УХВАЛА

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

10 жовтня 2007 року                                                                                           м. Одеса

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області
в складі:

Головуючого:     Градовського Ю.М.,

суддів:                    Суворова В.В.,

Сегеди С.М.,

при секретарі:
Ксендзюк І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну
справу за апеляційною скаргою Державної судової адміністрації України на
рішення Приморського районного суду м. Одеси
від 27 липня 2007 року по цивільній справі ОСОБА_1 до Національної страхової компанії «Оранта» (далі HACK «Оранта») та Державної судової
адміністрації України (далі ДСА України) про стягнення страхової суми,

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом до HACK
«Оранта» та ДСА України.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що в період з липня 2002 року по 31 грудня 2006 року він працював на посаді судді
військового апеляційного суду Південного регіону.

Під час виконання службових обов'язків судді відповідно до заключения
медико - соціальної експертної комісії про
ступень втрати працездатності від 11 грудня 2006 року (довідка серія ОА-1 № 000890 від 11 грудня 2006 року) він отримав
захворювання пов'язане з виконанням ним службових
обов'язків (довідка голови військового апеляційного
суду Південного регіону № 569 від 22 грудня 2006 року), що не призвело до
стійкої втрати працездатності.

Враховуючи, що отримане ним захворювання є страховим випадком він 22 грудня 2006 року на підставі ст. 45 Закону України «Про
статус суддів» і Порядку та умов державного обов'язкового
страхування життя і здоров'я суддів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14 лютого 1994 року № 89 із
послідуючими змінами, звернувся до Одеської
обласної дирекції HACK «Оранта» із заявою про виплату страхової суми у розмірі
річного грошового утримання (річного заробітку), надавши при цьому усі
необхідні документи, подання яких передбачено діючим законодавством
України.

Справа №22ц-4654/2007                                                                        Категорія: ЦП 17

Головуючий у першій інстанції Крусян
А.В. Доповідач Градовський Ю.М.

2

Однак, 25 грудня
2006 року Одеська обласна дирекція HACK «Оранта»
повернула йому документи на виплату страхової суми, мотивуючи це відсутністю
договору між страховою компанією та ДСА України по державному обов'язковому
страхуванню життя та здоров'я суддів, а також що на момент страхового випадку
позивача вона не була уповноважена ДСА України на здійснення страхування життя
та здоров'я суддів та порадила для вирішення цього питання звернутися до
Державної судової адміністрації.

На його
звернення до ДСА України остання надала відповідь, що неможливо встановити
залежність вказаної події із виконанням службових обов'язків позивача, як судді
(лист № Ж-281/07 від 03.05.2007 року).

Вважаючи дії
відповідачів незаконними та необгрунтованими, що порушують його права на
відшкодування страхової суми, позивач просить суд стягнути з HACK
«Оранта» та ДСА України на його користь страхову суму у розмірі 100107, 72
гривень.

В судовому
засіданні позивач свої вимоги повністю підтримав, додатково пояснивши, що
відповідно до ст. 45 Закону України «Про статус суддів», а також Порядку та
умов державного обов'язкового страхування життя і здоров'я суддів, право судді
на отримання страхової суми при настанні страхового випадку є безумовним, тобто
не пов'язується із виконанням чи невиконанням обов'язків по страхуванню життя і
здоров'я суддів між ДСА України та HACK «Оранта».

Представник HACK
«Оранта» в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що Постановою
Кабінету Міністрів України від 12 квітня 2006 року № 507 "Про внесення
змін до Порядку та умов державного обов'язкового страхування життя і здоров'я
суддів", страхова компанія HACK
"Оранта" була виключена з "Порядку та умов державного
обов'язкового страхування життя і здоров'я суддів", затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.1994 року № 89, як
уповноважений страховик, тобто на момент страхового випадку позивача вона вже
не була уповноважена ДСА України на здійснення страхування життя та здоров'я
суддів.

Представник ДСА
України позов не визнала, пояснивши що відповідно до додаткової угоди від
07.07.2006 року «Про розірвання договору між ДСА України та HACK
«Оранта» від 01.03.2006 року № 18-01/06, страховиком за обов'язковим
страхуванням життя та здоров'я суддів до 07.07.2006 року, є HACK
«Оранта».

Станом на момент
виникнення страхового випадку позивача, а також на час розгляду справи по суті
страхова компанія на здійснення даного виду страхування ДСА України не
визначена.

Рішенням
Приморського районного суду м. Одеси від 23 липня 2007 року, позов ОСОБА_1 задоволено
частково.

Позов ОСОБА_1 до
Державної судової адміністрації України задоволено повністю. Стягнуто з
Державної судової адміністрації України на користь ОСОБА_1 страхову суму у
розмірі 100107,72 гривень (сто тисяч сто сім гривень 72 коп). Стягнуто з
Державної судової адміністрації України на користь ОСОБА_1 судовий збір у
розмірі 1001, 00 (тисяча одна) грн., та витрати на ІТЗ в сумі 30.00 (тридцять)
грн.

В позові ОСОБА_1
до Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» відмовлено.

В апеляційній
скарзі представник Державної судової адміністрації України просить зазначене
рішення суду першої інстанції скасувати та постановити по справі нове рішення
про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність і обгрунтованість рішення в межах позовних вимог,
доводів апеляційної скарги та заперечень на неї судова колегія вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

3

Відповідно до
ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення суду без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути
скасоване правильно по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Предметом даного
спору є матеріально - правова вимога позивача щодо виплати йому страхової суми
по обов'язковому особистому державному страхуванню життя та здоров'я суддів в
наслідок заподіяння йому у зв'язку з виконанням відповідно до закону службових
обов'язків, ушкодження здоров'я, що не призвело до стійкої втрати
працездатності, яка випливає зі вимог Закону України "Про статус
суддів" та "Порядку та умов державного обов'язкового страхування
життя і здоров'я суддів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів
України від 14.02.1994 року № 89 (із змінами та доповненнями).

Судом
встановлено, матеріалами справі підтверджено та сторонами не заперечується, що
22 грудня 2006 року позивач, як суддя військового апеляційного суду Південного
регіону, на підставі ст. 45 Закону України «Про статус суддів» звернувся до
Одеської обласної дирекції HACK «Оранта» із заявою про виплату страхової суми у розмірі
річного грошового утримання (річного заробітку).

Звернення було
пов'язане із страховим випадком, що стався 28 листопада 2006 року заподіянням
йому у зв'язку з виконанням службових обов'язків пошкодження здоров'я, що не
призвело до стійкої втрати працездатності, відповідно до довідки Одеської
обласної медико-соціальної експертної комісії від 11 грудня 2006 року ОА-1 №
000890

При зверненні до HACK «Оранта» ОСОБА_1 були виконані усі вимоги і надані усі
необхідні документи, подання яких передбачено діючим законодавством України, а
саме п. 12 Порядку та умов державного обов'язкового страхування життя і
здоров'я суддів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14
лютого 1994 року № 89 із послідуючими змінами.

На день настання
страхового випадку розмір річного грошового утримання позивача становив
100107,72 грн.

25 грудня 2006
року Одеська обласна дирекція HACK «Оранта» повернула ОСОБА_1 документи на виплату страхової
суми, мотивуючи це відсутністю договору між страховою компанією та ДСА України
по державному обов'язковому страхуванню життя та здоров'я суддів, а також що на
момент страхового випадку позивача вона не була уповноважена ДСА України на
здійснення страхування життя та здоров'я суддів та порадила звернутися для
вирішення цього питання до ДСА України.

Із відповіді
Державної судової адміністрації України від 03.05.2007 року № Ж-281/07 видно,
що неможливо встановити залежність вказаної події із виконанням службових
обов'язків позивача, як судді.

Згідно зі ст. 45
Закону України «Про статус суддів» життя та здоров'я суддів підлягають
обов'язковому державному страхуванню за рахунок державного бюджету.

У разі
заподіяння судді у зв'язку із виконанням відповідно до закону службових
обов'язків каліцтва або іншого пошкодження здоров'я, що не призвело до стійкої
втрати працездатності, йому виплачується одноразова страхова сума по
обов'язковому державному страхуванню суддів у розмірі річного заробітку.

Відповідно до довідки Одеської обласної медико-соціальної
експертної комісії від 11 грудня 2006 року ОА-1 № 000890 вбачається, що ОСОБА_1
було встановлено втрату професійної працездатності у зв'язку із випадком, що
стався 28 листопада 2006 року, при цьому причинний зв'язок між страховим
випадком та виконанням позивачем службових обов'язків судді підтверджується
довідкою Голови військового апеляційного суду Південного регіону від 22 грудня
2006 року № 569.

4

Постановою
Кабінету Міністрів України від 14 лютого 1994 року № 89 (із послідуючими
змінами) затверджено Порядок та умови державного обов'язкового страхування
життя і здоров'я суддів. Відповідно до п. 1 даного Порядку державне обов'язкове
страхування життя і здоров'я суддів здійснюється за рахунок коштів державного
бюджету.

Відповідно до ч.
1 ст. 45 Закону України "Про статус суддів" та п. 1 "Порядку та
умов державного обов'язкового страхування життя і здоров'я суддів",
затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.1994 року № 89
життя і здоров'я суддів підлягає обов'язковому державному страхуванню за
рахунок державного бюджету на суму десятирічного грошового утримання за
останньою посадою.

Посилення
апеляційної скарги, про те, що на момент страхового випадку позивача, а також
на час розгляду справи по суті страховик на уповноваження здійснення
обов'язкового державного страхування життя і здоров'я суддів ДСА України не
визначений, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до пункту 2 ч. 2 ст.
120 Закону України "Про судоустрій України" від 07.02.2002 року №
3018, функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо
фінансового забезпечення діяльності судів загальної юрисдикції, а також
діяльності кваліфікаційних комісій суддів усіх рівнів, органів суддівського
самоврядування та державної судової адміністрації покладанні саме на ДСА
України.

Не ґрунтуються
на законі і доводи апелянта, що неможливо встановити залежність вказаної події
із виконанням службових обов'язків позивача, як судді.

Згідно ч.1 ст.
19, ч.2 ст. 25 Закону України «Про судоустрій України» військові суди належать
до загальних судів і здійснюють правосуддя у Збройних Силах України та інших
військових формуваннях, утворених відповідно до закону.

Відповідно до
ч.3 ст. 63 Закону України «Про судоустрій України» судді військових суддів
перебувають на військової службі і входять до штатної численності Збройних Сил
України, при цьому військовий суддя крім здійснення правосуддя не може
залучатися до виконання інших обов'язків військової служби.

За таких даних
судова колегія надходить до висновку, що обов'язками військової служби для
судді військового суду є виключно обов'язки по здійсненню правосуддя, а тому
факт пошкодження здоров'я, що не призвело до стійкої втрати працездатності, у
зв'язку з виконанням цих обов'язків, встановлений довідкою МСЕК та довідкою
Голови суду, є страховим випадком, що дає йому право на отримання страхового відшкодування
саме як судді.

Розглядаючи
спір, колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив
обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Таким чином
колегія судців вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до
ст.11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та
на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом
норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.
ст. 209, 303, 307 ч.1 п.1, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної судової адміністрації України
відхилити. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 липня 2007 року
залишити без змін.

5

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути оскаржена
протягом двох місяців безпосередньо до суду касаційної інстанції.