Справа № 22-3319 / 2007р.                                        Головуючий у 1
інстанції: Ярошенко А.Г.
Суддя-доповідач   Маловічко С. В.
УХВАЛА,

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

9 жовтня 2007
року                                                                                             м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Запорізької

області у складі:

Головуючого:   Бондара В.О.

Суддів:                Маловічко С В.

Прокопенка О.Л.

При
секретарі: БабенкоТ.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду
м. Запоріжжя, від 5 червня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4. ОСОБА_1,  Запорізької міської
ради, 3-тя особа: Шоста Запорізька державна нотаріальна контора про
встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю на час
відкриття спадщини, про визнання права власності на квартиру в порядку
спадкування за заповітом, та усунення від права на спадкування, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2006 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5,
ОСОБА_4, ОСОБА_1, Запорізької
міської ради, 3-тя особа: Шоста Запорізька державна нотаріальна контора про
встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю на час
відкриття спадщини, про визнання права власності на квартиру в порядку
спадкування за заповітом, та усунення від права на спадкування інших
спадкоємців.

В позові зазначав, що його мати ОСОБА_6 та вітчим ОСОБА_7 проживали в
зареєстрованому шлюбі з 1983 року. ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7 помер
ІНФОРМАЦІЯ_2. Як мати, так і вітчим залишили заповіти, якими заповідали все
своє майно ОСОБА_2 У.зв"язку з тим, що мати та вітчим протягом останнього
часу тяжко хворіли та потребували постійного догляду, він вимушений був
проживати разом з ними за адресою: вул. Північнокільцева буд. 12 кв. 67 в м.
Запоріжжя. Тому прийняв спадщину після померлої матері шляхом фактичного
мешкання з нею.

Після смерті вітчима ОСОБА_7 позивач звернувся до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини, де дізнався, що до нотаріальної контори із
заявами про прийняття спадщини звернулись також діти померлого від першого
шлюбу - відповідачі по справі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 Відповідачі проживають
за межами Запорізької області, на протязі майже 30 років не цікавились своїм
батьком, який протягом трьох останніх років знаходився в безпорадному стані.
Враховуючи, що відповідачі самоусунулись від надання допомоги своєму батькові,
який її потребував, просив суд усунути від права на спадкування після смерті
ОСОБА_7 його дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 Встановити факт його постійного
проживання із матір"ю ОСОБА_6 до її смерті. Визнати за ним право власності
на АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітами.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 червня 2007 року
позовні вимоги задоволено.

Усунено від права на спадкування після смерті ОСОБА_7 - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1

Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_2 із ОСОБА_6 на час відкриття
спадщини після смерті ОСОБА_6

Визнано за ОСОБА_2 право власності на АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
заповітом.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення як таке, що
постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, та
ухвалите нове рішення, яким зобов"язати Шосту Запорізьку нотаріальну
контору виконати дії щодо розподілу спадкового майна, що залишилось після смерті
ОСОБА_7, між усіма спадкоємцями з урахуванням відмови від своїх часток ОСОБА_3
і ОСОБА_4 на її користь.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, вислухавши пояснення-осіб, які
з'явились до судового засідання, перевіривши законність і обгрунтованість
рішення суду, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Пунктом 1 частини 1 статті 307, статтями 303, 308 ЦПК України передбачено,
що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. За наслідками
розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд має право
постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення суду
без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права. Не підлягає скасуванню правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1
статті 60 ЦПК України покладено на сторони обов'язок довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а частиною 4
цієї ж статті передбачено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проживали в зареєстрованому шлюбу
з 1983р. ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, а ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Обидва
спадкодавці залишили заповіти, якими заповідали все своє майно ОСОБА_2

Після смерті ОСОБА_6 ОСОБА_2 до нотаріальної контори з заявою про прийняття
спадщини не звертався, а після смерті ОСОБА_7 таку заяву подав.

Крім ОСОБА_2 як спадкоємця за заповітом, спадкоємцями за законом після
смерті ОСОБА_7 є його діти від першого Шлюбу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, які
своєчасно звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини.
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є спадкоємцями обов"язкової частки як непрацездатні
особи, а ОСОБА_4 може скористатись своїм правом на спадкування за законом лише
за умови неприйняття спадщини іншими спадкоємцями або відмови від неї. ОСОБА_3
відмовився від прийняття належної йому частки спадщини на користь ОСОБА_1

Виходячи зі змісту ст.ст. 1269, 1970 ЦК
України, про прийняття, спадщини спадкоємцем свідчить подання ним заяви до
нотаріальної контори протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини. У
відповідності до ч. 1 ст. 1272 ЦК
України, якщо спадкоємець протягом 6 місяців не подав заяву про прийняття
спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ст. 1268 ЦК України,
спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 про встановлення факту його постійного
проживання з ОСОБА_6 на момент її смерті та відкриття спадщини, суд послався на
пояснення свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, а також виходив
із того, що матері позивача за станом її здоров"я був необхідний постійний
догляд, який був можливий лише за умови сумісного проживання з нею позивача.

Однак, з пояснень зазначених свідків та самого позивача вбачається лише той
факт, що ОСОБА_2, маючи постійне місце мешкання в одному зі спадкодавцями
багатоквартирному будинку з реєстрацією в іншій квартирі, під час їх хвороби
тимчасово проживав в квартирі батьків.

Отже, суд помилково вважав доведеним факт сумісного проживання позивача та
його батьків до моменту смерті ОСОБА_6, що потягло невірний висновок про
прийняття ним спадщини після смерті матері.

Проте зазначені обставини не впливають на остаточний висновок суду, яким за
ОСОБА_2 визнано право власності на всю квартиру в порядку спадкування за
заповітом.

Як вбачається з матеріалів справи подружжю ОСОБА_10 АДРЕСА_1 належала на
праві спільної сумісної власності в порядку приватизації.

Кожним з подружжя ОСОБА_10 27.04.1994р. складений заповіт про залишення
після смерті належної їм квартири ОСОБА_2

Оскільки ОСОБА_2 не прийняв у встановленому законом порядку спадщину після
смерті матері ОСОБА_6, а також не звернувся до суду з позовом про визначення
йому додаткового строку для подання ним заяви про прийняття спадщини у
відповідності до ч. З ст. 1272 ЦК
України, право на спадкування одержав спадкоємець за законом - чоловік
померлої ОСОБА_7, який
прийняв спадщину у відповідності до ч. З ст. 1268 ЦК України шляхом
постійного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_6

Таким чином, на момент своєї смерті 10.12.2005р. ОСОБА_7 був єдиним
власником АДРЕСА_1, а отже спадщина після його смерті відкривалась на всю
зазначену квартиру.

Судом встановлено, що ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_3, потребував -стороннього догляду, оскільки знаходився в
безпорадному стані через свій похилий вік та багаточисельні захворювання, через
які не міг вільно пересуватись навіть в межах квартири. З метою уходу за батьками
протягом дня, коли він знаходився на роботі, ОСОБА_2 винайняв особу, яка
здійснювала необхідний нагляд за батьками. Весь інший час він сам здійснював
необхідний догляд (харчування, медичне обслуговування), а також матеріально
утримував їх.

Як випливає з пояснень ОСОБА_2,
їй та її братам - відповідачам по справі було відомо про такий стан батька,
проте вона не вважала його безпорадним,
важала, що батько не по,требує ніякої допомоги, оскільки по неї не.
звертався. Крім того, всю необхідну допомогу він отримував від ОСОБА_2 Тому
вважає, що суд безпідставно усунув її від спадкування.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК
України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування
за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані. У відповідності до ч. 6 ст. 1224 ЦК України
положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих,
хто має право на обов"язкову частку у спадщині.

З наявних матеріалів справи, зокрема, пояснень ОСОБА_1 відслідковується, що
діти ОСОБА_7 самоусунулись від будь-якої допомоги батьку, незважаючи на те, що
їм було відомо про його стан. Тому, на думку колегії, висновок суду щодо
усунення від спадкування відповідачів після смерті їх батька ОСОБА_7 є
обґрунтованим, зробленим у відповідності до встановлених обставин справи та справедливим
з огляду на те, що лише

позивач доглядав
91-річного хворого вітчима та забезпечував йому всі види догляду і належні
умови існування.

Враховуючи наявність заповіту ОСОБА_7, яким він
заповідав належну йому квартиру ОСОБА_2, суд обгрунтовано визнав за позивачем
право власності на всю належну спадкодавцю на момент смерті квартиру.

Викладене свідчить про те, що доводи апелянта про незаконність рішення суду
безпідставні.

Судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані обставини справи, що
мають значення для її вирішення, висновки суду відповідають цим обставинам та
набутим доказам, характер правовідносин судом визначений правильно, корми
матеріального права судом застосовані вірно, порушень норм процесуального права
не допущено.

За таких обставин, судова колегія вважає, що по справі постановлено законне
та обгрунтоване рішення, тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.
307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА   :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від,05
червня 2007 року по цій справі Залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена до Верховного
Суду України в касаційному порядку протягом двох місяців.