуванні земельною
ділянкою.

Таким чином, виходячи із сукупності зібраних по справі доказів, твердження
позивача, що відповідачами ведеться самовільне будівництво на земельній
ділянці, яка перебуває у користуванні ОСОБА_5, відповідає дійсності, і судом
першої інстанції зроблено вірний висновок про задоволення позову.

Судова колегія вважає безпідставним посилання апелянтів на ст. 376 ЦК Украї­ни,
оскільки за змістом частини 7 орган місцевого самоврядування може звернутись із
позовом до суду у разі істотного відхилення від проекту, істотного порушення
будіве­льних норм і правил. У даному випадку відповідачами здійснюється
будівництво без дозволу та проекту, це будівництво перешкоджає ОСОБА_5, як
користувачу земельної ділянки реалізувати своє право користувача і за захистом
цього права ОСОБА_5, через свого представника звернувся до суду.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судом першої інстанції
правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, тому, відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 209, 304, п. 1 ч.1 ст. 307, 308, 313, п. 1 ст. 314, 315,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвал ил а

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Рахівського районного суду від 31 липня 2007 року - залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двох
місяців з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Верховного Суду України.