УХВАЛА

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

30 жовтня 2007 року                                                                                   м. Вінниця

Колегія  суддів
судової палати у цивільних  справах
апеляційного суду Вінницької області у складі: головуючого : Івашука В.А.,
суддів : Ковальчука О.В., Колоса С.С., при секретарі : Руденко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у цивільній
справі за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до Приватного підприємства
"Радівське" по виробництву сільськогосподарської продукції (далі -ПП
"Радівське") про стягнення заборгованості натуроплатою, за
апеляційною скаргою ПП "Радівське" на рішення Калинівського районного
суду Вінницької області від 24 липня 2007 року,

установила:

У липні 2005
року ОСОБА_1 звернувся
із вказаним позовом до ПП "Радівське".

Зазначав, що 11
грудня 1997 року відповідач уклав з ним договір оренди земельного паю. За цим
договором відповідач відмовляється виконувати його умови щодо сплати орендної
плати за період з 2002 року по 2004 рік. Дросив стягнути з боржника ПП "
Радівське" на його користь орендну плату за користування земельним паєм за
2002,2003,2004 роки натуроплатою: 12 цнт. пшениці, 3 цнт. ячменю, 150 кг цукру.
Судові витрати стягнути з відповідача.

ОСОБА_2 також
звернувся в липні 2005 року в суд з таким же позовом, де за таких же обставин
просив стягнути на його користь за період з 1997 року по 2004 рік орендну плату за користування земельним
паєм натуроплатою: 32 цнт. пшениці, 8 цнт. ячменю, 400 кг цукру. Судові
витрати стягнути з відповідача.

Ухвалою
Калинівського районного суду Вінницької області від 14 березня 2007 року
цивільні справи за позовами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ПП "Радівське" про
стягнення заборгованості натуроплатою об'єднані в одне провадження.

Справа №22
-2158    2007 р.        Категорія: 15   Головуючий у суді першої інстанції Янків Т.П.

Суддя
-доповідач: Іващук В.А.

2

25 квітня 2007
року представник позивачів подав заяву про збільшення позовних вимог, згідно
якої просив стягнути ОСОБА_2 - 40 цнт. пшениці, 10 цнт. ячменю, 2,5 цнт. цукру
за період з 1997 року по 2006 рік, а
ОСОБА_1 - 20 цнт. пшениці, 5 цнт. ячменю, 2,5 цнт. цукру за
період з 2002 року по 2006 рік.

Рішенням
Калинівського районного суду Вінницької області від 24 липня 2007 року вказаний
позов задоволено.

Стягнуто:

З ПП
"Радівське" на користь ОСОБА_1
заборгованість по орендній платі за період з 2002 по 2006 роки 20 цнт. пшениці,
5 цнт. ячменю, 250 кг цукру.

З ПП
"Радівське" на користь ОСОБА_2 заборгованість по орендній платі за
період з 2002 по 2006 роки у сумі 1090 грн. або натуроплатою на вказану суму за
бажанням ОСОБА_2

З ПП
"Радівське" 51 грн. державного мита на користь держави та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення на користь державного бюджету Калинівський
район в сумі ЗО грн.

У апеляційній
скарзі представник ПП "Радівське", посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин справи, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, порушення судом
норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове,
яким відмовити у задоволенні позовів за їх безпідставністю.

У доводах апеляційної скарги представник ПП "Радівське"
посилається на те, що суд не взяв до уваги той факт, що по договору оренди ОСОБА_1, ПП
"Радівське" нарахувало орендну плату, але виплатити її не змогло з
вини позивача, оскільки він змінив місце
проживання та жодного разу не з'явився для отримання цієї плати. Позивач не
отримав належної йому орендної плати зі своєї вини. У зв'язку із цим
зазначає, що у ОСОБА_1
відсутні підстави звертатись до суду за захистом своїх прав, оскільки в даному
випадку його права не були порушені відповідачем ПП "Радівське".

У доводах апеляційної скарги щодо рішення відносно ОСОБА_2 зазначає, що угода
про тимчасове користування земельним паєм була укладена позивачем ОСОБА_2 з КСП
"Росія". Умови такого користування могло бути безоплатним, що не
суперечить чинному законодавству. За умовами угоди не обумовлено розмір оплати
за користування.

Зазначає також,
що суд неправомірно взяв до уваги наданий позивачем документ (угоду), який
підтверджує лише намір сторін, але сторонами не виконувався.

У доводах
посилається на те, що ПП "Радівське" не отримувало за даною угодою майно у користування, тому суд
неправомірно дійшов висновку про використання відповідачем ПП
"Радівське" земельного паю позивача ОСОБА_2 Доказів щодо прийняття
відповідачем земельного паю позивача суду не надано, зокрема акту приймання -
передачі, тощо. Крім цього з позивачем у 2000 році не укладався типовий договір
оренди земельного паю, які були укладені зі всіма орендодавцями, тому підстав
для задоволення позову немає.

У доводах
апеляційної скарги посилається також на те, що суд вийшов за межі вимог
стягнувши орендну плату грошима, оскільки в позові ставилось питання про
стягнення оплати натуроплатою.

3

Представник
позивачів заперечував доводи апеляційної скарги посилаючись на їх
безпідставність. Просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення залишити без
змін.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 січня 2000 року між відповідачем та
позивачем ОСОБА_1 було укладено договір про оренду землі, де зазначалося, що
позивач надає у користування свою земельну частку (пай), а відповідач у свою
чергу зобов'язується сплачувати орендну плату за її використання. Даний договір був зареєстрований у Книзі реєстрації
договорів про оренду землі Радівської сільської ради за № 497 та
посвідчена сертифікатом на право на земельну частку (пай).

Однак відповідач в порушення умов договору у період з 2002 по 2006 роки не виконав
умови договору у частині виплати орендної плати.

Відповідачем
також, 11 грудня 1997 року було укладено угоду з ОСОБА_2, згідно якої він надає
в користування свою земельну частку (пай),' а відповідач зобов'язується
сплачувати орендну плату за її користування. Дана угода також була
зареєстрована в Радівській сільській раді № 274 від 11 грудня 1997 року та посвідчена сертифікатом на право на
земельну частку (пай).

Відповідач в порушення вимог угоди не проводить розрахунки з позивачем в
частині виплати орендної плати за оренду землі за період з 1997 по 2006 роки.

Пунктом 4.1.
даної угоди строк її дії складає 10 років. Крім того, в угоді вказані умови
дострокового припинення її дії. Дана угода не була розірвана, а тому вважається
пролонгованою, оскільки жодна зі сторін не ставила питання про припинення,
розірвання чи зміну даної угоди.

Встановивши такі
обставин суд задовольнив позов.

Перевіривши
законність і обгрунтованість рішення у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів не
вбачає підстав для задоволення останньої.

Відповідно ч.1
ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи із
правил ч. 1 ст.303 ЦПК України щодо перевірки апеляційним судом законності і
обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги
та виходячи із доводів апеляційної скарги, підстав для скасування судового
рішення такі доводи не містять.

Зокрема, доводи
про те, що у ОСОБА_1
відсутні підстави звертатись в суд за захистом своїх прав, оскільки йому було
нараховано орендну плату, але він її не
отримав через переїзд в інше місце проживання не є такими, що спростовують
висновки суду по суті заявлених вимог та не є такими, що дають підстави для скасування
судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Право звернення до суду за захистом своїх порушених прав гарантується Конституцією
та Законами України, зокрема ст. 3 ЦПК України.

Визнавши, що ОСОБА_1 має право на отримання орендної плати за земельну частку ( пай), плата за який йому була нарахована та не виплачена
з його ж вини, представник відповідача разом із цим заперечує позовні вимоги
про стягнення вказаної плати. Виходячи із цього, за встановлених
обставини, суд першої інстанції підставно задовольнив позов ОСОБА_1

4

Із доводами
апеляційної скарги про те, що позов ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з підстав,
що Угода з позивачем про тимчасове користування земельною часткою (паєм) могла
бути безоплатною і розміру плати за користування не було встановлено не можна
погодитись виходячи із наступного.

Вказана Угода
від 4 квітня 1997 року містить умови про орендну плату. Зокрема в п.2.2 цієї
Угоди зазначено, що підприємство зобов'язується сплачувати щорічно орендну
плату зерном, цукром, іншими сільськогосподарськими продуктами, в оцінці по
фактичній собівартості її виробництва, але не вище закупівельних цін на неї
згідно держконтрактів (а.с.5 справи №2-68-07).

Висновки суду
щодо розміру орендної плати ОСОБА_2 за період з 2002 року по 2006 рік, виходячи
із відомостей наданих Калинівським районним відділом земельних ресурсів та
виходячи із вимог Указу Президента України від 02 лютого 2002 року №92/2002
щодо розміру оплати за оренду земельних часток (паїв), не суперечить вимогам
чинного законодавства.

Доводи
апеляційної скарги про те, що з ОСОБА_2 не укладався у 2000 році типовий
договір оренди земельного паю, який укладався з іншими орендодавцями, тому його
вимоги є безпідставними і суд не дав цьому належну оцінку, не можна визнати
такими, що дають підстави для скасування судового рішення, оскільки суд
правильно виходив із зобов'язань за укладеною Угодою від 4 квітня 1997 року
строк дії якої встановлено десять років (п.4.1 Угоди). Угода на час розгляду
справи є чинною.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд вийшов за межі позовних вимог вирішуючи
питання про стягнення орендної плати на користь позивача грошима не є підставою
для скасування рішення суду та відмові у позові. Позивач не оскаржує судове
рішення в цій частині.

Відповідно ч.3 ст.309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть
бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до
неправильного вирішення справи.

Інші доводи
апеляційної скарги висновків суду першої інстанції також не спростовують.

Колегією суддів
також не встановлено неправильного застосування норм матеріального права або
порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно ч.2
ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Рішення суду
відповідає загальним засадам цивільного судочинства, визначеним ст.3 ЦК України, зокрема
її положенням про справедливість, добросовісність та розумність, є правильним
та справедливим і ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст.303, 307 ч.1 п.1, 308 , 313, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

У х валила:

Апеляційну
скаргу представника Приватного підприємства "Радівське" по
виробництву сільськогосподарської продукції - відхилити.

5

Рішення Калинівського районного
суду Вінницької області від 24 липня 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двох

місяців може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду

України.