Справа № 2-25
РІШЕННЯ

Іменем України

6 липня
2007 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області в складі:

-      головуючого                                                      судді                     Бондарчука Г.Д.

-при
секретарі           Ференц       1.3.

-        за участю                                                  адвоката                      ОСОБА_1

Позивача                                                                                           ОСОБА_2

Представника
відповідача                                                                  ОСОБА_3

Розглянувши
в відкритому судовому засіданні в м.
Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ЗАТ «
Переробник»,  третя особа ОСОБА_4 про
відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2  звернувся в суд з названою позовною заявою в
якій вказав,  що 21 жовтня 2004 року він
прибув на роботу на своєму особистому автомобілі Москвич М-2140 і відповідно до
діючої на ЗАТ « Переробник» інструкції і заздалегідь виданому йому пропускові
на автомобіль в'їхав на територію ЗАТ « Переробник». При в'їзді охорона його
автомобіль на наявність в автомобілі особистих речей,  не перевіряла,  хоча діюча на той час інструкція це
передбачала.

Після
закінчення робочого дня він підійшов на стоянку ,  де знаходився його автомобіль,  сів в автомобіль і хотів їхати. В цей час
повз його автомобіль проходив заступник начальника охорони ЗАТ « Переробник»
ОСОБА_5,  який побачив в його шухляді для зберігання рукавиць
автомобіля,  належні йому предмети,  які знаходились в його автомобілі при в'їзді
на територію: алюмінієві радіатори охолодження для транзисторів. Оглянувши
вищезгадані предмети ОСОБА_5 запропонував йому проїхати на прохідну для
детального огляду його автомобіля на предмет виявлення матеріальних цінностей,  які нібито він викрав із підприємства. Він
підкорився свавіллю ОСОБА_5 і дозволив огляд його автомобіля. Під час огляду
були вилучені три транзистори КТ-816 вартістю по 3 гривні кожний,  2 радіатори охолодження до них із алюмінію
вартістю по 10 гривень кожний,  а також
належна йому пляшка в якій знаходилось 2 літра бензину А -76 для заправки
автомобіля,  придбаного ним заздалегідь.
Після цього його запросили в приміщення,
де склали протокол вилучення цих речей. Автомобіль в цей час знаходився
відкритим і коли він повернувся
звернув увагу,  що з автомобіля
пропав домкрат вартістю 50

гривень.
Про це він негайно заявив ОСОБА_5 і начальнику служби безпеки ОСОБА_6

25
жовтня він звернувся з заявою на підставі Закону України « Про звернення
громадян» до директора ЗАТ « Переробник» в якій звернув увагу на неправомірні
дії працівників охорони і попросив повернути йому його речі. Однак в
встановлений термін відповіді не отримав.

В цей же
день дільничний - інспектор Чумак склав протокол про ніби­то скоєння ним
дрібної крадіжки,  після чого матеріал
надійшов до суду. Але суд повернув матеріал на доопрацювання т.я. були відсутні
будь які докази його вини.

27 січня
2005 року дільничний - інспектор Чумак повторно склав протокол і направив в
суд. 21 лютого 2005 року постановою Криворізького суду адміністративне
провадження закрито в зв'язку з пропуском строку на притягнення його до
відповідальності. В тексті постанови будь- який висновок щодо його винності в
скоєнні крадіжки відсутній.

Ще до
складення протоколу дільничним його адвокат знову звернувся до адміністрації
ЗАТ « Перерробник» для надання відповіді на раніше поданої ним заяви.

16 липня
2005 року він знову звернувся до директора ЗАТ « Переробник» з заявою на
підставі Закону України « Про звернення громадян» з приводу повернення
незаконно вилучених його речей,  але
відповіді також не отримав. Вважає,  що
бездіяльність адміністрації підприємства порушує його конституційне право и змусило
його звернутись до суду оскільки бездіяльністю адміністрації ЗАТ « Переробник»
йому спричинена моральна шкода в результаті перенесених ним моральних
страждань: діями працівників охорони була опорочена його ділова репутація в
очах трудового колективу,  утримуються
його речі,  які незаконно вилучені при
огляді автомобіля,  фактичного обшуку
його автомобіля на очах всього колективу,
не бажання адміністрації реагувати на його звернення і надання йому
відповіді на неодноразові звернення .

Просить
постановити рішення і стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 3000
гривень.

В судовому
засіданні ОСОБА_2  свої вимоги підтримав
в повному обсязі і наполягав на їх задоволенні.

Представник
позивача ОСОБА_1  вимоги ОСОБА_2  підтримав також і наполягав на їх задоволені.

Представник
відповідача проти позову заперечує і пояснила,
що відповідально до розділу 3 п. 3.9 Правил внутрішнього трудового
розпорядку на працівника покладається обов'язок додержуватись встановленого
пропускного режиму. Крім того Правилами паркування особистого автомобіля
категорично заборонено провіз на територію підприємства легкозаймистих засобів
і горюче-мастильних матеріалів в будь-яких ємкостях ,  других засобів ,  які представляють загрозу для підприємства і
людей,  які в ньому знаходяться. Для
забезпечення виконання власник транспортного засобу зобов'язаний при в'їзді-
виїзді пред'являти автомобіль для огляду працівникам охорони і для скорочення
процедури його проведенню. Але ОСОБА_2
не виконав

обов'язок
передбачений Правилами,  не пред'явив для
огляду автомобіль при в'їзді на підприємство.

При
виїзді з території він був затриманий за законних підставах і працівниками
охорони був проведений в його присутності огляд автомобіля в процесі котрого
були виявлені і вилучені бензин в кількості 2 літра в пластиковій пляшці і
радіодеталі. Про що складено відповідний протокол,  а згодом дільничий -інспектор матеріали
направив в суд для розгляду по  ст. . 51 КоАП України. З огляду на
те,  що матеріали повертались на
доопрацювання був пропущений строк і судом прийнято рішення про припинення
провадження в справі в зв'язку з пропуском строку. На звернення ОСОБА_2  про надання йому відповіді з приводу
вилучення його особистих речей відповіді йому надавалась. В комісію по трудовим
спорам ОСОБА_2  не звертався. Не заявив
він також про крадіжку в нього домкрата в відповідні органи. Оскільки
ОСОБА_2  перебував з підприємством в
трудових відносинах,  то вимоги його щодо
застосування Закону України « Про звернення громадян» є необгрунтованими.

Суд
вислухавши пояснення сторін,  свідків
,  дослідивши письмові матеріали справи
вважає ,  що вимоги ОСОБА_2  не є обґрунтованими і такими,  що не підлягають задоволенню з наступних
підстав.

В
судовому засіданні встановлено,  що
ОСОБА_2  працював в ЗАО « Переробник» в
якості водія автонавантажувача,  про що
він не заперечував і це доведено в судовому засіданні.

У
відповідності до Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників ЗАТ «
Переробник» п. 3.9  ст. 3 основних
обов'язків працівників передбачено дотримуватись встановленого пропускного
режиму ( а.с.  171 на звороті).

Згідно
Правил паркування особистого транспорту затвердженого виконуючим обов'язки
голови правління ЗАТ « Переробник» зокрема п. 5 передбачено заборона ввозу на
територію підприємства горюче -мастильних матеріалів,  легкозаймистих і інших речовин,  які можуть представляти небезпеку для
підприємства і людей,  які там
знаходяться. Цим же пунктом передбачені вимоги до водія при заїзді и виїзді
пред'являти автомобіль для огляду контролерам ВОХР і надавати допомогу для
скорочення часу на дану процедуру (а.с.
161).

Із
матеріалів справи і пояснення ОСОБА_2  а
також встановлено в судовому засіданні ОСОБА_2
в порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку і Правил паркування
особистого автомобіля,  заїхав на
територію ЗАТ « Переробник»,  автомобіль
для огляду не пред'явив . По закінченню робочою зміни при виїзді з території
ЗАТ « Переробник» він також автомобіль для огляду не пред'явив ,  був затриманий заступником начальника охорони
ОСОБА_5 і при огляді автомобіля в нього була знайдена пластикова пляшка в якій
знаходилось 2 літра бензину ,  а також
радіодеталі: транзистори і радіатори до них,
про що складено протокол вилучення.

В
подальшому,  на підставі зібраних
матеріалів дільничним - інспектором Чумак був складений протокол за ознаками в
діях ОСОБА_2  складу правопорушення передбаченого
ст. . 51 КоАП України.

Постановою
суду від 21 лютого 2005 року провадження в справі було закрито в зв'язку з
пропуском строку на притягнення ОСОБА_2
до адміністративної відповідальностЦа.с.
11). Цією постановою винність ОСОБА_2
в скоєні правопорушення не доведена.

13
жовтня 2005 року ОСОБА_2  звернувся з
позовною заявою про стягнення моральної шкоди на підставі  ст. 24 і 25 Закону України « Про звернення
громадян» посилаючись на те,  що
адміністрація ЗАТ « Переробник» не надала йому відповіді на неодноразові його
звернення з приводу утримування його особистих речей вилучених працівниками
охорони 21 жовтня 2004 року.

При
цьому ним були надані копії заяв ОСОБА_2
з датами подання від 25.10.2004 року (а.с.  8),
від 16 .07.2005 року (а.с.  10),  та копію запиту адвоката ОСОБА_1  від 21.05. 2006 року ( а.с.  12) з проханням розглянути заяви,  прийняти відповідні міри до винних осіб і
надати йому відповідь. Про те на вказаних заявах відмітки про отримання
вищезазначених заяв і звернення адвоката адміністрацією ЗАТ « Переробник»,  відсутні.

Відповідно
до  ст. . 1 Закону України « Про звернення
громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади
,  місцевого самоврядування,  об'єднань громадян,  підприємств ,
установ,  організацій незалежно
від форм власності ,  засобів масової
інформації ,  посадових осіб відповідно
до їх функціональних обов'язків із зауваженнями,  скаргами та пропозиціями,  що стосуються їх статутної діяльності,  заявою або клопотанням щодо реалізації своїх
соціально - економічних ,  політичних та
особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Як
вбачається з матеріалів справи права і законні інтереси ОСОБА_2  порушені при виконанні ним трудових
обов'язків ,  а саме при виконанні ним
Правил внутрішнього трудового розпорядку і Правил паркування особистого
автомобіля затверджених адміністрацією підприємства у відповідності до Правил
внутрішнього трудового розпорядку.

Згідно
до  ст. . 12 Закону України « Про звернення
громадян» дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг
громадян ,  встановлений кримінально -
процесуальним,  цивільно -
процесуальним,  антимонопольним і
трудовим законодавством.

ОСОБА_2  наполягає на розгляду його заяви саме на
підставі Закону України « Про звернення громадян» посилаючись,  що бездіяльністю адміністрації ЗАТ «
Переробник»,  яка не надала йому
відповіді на його заяви,  йому спричинені
моральні страждання у вигляді приниження його репутації в очах трудового
колективу,  не принесенні йому вибачень
,  не повернення його речей,  принизливим обшуком його автомобіля ,  необхідності звернення його до судових
органів ,  щоб довести свою
невинність,  не одержання відповіді по
суті його заяв.

Проте на
думку суду його вимоги про стягнення шкоди безпосередньо на підставі Закону
України « Про звернення громадян» не можуть бути прийняті до уваги,  оскільки правовідносини які виникли між
позивачем і відповідачем лежать в площині трудових відносин і повинні
розглядатись в порядку розгляду трудових
спорів.   Саме  в
зв'язку з  порушенням  ОСОБА_2
Правил

внутрішнього
трудового розпорядку виник конфлікт між працівником і роботодавцем.

Однак
позивач з відповідною заявою в комісію по трудовим спорам ЗАТ « Переробник» або
в правоохоронні органи і суд саме з цього приводу не звертався.

Крім
того в матеріалах справи є відомості про те,
що адміністрація ЗАТ « Переробник» надавала відповіді на звернення
адвоката ОСОБА_1  і які були отримані
відповідачем ( а.с.  13,  116, 119).

На
підставі  ст. 1,  12 Закону України « Про звернення громадян»
від 2 жовтня 1996 року зі змінами і доповненнями і керуючись  ст. . 109, 11,  60,
209,  212-215 ЦПК України , -

ВИРІШИВ:

В позові
ОСОБА_2 до закритого акціонерного товариства «Перперобник»,  третя особа - ОСОБА_4 про стягнення моральної
шкоди - відмовити.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом
20-ти днів з дня подачі заяви на апеляційне оскарження,  яка може бути подана протягом 10-ти днів з
дня проголошення рішення або шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо
протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.