АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

17 вересня 2007 року судова колегія судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області в складі:

Сегеди СМ. ,  Виноградової Л.Є.,
Ступакова О.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в м.  Одесі цивільну справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю "Торгова-виробнича фірма "Таніка-2"
до відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції
у Запорізькій області,  Запорізькій філії
державного підприємства "Укрспецюст",
ОСОБА_1,  нотаріуса Запорізького
міського округу ОСОБА_2,  заінтересована
особа державна податкова інспекція в Ленінському районі міста Запоріжжя про
визнання недійсним акту прилюдних торгів від 14.07.2003 року,  визнання недійсним свідоцтва про право
власності від 15.07.2003 року,
витребування майна із незаконного володіння,  за касаційною скаргою товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгова-виробнича фірма "Таніка-2" на рішення
Ленінського районного суду м.  Запоріжжя
від 24.03.2005 року та на ухвалу апеляційного суду Запорізької області від
07.07.2005 року,

встановила:

09.02.2005
року ТОВ "ТВФ Таніка-2" звернулось до суду із зазначеним
позовом,  мотивуючи свої вимоги тим,  що на підставі договору купівлі-продажу № 33
від 02.10.1995 року йому належало нежитлове приміщення - магазин № 126 по пр.
Металургів,  8-Б у м.  Запоріжжя,
на яке рішенням господарського суду Запорізької області від 31.10.2002
року визнано право власності за ВАТ ТВФ "Вітіс" та 14.07.2003 року
продано з прилюдних торгів у виконання судового рішення громадянину ОСОБА_1.

Зазначає,  що,
оскільки рішенням господарського суду Запорізької області від 05.08.2003
року договір купівлі-продажу № 33 від 02.10.1995 року було визнано недійсним,  право власності до ВАТ ТВФ "Вітіс"
не перейшло,  а тому ВАТ ТВФ
"Вітіс" неправомірно володіло вказаним майном.

Крім
того,  рішенням господарського суду
Запорізької області від 13.10.2004 року,
залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного господарського суду
від 09.12.2004 року,  вищезазначене
судове рішення від 31.10.2002 року після перегляду за нововиявленими
обставинами було скасоване і в задоволенні позовних вимог ВАТ ТВФ
"Вітіс" було відмовлено.

З таких
підстав касатор вважає,  що він є
власником на спірне нежитлове приміщення,
тому має право витребувати його із незаконного володіння у ОСОБА_1.

Крім
того,  зазначив,  що прилюдні торги 14.07.2003 року проведені з
порушенням встановленого порядку,
оскільки не врахована черговість накладення стягнення,  не враховано,
що спірна споруда знаходилась у податковій заставі.

Головуючий
у першій інстанції Дубша Л.А                                          Справа
№ЗЗц-9782007 р

Доповідач   Сегеда
С М                                                                         Категорія
ЦП 5

2.

Посилаючись
на вищевикладені обставини,  позивач
просив суд визнати недійсним акт прилюдних торгів від 14.07.2003 року,  свідоцтво про право власності від 15.07.2003
року та витребувати майно із чужого незаконного володіння у ОСОБА_1.

Рішенням
Ленінського районного суду м.  Запоріжжя
від 24 березня 2003 року,  залишеного без
змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 07 липня 2005 року у
задоволенні позову відмовлено.

В
касаційній скарзі позивач ТОВ "ТВФ "Таніка-2" посилається на
невідповідність висновків першої та апеляційної інстанції фактичним обставинам
справи та на неправильне застосування норм матеріального і процесуального
права,  у зв'язку з чим ставить питання
про скасування зазначених судових рішень,
а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія
суддів дійшла висновку,  що підстави для
перегляду судових рішень першої та апеляційної інстанцій відсутні,  виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається,  що
на підставі рішення господарського суду Запорізької області від 31 жовтня 2002
року за ВАТ ТВФ "Вітіс" визнано право власності на спірне нежитлове
приміщення,  про що АП ЗМБТІ проведена
реєстрація у реєстрі права власності на нерухоме майно у книзі № 5 за реєстром
№ 859.

Зазначене
рішення набрало законної сили і на момент прилюдних торгів,  які оскаржуються,  було чинним.

15 січня
2003 року державним виконавцем Ленінського РУЮ міста Запоріжжя у зв'язку із
примусовим виконанням наказу господарського суду Запорізької області від 28
вересня 2001 року було накладено арешт на майно ВАТ ТВФ "Вітіс". В
порядку виконання судового рішення 14 липня 2003 року ЗФ ДСП
"Укрспецюст" були проведені прилюдні торги,  на яких спірне нежитлове приміщення придбав
ОСОБА_1.,  котрий став його власником і
отримав свідоцтво про право власності від 15 липня 2003 року,  посвідченого державним нотаріусом.

Таким
чином,  при проведенні прилюдних торгів з
боку державного виконавця та ЗФ "ДСП
"Укрспецюст" не було допущено порушень чинного
законодавства,  а тому суд першої
інстанції,  з яким погодився апеляційний
суд,  обгрнутовано відмовив в задоволенні
позовних вимог про визнання акту прилюдних торгів недійсним.

При
цьому доводи касатора про те,  що
прилюдні торги були незаконними,  так як
спірне майно перебувало під податковою заставою,  є необгрунтованими,  оскільки прилюдні торги були проведені в
порядку виконання судового рішення про погашення заборгованості ВАТ ТВФ
"Вітіс" по податкам перед державою.

Слід
зазначити,  що після скасування судових
рішень господарського суду,  на підставі
яких ВАТ ТВФ "Вітіс" вважався власником спірного майна,  у ТОВ ТВФ "Таніка 2" виникло право
витребування майна із чужого незаконного володіння.

Однак,  відмовляючи у задоволенні позову в цій
частині,  суди також обгрунтовано
виходили із того,  що спірне майно не
може бути витребуване у ОСОБА_1.,
оскільки згідно ч. 2  ст.  145 ЦК
України,  в редакції 1963 року,  діючої на момент здійснення прилюдних
торгів,  витребування майна не
допускається,  якщо майно було продано в
порядку,  встановленому для виконання
судових рішень. Доказів про те,  що
ОСОБА_1. є недобросовісним набувачем у справі відсутні.

3.

Згідно
ч. 2  ст.  324 ЦПК
України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно
до вимог  ст.  335 ЦПК України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи
процесуального права і не може встановлювати або та вважати доведеними
обставини,  що не були встановлені в
рішенні чи відкинуті ним,  вирішувати
питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,  про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи,  що
оскаржувані судові рішення постановлені з додержанням норм матеріального та
процесуального права,  доводи касаційної
скарги не спростовують висновків суду,
підстави,  передбачені  ст.
338 ЦПК України для скасування оскаржуваних судових рішень відсутні.

Касаційна скарга підлягає відхиленню,
а оскаржувані судові рішення залишенню без змін.

Керуючись  ст.
ст.  332,  336 ЦПК України,  судова колегія з касаційного розгляду справ
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області

ухвалила:

Касаційну
скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова-виробнича фірма
"Таніка-2" відхилити.

Рішення
Ленінського районного суду м.  Запоріжжя
від 24 березня 2005 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області 07
липня 2005 року залишити без мін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.