Апеляційний суд Миколаївської області
вул.  Садова 2 "а" тел. 35-64-41.
Справа №
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

04
грудня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного
суду Миколаївської області в складі:

Паліюча В.П.,

Колосовського
С.Ю.,  Шолох З.Л.

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в м.
Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення
факту прийняття спадщини і визнання права власності на частину спадкового
майна,  та за зустрічним позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про визнання відмови від спадщини,
за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Компаніївського районного суду
Кіровоградської області від 26 квітня 2006 року та ухвалу апеляційного суду
Кіровоградської області від 20 липня 2006 року,

встановила:

В квітні
2005 року ОСОБА_1 3вернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визначення
додаткового строку на прийняття спадщини та визнання частково недійсним
свідоцтва про право на спадщину та державного акту на право приватної власності
на землю.

Позивач
зазначав,  що після смерті батька та
матері в 1997 та 2000 роках відповідно,
відкрилась спадщина у вигляді права на земельні частки (пай). Він з
братом ОСОБА_2 домовились прийняти спадщину в рівних долях. Однак наприкінці
2004 року йому стало відомо,  що
відповідач сам прийняв спадщину батьків та отримав свідоцтво про право на
спадщину та державний акт на право приватної власності на землю КР № 031058.

Посилаючись
на викладене,  позивач просив суд
визначити додатковий строк на прийняття спадщини та визнати частково недійсним
вказані свідоцтво про право на спадщину та державний акт.

Під час
розгляду справи,  позивач уточнив свої
вимоги,  відмовився від визначення
додаткового строку на прийняття спадщини та просив суд встановити факт
прийняття ним спадщини після смерті батьків; визнати частково недійсними
свідоцтва про право на спадщину за законом НОМЕР_1 та НОМЕР_2,  на 1/2 їх частину; визнати частково
недійсними Державні акт на право приватної власності на землю КР № 031058 та КР
№ 072197,  на 1/4 та 1/2 частину
відповідно; а також визнати за ним право власності на 1/4 частину земельної
ділянки № 112,  114 згідно державного
акту КР № 031058,  розміром 3.72 га та на
1/2 частину земельної ділянки № 113 згідно державного акту КР № 072197,  розміром 4.34 га.

В травні
2005 року ОСОБА_2 3вернувся в суд з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання
останнього таким,  що відмовився від
прийняття спадщини.

Рішенням
Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 26 квітня 2006
року,  залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Кіровоградської області від 20 липня 2006 року позов ОСОБА_1
3адоволено,  а також відмовлено в
задоволенні зустрічного

2

позову.

У касаційній
скарзі ОСОБА_2 просив скасувати судові рішення,
посилаючись на неповне з'ясування судами обставин справи,  неправильне застосування норм матеріального
права та порушення норм процесуального права.

Колегія
суддів,  вивчивши матеріали справи,  дійшла висновку,  що касаційна скарга задоволенню не підлягає з
врахуванням наступного.

Судами
встановлено,  що ОСОБА_1,  як спадкоємець першої черги,  отримавши після смерті своїх батьків у
власність речі,  які їм належали,  фактично вступив у володіння спадковим
майном.

За таких
обставин,  суд першої інстанції,  з висновками якого погодився апеляційний
суд,  обґрунтовано задовольнив позов
ОСОБА_1 та відмовив в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2

Наведені у
касаційній скарзі доводи таких висновків не спростовують.

Відповідно
до ч. 2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Згідно  ст.
335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні суду,  чи відкинуті
ним,  вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,  про
перевагу одних доказів над іншими.

Водночас
встановлено,  що судові рішення ухвалені
з додержанням судами норм матеріального та процесуального права,  а в матеріалах справи відсутні передбачені ч
1 ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Керуючись  ст.
ст.  332,  336 ЦПК України та Законом України «Про
судоустрій України» (із змінами від 22 лютою 2007 року),  колегія суддів Судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Миколаївської області

ухвалила:

Касаційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити,  а рішення
Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 26 квітня 2006 року
та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 20 липня 2006 року -
залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.