Справа №2-1441/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 липня
2007 року                                                    Галицький
районний суд м. Львова

в
складі: головуючого-судді Стефанюка Б.Р.

при секретарі                      Стисько
О.І.

з участю
позивачки ОСОБА_1

представника
позивачки ОСОБА_2

представників
відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1
звернулася в суд з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди.

В
обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що 10.05.2001 року вона
уклала з відповідачкою договір позики на суму 10000 доларів, що еквівалентно
54100 грн. Вказану суму відповідачка зобов'язувалась повернути до 08.08.2003
року. Однак добровільно відповідачка кошти не повернула. Рішенням суду від
16.03.2004 року було задоволено її позов про стягнення боргу. Однак
відповідачка добровільно не виконувала рішення суду. У квітні 2004 року їй
стало відомо, що відповідачка виїхала за кордон, внаслідок чого перенесла
гіпертонічний криз та на даний час вимушена лікуватися, витрачаючи щомісяця по
300 грн.. На лікування вона витратила 32125 грн.. Крім того внаслідок хвороби
вона не могла працювати, втративши заробіток в сумі 26000 грн., який могла б
отримати. Діями відповідачки їй заподіяно і моральну шкоду, оскільки величезна
сума грошей, яку вона позичила відповідачці, підірвала фінансове становище її
сім'ї, так як частина коштів їй не належала. Постійна напруга наклала відбиток
на здоров'я рідних і близьких людей. Моральне пригнічення не дає змоги
нормально жити. А тому просить стягнути з відповідачки матеріальну шкоду в
розмірі 58125 грн. та 100000 грн. моральної шкоди.

Позивачка
та її представник в судовому засіданні позов ОСОБА_1 підтримали, дали пояснення
аналогічні мотивам позовної заяви.

Представники
відповідачки в судовому засіданні позов ОСОБА_1 заперечили, дали пояснення, що
рішенням суду з відповідачки стягнено 54100 грн. в користь позивачки за
договором позики. Відповідачка повернула борг у повному обсязі, про що свідчать
розписка написані позивачкою. Враховуючи вищенаведене, просять в задоволенні
позову відмовити.

Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що
позов ОСОБА_1 слід задоволити частково з наступних підстав.

Згідно
ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала. Особа, яка завдала

2

шкоди,
звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її
вини.

Як
зазначили сторони відповідачка 10.05.2001 року отримала від позивачки 10000
доларів США згідно договору
позики, однак в терміни, вказані у зобов'язані, гроші не повернула.

Рішенням
Галицького районного суду м. Львова від 16.03.2004 року в цивільній справі
№2-3271/04 з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_1 стягнуто 54100 грн. боргу за договором
позики та 541 грн. сплаченого державного мита. Виконавчий документ позивачка
отримала 08.02.2005 року. Відомості про виконання даного виконавчого документу
в справі відсутні.

Свідок
ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що в травні 2001 року ОСОБА_1 попросила
позичити 10000 доларів для ОСОБА_5. Гроші вона позичила безпосередньо ОСОБА_5
на період до 6 місяців, однак розписку дала їй позивачка, оскільки ОСОБА_5
відмовилася писати таку, бо не знає її. ОСОБА_5 дала розписку ОСОБА_1. Гроші не
були повернуті протягом тривалого часу, а тому вона почала хвилюватися та
звертатися до позивачки про повернення коштів, бо ОСОБА_5 виїхала за кордон.
Гроші повернула їй ОСОБА_1 в квітні-травні 2004 року.

Згідно
договору іпотеки від 21.04.2004 року, укладеного між ВАТ КБ «Надра»
(Іпотекодержателя) та ОСОБА_1 (Іпотекодавця), позивачка за кредитним договором
зобов'язана повернути Іпотекодержателю кредит у розмірі 12000 Євро у строк до
31.03.2006 року, щомісяця сплачувати відсотки за користування кредитом в термін
з25 до 30(31) числа місяця, сплачувати відсотки за користування крудитом в
розмірі 15% річних, за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню
кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом, сплатити пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання за
кожний день прострочення, а також відшкодувати всі можливі збитки, пов'язані з
з порушенням взятих на себе зобов'язань. Предметом Іпотеки є квартира по
АДРЕСА_1.

Оцінюючи
досліджені в судовому засіданні докази позивачки в обґрунтування матеріальної
шкоди, суд визнає, що останньою не доведено факту втрати заробітку в сумі 26000
грн. внаслідок погіршення здоров'я і що це знаходиться в причиновому зв'язку з
неповерненням їй боргу ОСОБА_5

Крім
того в матеріалах справи відсутні докази втрати позивачкою частини заробітку,
оскільки представлені договір доручення на здійснення агентських послуг та акти
виконаних робіт не свідчать про те, що саме внаслідок дій відповідачки,
позивачкою було виконано менший обсяг робіт.

Також
суд не приймає до уваги представлені позивачкою ксерокопії документів на
придбання ліків, так як позивачка не довела, що саме ці платіжні документи
належать їй, крім цього медичні препарати відзначені в платіжних документах не
зазначені в медичній карті хворого як рекомендовані хворій ОСОБА_1.

Суд
також не приймає до уваги квитанцію до прибуткового касового ордеру на суму
1290 грн. за надання медичних послуг, оскільки оплата проведена по цій
квитанції іншою особою.

Таким
чином ОСОБА_1 не довела, що внаслідок дій відповідачки вона затратила на
лікування кошти в сумі 32125 грн..

Суд
приймає до уваги поданий позивачкою документ, а саме, договір іпотеки, який
ОСОБА_1 уклала з ВАТ «Комерційний банк «Надра» для погашення боргу перед
ОСОБА_6, оскільки
він укладений 01.04.2004 року, а

3

відповідно до
розписки сума боргу 10000 доларів США
була повернута 02.04.2004 року. Цей факт підтвердила в судовому засіданні
ОСОБА_6. З
матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 остаточну суму боргі повернула ОСОБА_1
лише 27.09.2006 року.

Таким
чином, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову в частині стягнення
матеріальної шкоди слід відмовити.

Відповідно
до ст.23 ЦК України,
особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення
її прав.

Моральна
шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у
зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у
душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням
її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної або юридичної особи.

Ст. 1167
ЦК України
передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка
її завдала, за наявності її вини.

Представники
відповідачки в судовому засіданні не заперечили, що відповідачка ОСОБА_5
перебуває за межами України, в Іспанії, з 2004 року.

Як
вбачається з медичної карти позивачки, 24.01.2005 року вона зверталася до
кардіолога з приводу болів в серці внаслідок стресу. Було встановлено діагноз:
нестабільна стенокардія, кардіосклероз, синусова тахікардія, гіпертонічна
хвороба 2 ст., гіпертонічний криз. 13.05.2005 року стан покращився, однак
діагноз залишився сталим: стабільна стенокардія напруги, кардіосклероз,
гіпертонічна хвороба 2 ст.,
прогресуючий перебіг. 11.08.2005 року та 05.08.2006 року діагноз залишився
попередній. Позивачці призначалося медикаментозне лікування, яке вона постійно
приймає.

Вирішуючи
заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги стосовно стягнення моральної (нематеріальної)
шкоди, то суд приходить до висновку, що внаслідок невиконання відповідачкою
рішення суду про стягнення боргу позивачка зазнала душевних страждань, стресу,
моральних переживань, погіршення стану здоров'я, оскільки відповідачка, не
повернувши боргу, виїхала за межі України.

За таких
обставин, суд вважає, що позивачці було завдано моральних збитків, однак сума,
визначена нею в позовній заяві - 100000 грн. є завищеною, і дотримуючись вимог
розумності та справедливості, враховуючи характер і глибину моральних страждань
позивачки та інші обставини, що мають істотне значення, приходить до висновку,
що з відповідачки в користь позивачки підлягає стягненню 10000 грн. завданих
моральних збитків.

Враховуючи
вищенаведене, суд приходить до висновку про підставність та обґрунтованість
позовних вимог ОСОБА_1 а тому вважає, що позов слід задоволити частково,
стягнути з ОСОБА_5 в її користь 10000 завданої моральної шкоди, та 8,50 грн.
сплаченого державного мита, 7,50 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

Керуючись
ст.ст.4, 10, 60, 88, 212, 215 ЦПК України, ст.ст.23, 1167 ЦК України, суд

вирішив:

Позов
ОСОБА_1 задоволити частково.

4

Стягнути
з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_1 10000 моральної шкоди.

Стягнути
з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_1 8,50 грн. сплаченого державного мита та 7,50 грн.
витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Заява
про апеляційне оскарження рішення суду подається протягом 10-ти днів з дня
складання рішення у повному обсязі. Апеляційна скарга на рішення суду подається
протягом 20-ти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення
набуває законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо таку заяву не було подано. У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.