АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

10 серпня 2007 року                                                                                          м.  Дніпропетровськ

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області
у складі: Віхрова В.
В.,  ТамакуловоїВ.
О.,  Красвітної Т. П.,

розглянувши
в касаційному порядку (відповідно до Закону України № 697-V від
22.02.2007) в попередньому судовому засіданні у місті Дніпропетровську цивільну
справу за позовами ОСОБА_1 до
ОСОБА_2,  ОСОБА_3 про відшкодування
майнової та моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
апеляційного суду Київської області від 22 жовтня 2004 року,  -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1. звернувся до
суду з позовами до ОСОБА_2  та ОСОБА_3.
про відшкодування майнової та моральної шкоди з тих підстав,  що вони,
як батьки ОСОБА_4,  який страждає
на епілепсію та,  не впоравшись з
керуванням велосипеду,  наїхав на
автомобіль,  належний позивачу на праві
власності,  завдавши йому
пошкоджень,  збитки від чого склали 2 983
гривні 02 коп.,  у зв'язку з чим позивач
також сплатила 165 гривень 60 коп.3а послуги експерта-оцінювача та чотири
гривні 20 коп.3а телеграму,  мають
відповідати за завдану шкоду,  а також на
відшкодування завданої моральної шкоди у зв'язку з пошкодженням майна позивач
просила стягнути 2 000 гривень.

Рішенням
Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2004 року
позов ОСОБА_1. про відшкодування майнової шкоди задоволено,  і на її користь стягнуто з ОСОБА_2  та ОСОБА_3.,  з
кожного окремо,  по 1 576 гривень 39
коп.,  а в задоволенні позову про
відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Рішенням
апеляційного суду Київської області від 22 жовтня 2004 року рішення місцевого
суду в частині задоволення позову про відшкодування майнової шкоди скасоване і
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.
відмовлено.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1. вказує
на неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального
права,  у зв'язку з чим просить ухвалити
нове рішення,  яким її вимоги
задовольнити за  ст.  450 ЦК УРСР 1963 року.

Колегія
суддів,  заслухавши
суддю-доповідача,  вивчивши матеріали
справи в межах касаційної скарги і позовних вимог,  заявлених у суді першої інстнції,  дійшла висновку,  що підстави для перегляду рішення
апеляційного суду та скасування чи зміни відсутні,  виходячи з наступного.

Судами
встановлено,  що 05.08.2003 о 17 год. 30 хв. на вулиці
Заярській у м.  Біла Церква біля будинку
16 ОСОБА_4.,  рухаючись на велосипеді
«Аїст»,  не впорався з керуванням
велосипеду і наїхав на автомобіль НОМЕР_1,
який належить позивачу на праві власності,  що стояв без руху на узбіччі проїжджої
частини. При цьому встановлено,  що під
час наїзду ОСОБА_4. не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними
внаслідок хвороби.

Суд,  визначаючи межі перегляду судового
рішення,  відзначає,  що у суді першої інстанції позивач заявляла
вимоги з підстав,  визначених  ст.
448 ЦК УРСР
1963 року та ч. 2  ст.  1186 ЦК
України,  у зв'язку з чим за жодних
обставин у цій справі позовні вимоги не можуть бути задоволені,  виходячи з підстав за  ст.
450 ЦК УРСР 1963 року. Разом з цим суд звертає увагу,  що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність
з використання,  утримання певних об'єктів,  що і створює таку небезпеку через
неможливість людиною вжити усіх запобіжних заходів до уникнення шкоди. Звідси,  експлуатація велосипеда такої небезпеки не
створює.

Справа №
33ц-281кс/07;                                                                                            6-27351
кс04

Головуючий
у першій інстанції:  Голуб А. В.                                                             Категорія: 40

Суддя-доповідач:
Biхpов
В. В.

Відповідно
до ч. 2  ст.  320 ЦПК України (1963 року) підставами
касаційного оскарження є порушення норм процесуального права і неправильне
застосування норм матеріального права.

Згідно з
п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК
України норми цього ЦК
застосовуються щодо цивільних відносин,
які виникли до набрання ним чинності,
лише до тих прав і обов'язків,
які продовжують існувати після набрання 01.01.2004 чинності цим ЦК або виникли
після цього моменту. Спірні правовідносини виникли до 01.01.2004,  і
ст.  ст.  448-449 ЦК
УРСР не передбачали за будь-яких умов відповідальності батьків психічнохворого
за завдану останнім шкоду. Відповідно,
суд апеляційної інстанції відповідно до
ст.  58 Конституції України
обгрунтовано дійшов висновку,  що
положення ч. 2  ст.  1186 ЦК
України до спірних відносин застосуванню не підлягають.

За
розгляду ж справи не встановлено,  що на
час завдання шкоди ОСОБА_4. визнаний у встановленому порядку недієздатним і над
ним встановлена опіка.

Таким
чином,  встановлено і це вбачається з
матеріалів справи,  що рішення
апеляційного суду ухвалене з суворим додержанням норм процесуального права та у
відповідності з нормами матеріального права і відсутні передбачені ч. 1  ст.
338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновків апеляційного суду не спростовують.

Керуючись,   ст.
ст.  332,  336,
342-345 ЦПК України,  колегія
суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1
відхилити.

Рішення
апеляційного суду Київської області від 22 жовтня 2004 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту оголошення,
остаточна і оскарженню не підлягає.