АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04
грудня 2007 року                                                                                                   м.  Одеса

Колегія
суддів з касаційного розгляду справ судової палати у цивільних справах

апеляційного
суду Одеської області у складі:

головуючого:
Колесникова Г.Я.

суддів:                Ващенко Л.Г., Фадєєнко А.Ф.,
ВадовськоїЛ.М. , Процик м. В.

розглянувши
у судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення апеляційного
суду Запорізької області від 21 березня 2006 року у справі за позовом
Комунального підприємства "Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове
об'єднання №13" (далі-КП "ВРЕЖО №13") до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
виселення і за зустрічним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до КП "ВРЕЖО№13",
третя особа: Орджонікідзевська районна державна адміністрація Запорізької
міськради про визнання права користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні
2004 року,  КП "ВРЕЖО
Х°13",  звернулось із позовом до
відповідачів про їх виселення зі службової квартири АДРЕСА_1 без надання іншого
жилого приміщення, зазначаючи, що спірне жиле приміщення складається з 2х
жилих кімнат, загальною площею 36, 06 м",
є службовим і було надано ОСОБА_3, на склад сім'ї 3 особи у січні 1988
року,  у зв'язку з його роботою у
позивача. Оскільки ОСОБА_3 30.09.1992 року звільнився з роботи за власним
бажанням, у лютому 2000 року знявся з реєстрації та виселився з квартири,
відповідачі, його колишня дружина і син, які залитись проживати у спірній
квартирі, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення.

ОСОБА_1,  ОСОБА_2,
заперечуючи проти позову,
звернулись із зустрічним позовом про визнання за ними права користування
спірним жилим приміщенням.

Рішенням
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 31 жовтня 2005 року КП "ВРЕЖО№13" у позові
відмовлено, зустрічний позов задоволено: суд визнав за ОСОБА_1, ОСОБА_2 право
користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.

Рішенням
апеляційного суду Запорізької області від 21 березня 2006 року рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 31 жовтня 2005 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким
позов КП "ВРЕЖО№13" задоволено, а у задоволенні зустрічного позову
відмовлено.

Суд
виселив ОСОБА_1,  ОСОБА_2 квартири
АДРЕСА_1.

У  касаційній
скарзі  ОСОБА_1,  ОСОБА_2
просять  скасувати

Головуючий
у першій інстанції Мазур B.C.                                    Справа   №33 ц-106607

Доповідач
Ващенко Л.Г.                                                                    Категорія
11 ЦП

рішення суду апеляційної інстанції і залишити без змін рішення суду першої
інстанції,  посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права.

Колегія
судців дійшла висновку,  що касаційна
скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено,  що ОСОБА_3,
слюсарю-сантехніку ЖЕУ-6,  на
підставі наказу Орджонікідзевського житлово-експлуатаційного об'єднання № 4 від
.11.11.1988 року, у зв'язку із його роботою, на склад сімї 3 особи була надана
квартира АДРЕСА_1 і попередженого у разі припинення трудових відносин, він
зобов'язаний звільнити службове жиле приміщення з усіма особами, що проживають,
протягом одного місяця. У вересні 1992 року ОСОБА_3 звільнився з роботи за
власним бажанням, а у січні 2000 року знявся з реєстрації і виселився зі
спірної квартири. На спірній жилій площі залишилися проживати його колишня
дружина і син,  відповідачі у справі.

Відмовляючи
КП "ВРЕЖО№13" у позові про виселення ОСОБА_1,  ОСОБА_2 із квартири АДРЕСА_1 і задовольняючи
зустрічний позов, суд першої інстанції виходив з того що позивач не надав суду
належних доказів на підтвердження того,
що спірне жиле приміщення є службовим.

Апеляційний
суд з таким висновком суду не погодився, зазначаючи,  що спірне жиле приміщення є службовим і на
час розгляду справи з числа службових не виводилось, що підтверджується
архівними довідками.

Висновок
суду апеляційної інстанції суперечить обставинам справи і не відповідає нормам
матеріального права.

Відповідно
до ч.1  ст. 118 ЖК України,  жиле приміщення включається до числа
службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної у місті
Ради народних депутатів.

З
матеріалів справи вбачається що будинок по вул.
40 років Радянської України, 58 з 1959 року належить місцевим радам,
спірна квартира (за архівними довідками) у 1966, 1968 роках визначалась як
"форпост домоуправління", "спецквартира". За довідкою
державного архіву Запорізької області від 20.07.2005 року, відсутні рішення
Запорізького міськвиконкому за 1968-1988 роки стосовно включення двох
кімнат,  всієї квартири №59 по вул.  40 років Радянської України до числа
службової жилої площі.

Суд
першої інстанції,  відмовляючи у позові
про виселення відповідачів з підстав  ст.
124 ЖК України (виселення зі службового жилого приміщення без надання іншого
жилого приміщення) правильно виходив з того, що позивач не довів належними
доказами того факту, що спірне жиле приміщення є службовим.

Такий
висновок суду першої інстанції узгоджується зі
ст.  118 ЖК України та
роз'ясненнями, що містяться у п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України
від 12.04.1985 року №2 "Про деякі питання, що виникли у практиці
застосування судами Житлового кодексу України", згідно яких, у справах про
виселення зі службових приміщень необхідно встановлювати, чи віднесено спірне
жиле приміщення до службових. При цьому слід виходити з того, що приміщення у
будинках державного і громадського житлового фонду вважаються службовими з часу
винесення рішення виконавчим комітетом районної, міської, районної у місті ради
про включення їх до числа службових.

Скасовуючи
рішення суду першої інстанції і ухвалюючи нове рішення про виселення, суд
апеляційної інстанції зазначені обставини і вимоги закону залишив поза увагою.

Приймаючи
до уваги,  що висновки суду апеляційної
інстанції щодо статусу жилого приміщення є помилковими і не відповідають
обставинам справи та суперечать вимогам закону, рішення суду апеляційної
інстанції підлягає скасуванню, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись  ст.  ст.
333, 336, 339, 342, 344, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області,

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_1,  ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення
апеляційного суду Запорізької області від 21 березня 2006 року -скасувати,  а рішення Орджонікідзевського районного суду
м.  Запоріжжя від 31 жовтня 2005 року -
залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду оскарженню не підлягає.