Справа № 2-563/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2007 року Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Левчук О.А.

при секретарі Молчанюк Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення права власності в порядку спадкоємства та зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Восьма одеська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкоємства за заповітом, стягнення моральної шкоди та витрат,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з даною позовною заявою, та в обґрунтування позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її, позивача, мати -ОСОБА_3. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 Після смерті матері єдиними спадкоємцями залишились вона, її дочка, та син померлої ОСОБА_2 Зі слів відповідача їй відомо, що мати склала заповіт на спірну квартиру на користь ОСОБА_1 Вона, позивач, є інвалідом другої групи , а тому має право на обов'язкову частку, що складає 1/4 частину вказаної квартири. В зв'язку з чим позивач просить суд визнати за нею, ОСОБА_1, право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1у порядку спадкоємства за законом.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні з позовом не погодився, проти його задоволення заперечував, надав суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкоємства за заповітом, та стягнення з ОСОБА_2 на його користь моральної шкоди в розмірі 1000 гривень, та витрати на оплату юридичних послуг в сумі 2250 гривень. В обґрунтування зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його рідна мати ОСОБА_3. Задовго до смерті у листопаді 1994 року ОСОБА_3 склала заповіт, відповідно до якого заповідала спірну квартиру йому, ОСОБА_2. В 1943 році у його матері була донька -ОСОБА_1 - відповідач по зустрічному позову, яку удочерила рідна сестра матері - ОСОБА_4. Все життя відповідач по зустрічному позову проживала з ОСОБА_4., після її смерті успадкувала майно ОСОБА_4. Поданий ОСОБА_1 позов ним, ОСОБА_2, сприймається як мстивість ОСОБА_1 до вчинку його, ОСОБА_2, матері в 1943 році, що спричинило йому моральну шкоду, його здоров'я значно погіршилось, він отримав тяжкий моральний стрес, важко переживає його, розмір моральної шкоди він оцінює у 1000 гривень 00 копійок.

ОСОБА_2 та її представник у судовому засіданні з зустрічним позовом не погодились, проти його задоволення заперечували, посилаючись на вищевикладені ними обставини, а також зазначили, що ніякі дії, якими ОСОБА_2 була б заподіяна моральна шкода вона, ОСОБА_2, не вчиняла.

Представник третьої особи Восьмої одеської державної нотаріальної контори до судового засідання не з'явився, про явку повідомлений належним чином, згідно заяви просить розглядати справу без участі їх представника.

2

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, суд вважає, що первісний позов є не обґрунтований та задоволенню не підлягає, зустрічний позов є обгрунтованим та підлягає частковому задоволенню, за наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1, виданим Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 2416.

Після смерті ОСОБА_3 відкрився спадок, у вигляді квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1

20 грудня 1994 року ОСОБА_3 був складений заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Восьмої одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу Кулаковою Л.М., згідно якого ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1, що належить їй на праві власності, заповідала ОСОБА_2

Як вбачається з спадкової справи № 1270/2005 року Восьмої одеської державної нотаріальної контори до майна ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, до нотаріальної контори звернулись щодо прийняття спадщини 28.11.2005 року - ОСОБА_2, а 24.02.2006 року - ОСОБА_1 (а.с. 99 - 102).

В заповіті прізвище спадкодавця та відповідача по первісному позову зазначено «ОСОБА_1», а в інших документах «ОСОБА_1,», ці обставини виникли внаслідок перекладу прізвища з російської на українську мову, зазначений факт не оспорюється сторонами та не потребує доказування.

Згідно копії свідоцтва про усиновлення № 7 відділу актів громадянського стану народного комісаріату внутрішніх справ СРСР по Омській області, яка є в матеріалах спадкової справи № 126 Шостої одеської державнеї нотаріальної контори до майна ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_1, 1939 року народження, усиновлена з присвоєнням їй прізвища ІНФОРМАЦІЯ_3 по-батькові ІНФОРМАЦІЯ_4, про що в книзі записів громадянського стану про усиновлення 17.05.1944 року зроблений відповідний запис, усиновителями зазначені ОСОБА_6 та ОСОБА_4 (а.с. 149).

23.09.1962 року Міським ЗАГС м. Одеси зареєстрований шлюб міжОСОБА_7та ОСОБА_1, актовий запис № 2950, після реєстрації дружині присвоєно прізвище ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим 23.09.1962 року Міським ЗАГС м. Одеси(а.с. 10).

Встановлено, що ОСОБА_1 прийняла спадщину у вигляді облігацій 3% займу 1966 року в Одеській державній трудовій ощадній касі № 7860 після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, як спадкоємець першої черги за законом, а саме як дочка померлої, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину, виданим 01.07.1980 року нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори, реєстр. № 2-4256, спадкова справа № 126 (а.с. 146).

Таким чином, на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 позивач по первісному позову юридично не являлась дочкою померлої ОСОБА_3 та не є спадкоємицею першої черги за законом.

Суд не приймає до уваги доводи представника позивача по первісному позову, що оскільки в копії свідоцтва про усиновлення № 7 відділу актів громадянського стану народного комісаріату внутрішніх справ СРСР по Омській області, яка є в матеріалах спадкової справи № 126 Шостої одеської державної нотаріальної контори до майна ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, зазначена дата народження ОСОБА_1ІНФОРМАЦІЯ_5, а в паспорті ОСОБА_1 (дошлюбне - ОСОБА_1) зазначено ІНФОРМАЦІЯ_5, то це є різні особи, і не позивач по справі ОСОБА_2 приймала спадщину після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 оскільки зазначені доводи є необгрунтованими та

3

спростовуються зібраними по справі доказами, а невідповідність у зазначених датах виникла внаслідок технічної помилки.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

ОСОБА_2 своєчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, від прийняття спадщини не відмовлявся. За таких підстав суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання за ним права власності на квартиру АДРЕСА_1в порядку спадкоємства за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Позовні вимоги ОСОБА_2 в частині стягнення моральної шкоди не є обґрунтованими та задоволенню не підлягають. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються судами, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених статтями 7, 440-1 ЦК та іншим законодавством, яким встановлено відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, що підпадають під дію Закону від 12.05.1991 року № 1023-ХИ « Про захист прав споживачів», чи інших законів, якими врегульовано такі зобов'язання і передбачено відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Правовідносини, що виникли між сторонами по даній справі регулюються книгою шостою Цивільного кодексу України «Спадкове право», а саме правовідносини по спадкоємству, і чинним законодавством не передбачено у даному випадку відшкодування моральної шкоди.

За таких обставин суд, розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, роз'яснивши особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попередивши про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, оцінивши надані сторонами докази, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання за нею права власності на % частку квартири АДРЕСА_1у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, необгрунтований та задоволенню не підлягає, а зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Восьма одеська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкоємства за заповітом на квартиру АДРЕСА_1, стягнення моральної шкоди в розмірі 1000 гривень 00 копійок та витрат на юридичну допомогу в розмірі 2250 гривень 00 копійок підлягає частковому задоволенню, а саме в частині визнання за ОСОБА_2право власності на квартиру АДРЕСА_1в порядку спадкоємства за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, в решті вимог слід відмовити.

На підставі ст. ст. 38, 41,42, 50 Кодексу законів про сім'ю, шлюб, актах громадянського стану УССР ( 1926 року), ст. 232 Сімейного кодексу України, ст.ст.. 1217, 1222, 1223, 1268-1270 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 159, 179, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання за нею права власності на !4 частку квартириАДРЕСА_1у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Восьма одеська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкоємства за заповітом на квартиру АДРЕСА_1, стягнення моральної шкоди в розмірі 1000 „гривень 00 копійок та витрат на юридичну допомогу в розмірі 2250 гривень 00 копійок задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2право власності на квартиру АДРЕСА_1в порядку спадкоємства за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

В решті вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційного суду Одеської області або апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.