Справа 22ц-1803/07        Головуючий у першій інстанції -
- 23                  Доповідач
апеляційної інстанції- Данилова
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15
жовтня 2007 року                                                                 м.Миколаїв

Колегія
суддів  судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого       Лисенка
П.П.

суддів                   Данилової О.О., Кутової Т.З.

при
секретарі        Швейновій І.В. за участю
позивача ОСОБА_1

представника
відповідача ОСОБА_4 розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника відповідача
ОСОБА_4на рішення Центрального районного суду М.Миколаєва    від
2 липня 2007 року по цивільній справі за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про відшкодування матеріальної та моральної шкоди

УСТАНОВИЛА:

У
березні 2004 року ОСОБА_1. звернувся з позовом до ОСОБА_3. про відшкодування
9850 грн. матеріальної, 5000 грн. моральної шкоди та 6000 грн. упущеної вигоди.

Позивач
посилався на те, що 8 січня 2004 року на перехресті вулиць Дзержинського та
ім.68 Десантників у м.Миколаєві з вини водія автомобіля марки "КАМАЗ" н.з.
НОМЕР_1 ОСОБА_2., власником
якого є ОСОБА_3,
сталася дорожньо-транспортна пригода. Внаслідок цього пошкоджено автомобіль
позивача марки "Опель-Омега» н.з. НОМЕР_2, що завдало йому матеріальну
шкоду та моральні страждання.

Ухвалою
суду проведено заміну неналежного відповідача. Як відповідача до участі у
справі залучено ОСОБА_2.
Третіми особами на боці відповідача визнано ОСОБА_3. та дійсного власника
автомобіля «КАМАЗ»
ОСОБА_5

Рішенням
Центрального районного суду м.Миколаєва від 2 липня 2007 року позов задоволено
частково. З ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1. стягнуто
6000 грн. матеріальної та 3000 грн. моральної шкоди, а також  судові витрати.

В
апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на відсутність вини ОСОБА_2. у дорожньо-транспортній
пригоді, а також недоведеність завданої шкоди, просив рішення скасувати, а
справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Перевіривши
законність та обгрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної
скарги, колегія не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Покладаючи
обов'язок щодо відшкодування шкоди, суд першої інстанції виходив з доведеності
вини ОСОБА_2. у порушенні
п.10.4, 16.12 Правил дорожнього руху (при
виконанні   повороту   ліворуч
водій       повинен
дати   дорогу   зустрічному

транспортному засобу), щодо призвело до зіткнення
автомобілів та завдання шкоди майну ОСОБА_1

Доказом
вини відповідача, крім тверджень ОСОБА_1, суд зазначив визнання цього факту
самим відповідачем як безпосередньо у день пригоди, так і згодом у березні 2004
року / а.с. 10/, та в судовому засіданні у травні того ж року / ас.71/.

Крім того, його
вина підтверджується поясненнями третьої особи ОСОБА_3.

Доводи
апелянта про відсутність вини ОСОБА_2.
у порушенні правил дорожнього руху спростовуються наведеними доказами, а,
крім того, сам ОСОБА_2. на ці
обставини ніколи не посилався.

Суд
першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку і в частині відшкодування 6000
грн. матеріальної шкоди, та зазначив у рішенні докази, які взяв до уваги.

Посилання
апелянта на завищений розмір відшкодування ніякими доказами не підтверджено.

Не можна
погодитися з твердженням апелянта, що ОСОБА_2. не є
особою, яка володіла транспортним засобом на відповідній правовій підставі.
Відповідач керував транспортним засобом на підставі доручення власника /
а.с.39/, що є відповідною правовою підставою користування джерелом підвищеної
небезпеки / п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992
року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовом про
відшкодування шкоди»/.

За
такого висновок суду щодо відшкодування позивачу ОСОБА_1. відповідачем ОСОБА_2.
матеріальної шкоди, завданою джерелом підвищеної небезпеки, відповідають
обставинам справи та вимогам ст.ст. 1166, 1187 ЦК України.

Колегія
не може взяти до уваги і посилання апелянта на відсутність доказів заподіяння
позивачу моральної шкоди, оскільки така шкода, як правило, супроводжує будь-яке
порушення цивільного права. Факт же порушення цивільних прав позивача, а саме
пошкодження його майна, знайшов підтвердження у судовому засіданні.

Доводів
щодо завищеного розміру відшкодування, а також щодо підстав його зменшення
апеляційна скарга не містить.

Керуючись
ст.ст.308, 315   ЦПК України, колегія
суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу представника відповідача ОСОБА_4відхилити, а рішення Центрального
районного суду м.Миколаєва від 2 липня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення, але протягом двох місяців з
цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду
України.