Справа № 4826                                      Суддя 1 -
інстанції- Шликова С. П.
- 41 Доповідач- Єлгазіна Л.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17
серпня 2007 року                                                                 Донецьк

Апеляційний суд
Донецької області у складі: Головуючого-судді- Ювченко Л.П. Суддів- Кіянової С. В.,  Єлгазіної Л.П. При секретарі- Голубцові А.В.

За участю:
позивача ОСОБА_1,  представника
відповідача Близнюк Р.В. Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Донецьку цивільну справу за апеляційною скаргою Відділу освіти Вугледарської
міської Ради на рішення Київського районного суду м. Донецька від 30 січня 2007
року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1
до Відділу освіти Вугледарської міської Ради Донецької області -   „Про стягнення грошових виплат,  невиплачених при звільненні працівника,  заборгованості з виплат надбавки за вислугу
років,  допомоги на оздоровлення при
наданні щорічної відпустки,  та
відшкодування моральної шкоди "

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Київського районного суду м. Донецька від 30 січня 2007 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу освіти Вугледарської міської Ради
Донецької області - „Про стягнення грошових виплат,  невиплачених при звільненні працівника ,  заборгованості з виплат надбавки за вислугу
років,  допомоги на оздоровлення при
наданні щорічної відпустки,  та
відшкодування моральної шкоди "- її позовні вимоги задоволені ,  з відповідача на її користь стягнуто добові
витрати на відрядження за період з 09.09.2001 року по 29.09.2001 року в сумі
626, 40 гривень, ,  надбавка за вислугу
років та допомога на оздоровлення при наданні щорічної відпустки за період з
01.04.1999 року по 14.02.2002 року у розмірі 1264, 64 гривні,  у відшкодування моральної шкоди-
1500гривень,  понесені витрати на сплату
інформаційно - технічного забезпечення по розгляду справи - 30 гривень і на
користь держави судовий збір - 51, 0гр..

Суд
посилався на те,  що позивачка дійсно
перебувала з відповідачем у трудових відносинах з 01.04.1999 року -
вихователем,  а з 03.09.2001 року по
14.02.2002 року -інструктором по лікувальній фізичній культурі в дошкільному
дитячому закладі №2 на базі міського відділу освіти м. Вугледар Донецької обл.

Відповідно
з посвідченям № 6053 ОСОБА_1 з 03.09.2001р. по 29.09.2001 року знаходилася у
відрядженні- на курсах педагогічних працівників дитячих закладів .

Наказом
№ 17 від 14.02.2002 року позивачка була звільнена за власним бажанням,  при розрахунку їй не були нараховані - добові
витрати на відрядження в межах України у розмірі 678, 6гр(а.с. 8) та надбавка
за вислугу років і допомога на оздоровлення при наданні щорічної відпустки в
сумі 1264, 64 згідно наданої суду довідки .

Відповідач
не провів розрахунок з позивачкою і посилався на  ст. .57 Закону України „Про
освіту",  оскільки такі виплати
здійснюються з Державного бюджету,  а
Законом України „Про Державний бюджет України" з 01 січня 1997 року по
01.вересня 2002 року фінансування зазначених виплат було припинено. Суд не
прийняв до уваги доводи відповідача,  що
позивачкою був пропущений строк на звернення до суду,  оскільки компенсаційні виплати у вигляді
добових віднесені до додаткової заробітної плати.

Суд
дійшов висновку,  що відповідачем
порушені вимоги  СТ. .116 КЗОТ України,  і тому стягнув з відповідача 1500гр.
моральної шкоди на користь позивачки.

Не
погодившись із судовим рішенням 18.04.2007 року до апеляційного суду з
апеляційною скаргою звернувся Відділ освіти Вугледарської міської Ради,  в якій зазначив,  що при звільненні позивачка мала
заборгованість перед відповідачем у сумі 315, 11гр. за надмірно використану
відпустку тривалістю 51 календарний день,
яка була відрахована із нарахованих сум.
Заборгованість за відрядження 16, 89гр. була на за балансовому рахунку
07 протягом 2002 року до додаткового фінансування і сплачена позивачці На їхню
думку суд першої інстанції безпідставно стягнув заборгованість по виплаті надбавки
за вислугу років і допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки за
період з 01.04.1999року по 14.02.2002 року,
оскільки Згідно Закону України „Про Державний бюджет України „ на
1997-2002 роки фінансування даних виплат педагогічним працівникам було
призупинено,  порядок погашення
заборгованості передбачено Постановою Кабінету Міністрів України №934 від
19.08.2005 року і Порядком погашення кредиторської заборгованості Державного
бюджету,  яка проводиться міським
відділом освіти згідно  ст. .57 Закону
України „Про освіту",  з грудня 2005
року за графіком,  заборгованість
позивачці погашена у квітні 2007 року 1264, 64гр.,  тому що у 1999 році дитячі садки перейшли у
комунальну власність і на них не поширювалася дія названої Постанови КМУ№934,  і виплати розпочато у 2007 році. На їхню
думку позивачка та суд не довили,
коли,  при яких обставинах
позивачці була спричинена моральна шкода. Рішення суду просили скасувати та
відмовити ОСОБА_1.  у задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши
суддю- доповідача,  пояснення
представника відповідача ,  яка просила
задовольнити апеляційну скаргу,  та
скасувати рішення суду,  як таке,  що постановлене з порушенням вимог
матеріального закону, пояснення позивачки,
яка просила рішення суду залишити без зміни,  а апеляційну скаргу - відхилити,  перевіривши матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги,  судова
колегія вважає за необхідне її задовольнити з наступних підстав.

Згідно  ст. . 11 ЦПК України - суд розглядає
цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,  поданим відповідно до цього Кодексу,  в межах заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб,  які беруть
участь у справі.

Кожна сторона
повинна довести ті обставини,  на які
вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,  крім випадків,  встановлених цим кодексом ( ст. ЛОч.3. ЦПК
України)

Апеляційним
судом встановлено ,  що дійсно позивачка
перебувала з відповідачем у трудових відносинах з 01.04.1999 року -
вихователем,  а з 03.09.2001 року по
14.02.2002 року - інструктором по лікувальній фізичній культурі в дошкільному
дитячому закладі №2 на базі міського відділу освіти м. Вугледар Донецької
обл..(а.с. 5-7).

Відповідно
з посвідченям № 6053 ОСОБА_1.  з
03.09.2001р. по 29.09.2001 року знаходилася у відрядженні- на курсах
педагогічних працівників дитячих закладів (а.с. 15).

Наказом
№ 17 від 14.02.2002 року позивачка була звільнена за власним бажанням,  при розрахунку їй не були нараховані - добові
витрати на відрядження в межах України у розмірі 678, 6гр(а.с. 8) та надбавка
за вислугу років і допомога на оздоровлення при наданні щорічної відпустки в
сумі 1264, 64 згідно наданої суду довідки (а.с. 46).

Законом України
„Про Державний бюджет України" з 01 січня 1997 року по 01 вересня 2002
року фінансування зазначених виплат було припинено згідно  ст. .57 Закону України „Про
освіту",  оскільки такі виплати
здійснюються з Державного бюджету України.

Відповідно
до  ст. Л Закону України „ Про
реструктуризацію заборгованості з виплат,
передбачених  ст. . 57 Закону України „Про освіту"
педагогічним,  науково -педагогічним та
іншим категоріям працівників навчальних закладів" кредиторською

заборгованістю
державного бюджету визнаються виплати,
встановлені абзацем
восьмим та десятим частини першої
ст. .57 Закону України „Про освіту" у повному обсязі,  що не були нараховані,  або не були виплачені.

Постановою
Кабінету Міністрів України від 19.09.2005 року №934 „Про реалізацію Закону
України „ Про реструктуризацію заборгованості з виплат,  передбачених  ст. . 57
Закону України „Про освіту" педагогічним,
науково - педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних
закладів" затверджено Порядок погашення кредиторської заборгованості
державного бюджету педагогічним,  науково
- педагогічним працівникам навчальних закладів та установ освіти з виплатою
надбавки за вислугу років та допомоги на оздоровлення при наданні щорічної
відпустки особам,  які у період із січня
1997 по серпень 2002 року працювали на посадах педагогічних,  науково - педагогічних працівників (у тому
числі за сумісництвом) навчальних закладів та установ освіти.

Пункт 3
ч.2 Порядку передбачав,  що особи ,  які працювали у 1997-2002 роках на посадах
педагогічних,  науково - педагогічних
працівників закладів та установ,  ( у
тому числі за сумісництвом,  і
звільнилися або вийшли на пенсію,
заборгованість погашається один раз у квартал за їх заявою,  поданою до установи чи закладу,  в яких вони працювали та які їм нарахували
виплати.

Таким
чином ,  суд першої інстанції ухвалюючи
рішення не взяв до уваги даний Закон,  і
безпідставно стягнув нараховані суми згідно зазначеного Положення та моральну
шкоду,  не дослідивши Порядок погашення
заборгованості за даним відділом освіти та чи були такі кошти на час звільнення
позивачки.

Крім
того,  позивачкою не виконані вимоги
Закону,  оскільки заяв про нарахування
заборгованості з виплатою надбавки за вислугу років та допомоги на оздоровлення
при наданні щорічної відпустки,  до
установи не надавалися,  позивачка
зверталася тільки з заявами про нарахування витрат на відрядження (а.с. 16-17).

На час
розгляду справи заборгованість позивачці перерахована 10 квітня 2007 року на
особовий рахунок 39 565 (а.с. 162).

Оскільки
у діях відповідача відсутня вина у зв, язку з утворенням заборгованості по
вказаним виплатам,  та підстав для
стягнення моральної шкоди апеляційний суд не вбачає.

Суд
першої інстанції помилково дійшов висновку про порушене право позивачки з боку
відповідача,  оскільки фінансування
бюджетної установи здійснюється виключно за рахунок Державного Бюджету України.

Відповідно
до  ст.
309 п.4 ЦПК України однією з підстав скасування і ухвалення нового
рішення , або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального права.

Керуючись  ст.
303 304.  ст. 309,  313,
314,  315,  317,
319 ЦПК України,  апеляційний суд
-

ВИРІШИВ :

Апеляційну
скаргу Відділу освіти Вугледарської міської Ради Донецької області
-задовольнити.

Рішення
Київського районного суду м. Донецька від 30 січня 2007року -скасувати і постановити
нове рішення,  яким відмовити у
задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділу освіти Вугледарської міської Ради
Донецької області -„Про стягнення грошових виплат,  невиплачених при звільненні працівника ,  заборгованості з виплат надбавки за вислугу
років,  допомоги на оздоровлення при
наданні щорічної відпустки,  та
відшкодування моральної шкоди "

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду
України у касаційному порядку на протязі двох місяців з дня набрання законної
сили..