Справа № 22ц-1658/2007
р.      Головуючий у першій інстанції
цивільна                                                            Доповідач-Лазоренко
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 листопада   2007 р.

Апеляційний суд
Чернігівської області

у складі:

головуючого
- судді:    Литвиненко І.В.,

суддів:                             Лазоренка М.
І.,  Редьки А.Г.

при
секретарі:                 Рябчук С. В.

за
участю:                       ОСОБА_1,  ОСОБА_2
,  ОСОБА_3,

ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.  Чернігові справу за

апеляційною   скаргою   ОСОБА_1
на                                                                     рішення

Деснянського
районного суду м.  Чернігова від 04
вересня 2007 р. у справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення 171547, 50 грн.-вартості
вантажного   автомобіля

ВСТАНОВИВ:

В липні
2007 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 й просила стягнути з
нього 182 000 грн. вартості вантажного автомобіля марки MAN моделі NUNZFAHRZEUGE ,  тип сідловий тягач -Е,  державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

В
судовому засіданні представник позивача змінив позовні вимоги й просив стягнути
з відповідача 171547, 50 грн. - вартості наведеного автомобіля.

Свої вимоги позивачка мотивувала тим,
що вона згідно рішення суду

є власником вантажного автомобіля. 14.06.2007 року,  через свого

представника,  адвоката ОСОБА_2 ,
вона направила відповідачу

вимогу №33 з проханням виконати рішення суду від 16.05.2007 року й

передати їй наведений вище транспортний засіб,  але відповідач на вимогу

ніяким чином не відреагував,
автомобіль їй не передав. Позивачка вважає,

що відповідач приховує автомобіль від неї та розпродує його по

запчастинам,      а тому           вважає,  що
відповідач    повинен     відшкодувати

вартість    належного їй автомобіля.

Рішенням
Деснянського районного суду м.  Чернігова
від 04 вересня 2007 року у задоволенні позову ОСОБА_1   відмовлено.

В
апеляційній скарзі позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати та
направити справу на новий судовий розгляд,
з наступних підстав.

В
судовому рішенні є висновки суду,  які
суперечать один одному. В мотивувальній частині рішення,  суд зазначив,
що суд прийшов до висновку,
що     позов   ОСОБА_1 до
ОСОБА_5 про   стягнення 171547, 50
грн.

підлягає
задоволенню в повному обсязі,  а в
резолютивній частині рішення суД відмовив у задоволенні позову.

Крім
того,  на думку апелянта,  відмовляючи у задоволенні позову суд безпідставно
послався на  ст.  ст.
325,  328. 387 ЦК України,  тому що рішенням Деснянського районного суду
М. Чернігова від 16.03.2007 року у справі № 2-182/2007 та рішенням Апеляційного
суду Чернігівської області від 16.05.2007 року вже були встановлені ті факти на
які послався суд застосовуючи наведенні статті Закону. Також судом не було
досліджено всіх обставин справи,  які
мають значення для прийняття рішення в частині того,  за ким на сьогоднішній день зареєстровано
право власності на вищезазначений транспортний засіб. Суд без будь-яких
документальних доказів зробив перевагу поясненням відповідача та свідка,  що наче б то спірний транспортний засіб був
переданий позивачеві. Судом не було дано правової оцінки,  що відповідач ніяким чином не відреагував на
вимогу позивачки передати їй автомобіль,
що свідчить проте,  що автомобіль
розукомплектований і реалізується по запчастинам.

Заслухавши
суддю - доповідача,  пояснення
сторін,  дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
суд вважає,  що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню,  а
рішення суду - зміні,  виходячи з
наступного:

Постановляючи
рішення про відмову у задоволенні позову,
суд 1 інстанції виходив з того,
що вимоги позивача,  щодо
стягнення з відповідача компенсації вартості автомобіля,  не ґрунтуються на законі,  оскільки вантажний автомобіль марки MAN,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,  згідно пояснень відповідача та свідка,  переданий позивачеві. Крім того,  суд вважав,
що відповідно до  ст. . 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від
особи,  яка незаконно,  без відповідної правової підстави заволоділа
ним.

По
справі встановлено,  що відповідно до
рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 16.03.2007 року про поділ спільного майна подружжя за
ОСОБА_1 визнано право власності та виділено в користування автомобіль MAN,
реєстраційний номер НОМЕР_1. 14.06.2007 року позивачка
направила відповідачу вимогу з пропозицією виконати рішення суду й передати їй
наведений вище транспортний засіб,  але
відповідач в установленому законом порядку автомобіль їй не передав. Відповідно
до повідомлення 1 міжрайонного ВДАІ при УМВС України в Чернігівській області
автомобіль МАН реєстраційний номер НОМЕР_1,
станом на 2.08.2007 року,
рахується зареєстрованим за ОСОБА_5.(а.с. 56).

Відповідно
до протоколу судового засідання відповідач в суді 1 інстанції пояснив,  що його син спільно з гр. ОСОБА_6,  після рішення апеляційного суду від
16.05.2007 року,  відігнали автомобіль
позивачці,  якій також передали ключі від
автомобіля. Зазначене в судовому засіданні підтвердив    свідок ОСОБА_6.

Позивачка
в суду 1 інстанції стверджувала,  що
відповідач розпродує автомобіль по запчастинам,
проте в порушення вимог  ст.  ст.
10,  60 ЦПК України,  відповідно до яких кожна сторона повинна
довести ті обставини,  на   які
вона   посилається   як
на   підставу   своїх
вимог   або   заперечень,

доказів
розпродажу відповідачем автомобіля по запчастинам чи неможливості передати їй
автомобіль в натурі,  суду не надала.

За
викладених обставин,  суд 1 інстанції
обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволенню
позовних вимоги щодо стягнення   з
відповідача компенсації   вартості   вантажного
автомобіля  MAN.

Проте в
рішенні,  в його мотивувальній
частині,  суд помилково зазначив,  що він прийшов до висновку,  що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення
171547, 50 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі.

В
зв'язку з викладеним апеляційний суд вважає,
що зазначену помилку суду 1 інстанції можливо усунути,  змінивши рішення суду,  виключивши з його мотивувальної частини    наведений висновок.

Доводи апелянта,  що судом не було
досліджено всіх обставин справи,

які мають значення для прийняття рішення в частині того,  за ким на

сьогоднішній день зареєстровано право власності на вищезазначений

транспортний засіб.,  що суд без
будь-яких документальних доказів зробив

перевагу поясненням відповідача та свідка,
що судом не було дано правової

оцінки,  що відповідач ніяким чином
не відреагував на вимогу позивачки

передати їй автомобіль,  апеляційний
суд до уваги не приймає,  оскільки суд

перевіряв за    ким    зареєстрований    автомобіль (а.с. 56),                          відповідно    до

протоколу
судового засідання позивачка та її представник інших клопотань не
заявляли,  а відповідно до  ст.
ст.  10,  11 ЦПК України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності,
суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб,  поданим відповідно до
цього Кодексу,  в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,  які беруть участь у справі.

Інші
доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне
застосування судом норм матеріального чи процесуального права,  яке призвело або могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись  ст.
ст.  209,  218, 303,
307,  309,  313,
314,  316,  317,
319 ЦПК України,  апеляційний
суд,  -

ВИРІШИВ:

Апеляційну   скаргу
ОСОБА_1      на     рішення Деснянського районного суду   м.
Чернігова     від 04   вересня
2007 р задовольнити     частково.

Рішення
Деснянського районного суду м.  Чернігова
від 04 вересня 2007 року - змінити,
виключивши з мотивувальної частини рішення висновок суду,  що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення
171547, 50 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі,  в іншій частині рішення суду залишити   без змін.

Рішення
суду набирає чинності негайно з моменту проголошення і може бути оскаржено до
Верховного Суду України в касаційному порядку на протязі двох місяців.