АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем   України

17
грудня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Миколаївської області в складі:

Базовкіної
Т.М.  ,
Мурлигіної О.Я.,
СлавгородськоїН.П.,

розглянувши в
попередньому судовому засіданні в м.
Миколаєві справу за позовом

ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про
припинення права на частку у спільному майні та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
визнання недійсним договору дарування,
скасування свідоцтва про право на спадщину за законом,  усунення перешкод в користуванні жилим
будинком за касаційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 01 листопада 2005 року та ухвалу апеляційного суду
Кіровоградської області від 24 січня 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

У
березні 2005 року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2   про припинення права відповідача на
13/50 частин житлового будинку АДРЕСА_1,
посилаючись на те,  що є власником
більшої частини вказаного будинку,  однак
разом з відповідачем не може спільно володіти майном,  оскільки між ними склалися неприязні
стосунки,  відповідач має незначну
частину в будинку,  яку не можна виділити
в окреме житлове приміщення,  та має інше
житло. Позивач просив стягнути з нього на користь ОСОБА_2   грошову компенсацію за 13/50 частин будинку,  а за ним
визнати право власності на цю частину будинку.

У червні
2005 року ОСОБА_2   звернувся із
зустрічною позовною заявою,  в якій
просив визнати недійсним договір дарування 12/25 частин вказаного будинку,  укладений 03 лютого 2003 року між ОСОБА_2.
іОСОБА_1  та зобов'язати ОСОБА_1. не
чинити перешкоди в користуванні будинком.
У вересні 2005 року він збільшив позовні вимоги та додатково просив
скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом на 13/50 частин вказаного
будинку від 03 грудня 2004 року,  яке
виданеОСОБА_1після смерті діда - ОСОБА_2

Рішенням
Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 01 листопада 2005 року,
залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від
24 січня 2006 року,  позов ОСОБА_1
задоволено. Право власності ОСОБА_2   на 13/50 частин спірного будинку
припинено. З ОСОБА_1. на
користь відповідача стягнуто 11100 грн. компенсації за вказану
частину,  а за позивачем визнано право
власності на 13/50 будинку. В задоволенні зустрічного позову відмовлено. Між
сторонами розподілені судові витрати.

У
касаційній скарзі ОСОБА_2   просить
скасувати судові рішення,  а справу
повернути на новий розгляд до суду першої інстанції,  посилаючись на невідповідність висновків
судів обставинам справи та неправильне застосування вимог матеріального і
процесуального права.

Справа №33ц-
903кс/07 Категорія 38

Головуючий у
першій інстанції: Циганаш І.А. Доповідач: Мурлигіна О.Я.

2

В
письмових запереченнях на касаційну скаргу ОСОБА_1 просить
відхилити касаційну скаргу.

Колегія
суддів дійшла висновку,  що підстави для
перегляду судових рішень відсутні,
виходячи з наступного.

Судами
встановлено,  що сторони є власниками
будинку № 70 по вул.  Родимцева в м.  Кіровограді.ОСОБА_1належить 37/50 частин у
будинку,  а Правденку В.М.  - 13/50.
На 12/25 частин ОСОБА_1. придбав право власності на підставі нотаріально
посвідченого договору дарування,
укладеного 03 лютого 2003 року між ним та його дідом ОСОБА_2 М. П.,  а на 13/50 частин будинку - на підставі
свідоцтва про право на спадщину за законом,
виданого позивачу 03 грудня 2004 року після смерті діда.

Дійшовши
висновку,  що при укладенні договору
волевиявлення дарувальника було направлено на безоплатне відчуженняОСОБА_1своєї
частини будинку,  та приймаючи до уваги
відсутність доказів,  які б
підтверджували недійсність угоди,  а
також порушення закону при видачі свідоцтва про право на спадщину за
законом,  місцевий суд відмовив в
задоволенні позовних вимог про визнання договору дарування недійсним та
скасування вказаного свідоцтва.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_1
про припинення права на частку ОСОБА_2  у спільному майні (будинку) та відмовляючи останньому в
задоволенні позовних вимог про усунення перешкод в користуванні будинком,  місцевий суд виходив з того,  що частка відповідача у будинку є
незначною,  її неможна виділити в
натурі,  спільне користування будинком
сторонами неможливе внаслідок існування між ними неприязних стосунків. Суд
врахував наявність у сторін іншого житла. Визначаючи розмір компенсації за
частку майна відповідача,  суд виходив з
ринкової вартості будинку.

Апеляційний
суд погодився з висновками суду першої інстанції та залишив його рішення без
змін.

Відповідно
до ч. 2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно  ст.
335 ЦПК України,  суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини,  що не були встановлені в рішенні суду,  чи відкинуті ним,  вирішувати питання про достовірність того чи
іншого доказу,  про перевагу одних
доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи,  що
судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального
права,  а також відсутні передбачені  ст.
338 ЦПК України підстави для скасування судових рішень.

Наведені у
касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів.

Керуючись  ст.
ст.  332,  336 ЦПК України та Законом України від 22
лютого 2007 р. № 697-У "Про внесення змін до Закону України "Про
судоустрій України" щодо забезпечення касаційного розгляду цивільних
справ",  колегія суддів судової
палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області,

УХВАЛИЛА:

Касаційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити,  а рішення Ленінського районного суду м.  Кіровограда від 01 листопада 2005 року та
ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 24 січня 2006 року
залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

судді
апеляційного суду Миколаївської області: