Справа № 1365 - КС / 2007 року                                                            Головуючий
право                                                               І
інстанції - Курочка В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9
листопада 2007 року                                                                          м.  Харків

Колегія
суддів апеляційного суду Харківської області з касаційного роз­гляду цивільних
справ у складі:

головуючого-судді:                                -   Бородіна М. М. ,

суддів:                                                     -   Малійської СМ. ,

·
Солодкова А.А.,

·
Овсяннікової А.І.,

·
Трішкової І.Ю.,

розглянувши
у судовому засіданні справу за касаційною скаргою пред­ставника ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Одеської області від 6 лютого 2006 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним; за зустрічним позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_4,  ОСОБА_3 про надання
додаткового строку для прийняття спадщини,  -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3
30 травня 2005 року звернулась у суд з позовом до ОСОБА_4 про визнання
недійсним заповіту,  складеного 19
листопада 2004 року,  згідно якого
ОСОБА_5 заповіла ОСОБА_4 житловий будинок з гос­подарчими будівлями і спорудами
та земельну ділянку,  що розташовані за
ад­ресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_3 вказувала,
що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 приходяться їй рідними сестрами. ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_2 поме­рла. Позивач просила задовольнити її вимоги,  посилаючись на те,  що волевияв­лення ОСОБА_5 не було вільним та
не відповідало її волі,  вона протягом
тривалого часу хворіла,  стан її здоров'я
був тяжкий,  вона не розуміла значення
своїх дій.

ОСОБА_1
(мати ОСОБА_5,  ОСОБА_3,  ОСОБА_4) 6 липня 2005 року звернулась у суд з
позовом до ОСОБА_4,  ОСОБА_3 про на­дання
додаткового строку для прийняття спадщини після смерті її доньки ОСОБА_5,  посилаючись на те,  що незалежно бід змісту заповіту вона має пра­во
на обов'язкову частку,  але через похилий
вік та за станом здоров'я пропус­тила строк для прийняття спадщини.

Рішенням
Овідіопольського районного суду Одеської області від 5 серпня 2005 року у
задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним - відмовлено; зустрічний позов
ОСОБА_1

до ОСОБА_4,  ОСОБА_3 задоволений та їй визначено додатковий
строк для прийняття спадщини до 5 грудня 2005 року.

Рішенням
апеляційного суду Одеської області від 6 лютого 2006 року рі­шення
Овідіопольського районного суду Одеської області від 5 серпня 2005 ро­ку
змінене: зустрічний позов ОСОБА_1 задоволений частково та їй визначе­но
додатковий строк для прийняття спадщини до 6 травня 2006 року; у визна­ченні
додаткового строку для прийняття у порядку спадкування за законом жи­тлового
будинку з господарськими будівлями і спорудами та земельної ділянки,  розташованих по АДРЕСА_2(у заповіті - будинок
за № 93) -відмовлено. В іншій частині рішення суду першої* інстанції - залишено
без змін.

У
касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить рі­шення апеляційного
суду Одеської області від 6 лютого 2006 року скасувати та залишити в силі
рішення суду першої інстанції,
посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права
та порушення судом норм про­цесуального права. Так,  суд,
відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні вимог про надання додаткового строку
для прийняття спадщини у вигляді будинку з господарськими спорудами та
земельної ділянки,  грубо порушив
вимоги  ст.  303 ЦПК України,  оскільки вийшов за межі позовних вимог та
доводів апеляційної скарги. Ніхто із учасників процесу з вимогами про виключення
майна із спад­кової маси не звертався,  в
апеляційних скаргах таке питання також не стави­лось. Суд позбавив ОСОБА_1
можливості отримати незалежно від заповіту обов'язкову долю у спадщині.

Судова колегія
вважає,  що касаційна скарга підлягає
задоволенню.

Відповідно
до абзацу 1 частини 1  ст.  1241 ЦК України,  малолітні,
непов­нолітні,  повнолітні
непрацездатні діти спадкодавця,
непрацездатна вдова (вді­вець) та непрацездатні батьки спадкують,  незалежно від змісту заповіту,  поло­вину частки,  яка належала б кожному з них у разі
спадкування за законом (обов'язкова частка).

Як
свідчать матеріали справи,  ОСОБА_5 19
листопада 2004 року склала заповіт на ім'я ОСОБА_4,  заповівши їй на випадок своєї смерті житловий
будинок з господарчими будівлями і спорудами та земельну ділянку,  що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а.
с.  4).

Позивач
за зустрічним позовом ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 наро­дження,  є
матір'ю померлої ОСОБА_5 (а. с.  26,  31).

Суд
апеляційної інстанції,  відмовивши
ОСОБА_1 у визначенні додат­кового строку для прийняття у порядку спадкування за
законом житлового бу­динку з господарським будівлями та земельної ділянки,  фактично позбавив ОСОБА_1 обов'язкової частки
у спадщині після смерті її доньки - ОСОБА_5

Крім
того,  вимоги про визначення додаткового
строку для прийняття у порядку спадкування за законом житлового будинку з
господарським будівля­ми та земельної ділянки,
що розташовані за адресою:АДРЕСА_1 позивачем за зу­стрічним позовом
ОСОБА_1 - не заявлялись та доводами апеляційних скарг не були.

Згідно з
ч. 1  ст.
303 ЦПК України,  під час розгляду
справи в апеляційно­му порядку апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення су­ду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог,  заявлених у суді першої
інстанції.

За  ст.
339 ЦПК України,  суд касаційної
інстанції,  установивши,  що апе­ляційним судом скасоване судове
рішення,  ухвалене згідно із
законом,  скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Судова
колегія,  керуючись  ст.
332,  333,  335,
336,  339,  349 ЦПК України,  -

УХВАЛИЛА:

Касаційну
скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення
апеляційного суду Одеської області від 6 лютого 2006 року  - скасувати та залишити в силі рішення
Овідіопольського районного суду Одесь­кої області від 5 серпня 2005 року.

Ухвала
оскарженню не підлягає.