АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

2007
року серпня місяця 15 дня                     Судова
колегія судової палати в цивільних

справах
апеляційного суду Одеської області

в складі:

головуючого - Суворова В.О.

суддів                                 - Ісаєвої Н.В.

- Гончарова О.О. при
секретарі - Пащенко
Т.п.3а участю: ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Одеської області
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Великомихайлівського
районного суду Одеської області від 30 січня 2007 року по справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4,  ОСОБА_5,  Великомихайлівської державної нотаріальної
контори про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом,  визнання недійсним договору купівлі-продажу
домоволодіння,  визнання права власності
на спадкове майно за заповітом,
стягнення матеріальної та моральної шкоди,  -

встановила:

1
березня 2006 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4,  ОСОБА_5 ,
Великомихайлівської державної нотаріальної контори про визнання
недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом,  визнання недійсним договору купівлі-продажу
домоволодіння,  визнання права власності
на спадкове майно за заповітом,
стягнення матеріальної та моральної шкоди з ОСОБА_4 в розмірі 5500,  00 грн. і з Великомихайлівської державної
нотаріальної контори в сумі 1500,  00
грн.,  вказуючи,  що після смерті її матері ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_1,  відкрилася спадщина
відповідно заповіту посвідченого Великомихайлівською державною нотаріальною
конторою № 111 від 9 квітня 1993 року на домоволодіння,  яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. 29
березня 2003 року вона звернулась в Четверту Одеську нотаріальну контору з
заявою про прийняття спадщини. ОСОБА_4,
будучи чоловіком її матері звернувся до Великомихайлівської державної
нотаріальної контори,  ввів в оману
нотаріуса,  вказавши,  що крім нього інших спадкоємців не має і
отримав свідоцтво про право на спадщину та відповідно цього свідоцтва уклав
договір купівлі-продажу 26 квітня 2004 року з ОСОБА_1  посвідчений Великомихайлівською державною
нотаріальною конторою.

Справа №
22ц-2504/07                                                                          Категорія
ЦП: 26

Головуючий у
першій інстанції - Ткачук О.Л. Доповідач - Суворов В.О.

2

Рішенням
Великомихайлівського районного суду Одеської області від 30 січня 2007 року позов
ОСОБА_3 до ОСОБА_4,   ОСОБА_5,   Великомихайлівської державної нотаріальної
контори про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом,   визнання недійсним договору купівлі-продажу
домоволодіння,   визнання права власності
на спадкове майно за заповітом,
стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволений частково.

Суд
визнав недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на ім'я ОСОБА_4
після смерті ОСОБА_6 видане державним нотаріусом Фрунзівської нотаріальної
контори за реєстром №1686.

Стягнув
з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 у рахунок належної їй частки від вартості будинку
4 000 грн.

Стягнув
з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди 1500 грн.,   витрати пов'язані з розглядом судової справи
322,  9 грн.

В позовних
вимогах ОСОБА_3 стосовно визнання недійсним договору купівлі-продажу
домоволодіння,   визнання права власності
на спадкове майно за заповітом,
стягнення моральної шкоди з Великомихайлівської державної нотаріальної
контори -відмовив.

Стягнув
з ОСОБА_4 на користь бюджету місцевого самоврядування судовий збір у розмірі 60
грн. 50 коп.,   на користь ТУ ДСА в
Одеській області витрати на ІТЗ розгляду справи - 30 грн.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 ставиться питання про скасування
рішення суду в частині відмови стосовно визнання недійсним договору
купівлі-продажу та направлення справи на новий розгляд в зв'язку з тим,   що воно постановлено з порушенням норм
матеріального і процесуального права.

Розглянувши
матеріали справи,   заслухавши доповідача,   доводи апеляційної скарги перевіривши
законність рішення суду в межах позовних вимог і доводів апеляційної
скарги,   судова колегія вважає,   що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню,   з таких підстав.

В
зв'язку з тим,   що спірні правовідносини
про спадщину,   яка відкрилася та була
прийнята відповідачем у 2003 році,
виникли до прийняття чинності ЦК
України судова колегія відповідно до п,
5 Прикінцевих перехідних положень ЦК
України в редакції 2004 р. вказаний спір розглядає відповідно до ЦК УРСР в редакції 1963
року.

Згідно
до   ст.
526 ЦК УРСР місцем
відкриття спадщини визначається останнє постійне місце проживання спадкодавця.

Відповідно
до   ст.     ст.
548,   549 ЦК УРСР для придбання
спадщини необхідно,   щоб спадкоємець її
прийняв. Визнається,   що спадкоємець
прийняв спадщину:

1)
якщо він фактично вступив в управління або володіння
спадковим майном;

2)
якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені
в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття
спадщини.

Згідно до   ст.
550 ЦК УРСР строк
для прийняття спадщини,   встановлений
статтею 549 цього Кодексу,   може бути
продовжений судом,   якщо він визнає
причини пропуску строку поважними.

3

Спадщина
може  бути  прийнята
після закінчення  зазначеного  строку
і  без звернення до суду   при наявності згоди на це всіх інших
спадкоємців,  які прийняли спадщину.

У цих
випадках,  якщо спадкове майно було
прийняте іншими спадкоємцями або

перейшло до
держави,  спадкоємцеві,  що пропустив зазначений строк,  передається лише

те з належного
йому майна,  яке збереглося в
натурі,  а також кошти,  виручені від реалізації

решти належного
йому майна.

Відповідно
до  ст.
63 Закону України „Про нотаріат" державний нотаріус,  який одержав від спадкоємців повідомлення про
відкриття спадщини,  зобов'язаний
повідомити про це тих спадкоємців,  місце
проживання або роботи яких йому відоме.

Державний
нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або
повідомлення про це у пресі.

Судом
першої інстанції вірно встановлено,  що
на підставі рішення виконкому Новопетрівської сільської ради
Великомихайлівського району Одеської області від ЗО липня 1998 року ОСОБА_5 набула право
власності на домоволодіння АДРЕСА_1.

09
квітня 1993 року ОСОБА_5
склала заповіт,  відповідно до якого
домоволодіння АДРЕСА_1 і все інше майно вона заповідала ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_5,  яка проживала в м.
Одесі - померла,  після смерті
якої відкрилася спадщина.

Суд
першої інстанції вірно зазначив,  що
відповідно до  ст.  526 ЦК
України місцем відкриття спадщини визнається останнє місце проживання
спадкодавця.

В
зв'язку з тим,  що померла проживала
АДРЕСА_2 місцем відкриття спадщини є м.
Одеса.

Позивачка
20 червня 2003 року звернулася до Четвертої Одеської нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини у вигляді частки квартири АДРЕСА_2.

19
травня 2003 року з заявою про прийняти спадщини у вигляді частки квартири
АДРЕСА_2 до Четвертої Одеської нотаріальної контори звернувся чоловік померлої
- ОСОБА_4

В
зв'язку з тим,  що між сторонами виник
спір вони звернулися до Суворовського районного суду м.  Одеси,
який своїм рішенням від 21 грудня 2005 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
визнання права власності на 1/2 частину квартири в порядку спадкування за
законом задовольнив частково.

Зустрічний
позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частку квартири за
законом в порядку спадкування - задовольнив.

Визнав
за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку кв. АДРЕСА_2,  після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 в порядку
спадкування за законом.

Визнав за
ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку кв. АДРЕСА_2,  після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 в порядку
спадкування за законом.

4

ІНФОРМАЦІЯ_1 з
заявою про прийняття спадщини за законом за місцем знаходження спірного
домоволодіння звернувся чоловік померлої - ОСОБА_4

В заяві
ОСОБА_43азначив,  що інших спадкоємців
передбачених законом немає.

Нотаріус
Великомихайлівської державної нотаріальної контори направив запит до Єдиного
державного реєстру спадкових справ та до Фрунзівської райдержнотконтори
Одеської області. Згідно відповідей,
відомості про спадкові справи відсутні,
і спірний будинок під забороною не перебуває.

На
підставі зібраних документів 7 листопада 2003 року державний нотаріус
Фрунзівської державної нотаріальної контори видав свідоцтво про право спадщини
за законом ОСОБА_4,  яка складається зі
спірного домоволодіння.

В
зв'язку з тим,  що вказане свідоцтво було
видано з порушенням  ст.  526 ЦК
України (місце відкриття спадщини) судом першої інстанції вказане свідоцтво
про право на спадщину вірно було визнане недійсним.

Судова
колегія,  розглянувши матеріали справи
з'ясувала,  що позивачка зверталася з
заявою про прийняття спадщини,  яка
складається з частини кв. АДРЕСА_2.

Позивачка
не подавала заяву про прийняття спадщини,
яка відкрилася після смерті її матері у вигляді домоволодіння
АДРЕСА_1,  проживаючи у місті Одесі,  фактично не вступила в управління або
володіння спадковим майном.

Позивачка
звертаючись до суду не ставить питання в відповідності до  ст.
550 ЦК УРСР про
продовження строку на прийняття спадщини з посиланням на поважність причин
цього пропуску.

Судовою
колегією встановлено,  що позивачка
знала,  що її матері належить спірне
домоволодіння,  їй було відомо про смерть
заповідача,  але вона не подала заяву про
прийняття спадщини та не прийнявши спадщину,
не поставила питання про продовження строку на прийняття спадщини. В
зв'язку з зазначеним її вимоги про визнання за нею право власності на спірне
домоволодіння за заповітом задоволенню не підлягають.

26
квітня 2004 року ОСОБА_4 відповідно договору купівлі-продажу продав вказане
домоволодіння ОСОБА_1.

Судова
колегія вважає,  що на час узгодження
оскарженого договору купівлі-продажу ОСОБА_4 був добросовісним набувачем
спірного домоволодіння. Доказів того,  що
ОСОБА_1  знала про те,  що ОСОБА_4 не мав права продавати домоволодіння
позивачка суду не надала. Оскаржений правочин відбувся відповідно до Закону.
Таким чином,  судова колегія не вбачає
підстав передбачених  ст.  215 ЦК
України на визнання договору купівлі-продажу домоволодіння недійсним.

Крім
того,  судова колегія звертає увагу,  що позивачка взагалі не посилається на
будь-яку норму Закону,  відповідно до
якої вона просить признати договір купівлі-продажу недійсним.

Судова колегія
прийшла до висновку,  що суд першої
інстанції стягуючи з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 частку від вартості будинку 4
000 грн.,  та моральну шкоду в розмірі
1500 грн. не врахував,  що позивачка не
прийняла спадщину,  не поставила питання
про продовження строку на прийняття спадщини,
не є власником спірного домоволодіння,
в зв'язку з чим відсутні підстави для стягнення вказаних сум на її
користь.

5

Звертаючи увагу на те,  що ОСОБА_4 подаючи заяву про прийняття
спадщини у вигляді спірного домоволодіння не вказав,  що є інші спадкоємці,  нотаріусу не було відомо,  що позивачка є спадкоємцем,  а також нотаріусу не було відомо місце
проживання та роботи позивачки,  судова
колегія вважає,  що в діях нотаріуса відсутні
порушення  ст.  63 Закону України „Про нотаріат".
Приходячи до вказаного висновку судова колегія звертає увагу,  що при виконанні нотаріальних дій по
оскарженій спадковій справі нотаріус зробила запит на предмет відомостей про
наявність спадкової справи та чи не знаходиться вказаний будинок під забороною.

Але
нотаріус приймаючи заяву про прийняття спадщини,  та видавши свідоцтво про право власності на
спадщину на ім'я відповідача не врахувала що спадкодавець на час смерті
проживав у м.  Одесі,  в зв'язку з чим,  місцем відкриття спадщини є м.  Одеса. Таким чином,  здійснивши вказані дії нотаріус порушив
вимоги  ст. 526 ЦК України. За
таких обставин,  зі сторони нотаріальної
контори були допущені неправомірні дії в відношенні позивачки,  як спадкоємця. В зв'язку з зазначеним,  судова колегія вважає,  що позивачці була заподіяна моральна
шкода,  яка виразилася в моральних
стражданнях викликаних порушенням її законних прав,  в зв'язку з чим у неї виникло відчуття
несправедливості та образи. З урахуванням стану здоров'я позивачки,  обсягу об'єму страждань,  які вона зазнала,  наслідків,
які виникли в наслідок неправомірних дій нотаріальної контори,  судова колегія вважає розумним та
Справедливим задовольнити позовні вимоги позивачки стягнувши на її користь з
нотаріальної контори моральну шкоду в розмірі 1500 грн.

Судова
колегія прийшла до висновку,  що суд
першої інстанції неповно з'ясував обставини,
що мають значення для справи,
неправильно застосував норми матеріального права,  що привело до неправильного вирішення справи
і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового
рішення.

Керуючись  ст.
ст.  303,  304,
307 ч. 1 п. 2,  309 ч. 1
п.п.1,  4,  314,
316,  317,  319 ЦПК України,  колегія судців судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області, -

вирішила :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 в інтересах
ОСОБА_3 - задовольнити частково,  рішення
Великомихайлівського районного суду Одеської області від 30 січня 2007 року -
скасувати.

Прийняти
по справі нове рішення,  яким позов
ОСОБА_3 -задовольнити частково.

Визнати
недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на ім'я ОСОБА_4 після
смерті ОСОБА_6 видане державним нотаріусом Фрунзівської нотаріальної контори за
реєстром №1686.

В
позовних вимогах ОСОБА_3 стосовно визнання недійсним договору купівлі-продажу
домоволодіння АДРЕСА_1 від 26 квітня 2004 року,
укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - відмовити.

В
позовних вимогах ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно за
заповітом,  яке складається з домоволодіння
АДРЕСА_1 - відмовити.

В
позовних вимогах ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_4 - відмовити.

Стягнути з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати пов'язані з розглядом судової справи в
розмірі 322, 9 грн.

6

Позовні
вимоги ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди з Великомихайлівської державної
нотаріальної контори -задовольнити.

Стягнути з
Великомихайлівської державної нотаріальної контори на користь ОСОБА_3 моральну
шкоду в розмірі 1 500 грн.

Рішення може
бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня вступу до законної сили.