АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц -
1849                         Головуючий по
2007 рік                                                     суддя
Суддя-доповідач:Петренко
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року
вересня місяця 26 дня                                                               м.
Полтава

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в
складі:

Головуючого:     Петренка В.М.

Суддів: Акопян
В.І, Лобова О.А.

при секретарі:
Фадейкіній Н.Б.

з участю
адвоката ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2.,

представника
відповідачаОСОБА_3

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною
скаргою товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Астарта-Київ''

на рішення
Кобеляцького районного суду Полтавської області від 24 травня 2007 року,

по справі за
позовом ОСОБА_2 до
товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ ) фірма "Астарта-Київ"
про зміну формулювання причини звільнення, стягнення розрахунку при звільненні,
стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати належних коштів та
за затримку видачі трудової книжки,-

Колегія суддів,
заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_2
у лютому 2007 року звернувася до суду з позовом до відповідача у якому вказав,
що з 1 листопада 2005 року працював у ТОВ фірма "Астарта-Київ" на
посаді регіонального

менеджера. У
вересні 2006 року подав заяву про звільнення з роботи за згодою сторін. В
грудні 2006 року дізнався, що звільнений з 23 листопада 2006 року за власним
бажанням. З таким формулюванням звільнення не згоден. Просить визнати
формулювання звільнення неправильною, змінити на "звільнений за згодою
сторін п.1  ст.36 КЗпП України",
стягнути з відповідача на його користь невиплачену заробітню плату та грошову
компенсацію за невикористану відпустку, середній заробіток за час затримки
розрахунку та за затримку видачі трудової книжки, а також витрати на правову
допомогу в сумі 300 грн.

4 травня 2007
року позивач надав суду заяву про уточнення позовних вимог. Просив
зобов"язати відповідача змінити дату запису звільнення на дату видачі
трудової книжки - 20 квітня 2007 року, стягнути з відповідача на його користь
грошову компенсацію за невикористану відпустку в сумі 1716 грн.54 коп.,
середній заробіток за затримку розрахунку в сумі 14 847 грн., середній
заробіток за затримку видачі трудової книжки в сумі 12301 грн. 80 коп., 300
грн. за надання правової

допомоги та
20000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

23 травня 2007
року ОСОБА_2 надав суду уточнені позовні вимоги. Просив зобов"язати
відповідача змінити дату запису про звільнення на дату видачі трудової книжки -
11 квітня 2007 року, стягнути з відповідача середній заробіток за весь час
затримки у виплаті належних коштів в сумі 8740 грн. 45 коп., за затримку у
видачі трудової книжки в сумі 7894 грн. 60 коп., 300 грн. витрат понесених на
правову допомогу та 20 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням
Кобеляцького районного суду Полтавської області від 24 травня 2007 року позовні
вимоги задоволено. Стягнуто з ТОВ фірма "Астарта-Київ" на користь
ОСОБА_2 6 484 грн.85 коп. середньомісячної заробітньої плати за час вимушеного
прогулу пов"язаного із затримкою видачі трудової книжки та 7 048 грн. 75
коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а також
500 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди та 300 грн. за надання
юридичної допомоги, а всього 14 333 грн. 60 коп.

Зобов'язано ТОВ
фірма "Астарта-Київ" змінити дату звільнення ОСОБА_2. з роботи з
посади регіонального агронома управління сільськогосподарського виробництва за
ст. 38 КЗпП України з 23.11.2006 року на 4 квітня 2007 року, тобто на день
видачі трудової книжки, видавши відповідний наказ та внести відповідний запис
до трудової книжки ОСОБА_2.

Стягнуто з ТОВ
фірма "Астарта-Київ" на користь держави судовий збір 135 грн.34 коп.
( 6.484,85+7.048,75-позов про стягнення середнього заробітку) та 17 грн. (
позов про відшкодування моральної шкоди), а також 7 грн.50 коп. витрат за ІТЗ.

ТОВ фірма
"Астарта-Київ" не погодилось з таким рішенням суду.

В апеляційній
скарзі ТОВ фірма "Астарта-Київ" просить скасувати рішення суду першої
інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 в позові,
мотивуючи тим, що при ухваленні рішення судом порушено норми матеріального та
процесуального права.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення осіб, що беруть участь у справі в межах апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного
висновку.

Згідно   із
п.2   ч.1   ст.307
ЦПК  України   за
наслідками   розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати
рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

У відповідності
п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:невідповідність
висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального права.

Задовільняючи
позовні вимоги ОСОБА_2. в
частині стягнення 6 484 грн. 85 коп. середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні та 7 048 грн. 75 коп. за час вимушеного прогулу
пов»язаного з затримкою видачі трудової книжки, суд першої інстанції виходив із
доведеності вини відповідача у несвоєчасній виплаті належних йому при
звільненні сум та вини відповідача у затримці видачі трудової книжки.

Однак з такими
висновками не можна погодитись, оскільки суд дійшов їх з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до
вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом.

Обгрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених
тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Установлено, що
ОСОБА_2 знаходився у трудових відносинах з ТОВ фірма "Астарта-Київ",
прийнятий, згідно поданої ним заяви від 21 жовтня 2005 року наказ №104-к від 26
жовтня 2005 року, на посаду регіонального агронома в управління
сільськогосподарського виробництва. Звільнений з посади за ст.38 КЗпП України,
за власним бажанням з 23 листопада 2006 року наказом № 126-к .

(а.с. 62, 63).

Згідно ст. 1 16
КЗпП України при звільненні працівника, виплата всіх сум, що належать йому від
підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо
працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені
не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про
розрахунок.

Оскільки, як
встановлено судом в день звільнення ОСОБА_2 не працював, відповідач, як того
вимагає закон, листом від 6.12 2006 року повідомив ОСОБА_2. про його
звільнення з роботи, в необхідності з'явитись до офісу фірми для отримання
розрахункових та трудової книжки.

(а.с.7).

Ст.117 КЗпП
України передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним
органу належних працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу,
при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні
виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день
фактичного розрахунку.

Частина 4 ст.24
Закон України «Про оплату праці» передбачає виплату заробітної плати через
установи банків, за письмовою заявою працівника.

Як вбачається із
матеріалів справи, вимогу про розрахунок ОСОБА_2 надіслав по пошті 11 грудня
2006 року у якій просив перерахувати розрахункові кошти на інший картковий
рахунок в банк не вказавши для цього всі необхідні реквізити, а саме місцезнаходження
та МФО банку .

(а.с.5).

Відповідно до
Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті,
затвердженої постановою Правління Національного банку України 21 січня 2004
року №22, якою регламентується порядок проведення безготівкового розрахунку,
відсутність хоча б одного із

реквізитів,
заповнення якого передбачено інструкцією, виключає можливість проведення
банківських операцій роботодавцем-платником ( відповідачем по справі) по
перерахуванню позивачу розрахункових сум, які належали йому при звільненні.

На підставі ч.3
ст.212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

В судовому
засіданні апеляційної інстанції встановлено, що заробітну плату позивачу
ОСОБА_2відповідача перераховував на картковий рахунок в «Аваль-банк », а отже
відповідачу він був відомий. Тому посилання відповідача на те, що він не міг
прерахувати кошти через банк суд знаходить необгрунтованими.

На підставі вимог
ч.1 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених   позовних вимог і на підставі доказів сторін
та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як встановлено
судом затримка у виплаті розрахунку складає (з дня пред"явлення позивачем
вимоги про виплату, з 11 грудня 2006 року і по 11 квітня 2007 року -
перерахування коштів по пошті) 85 робочих днів (грудень 2006 p.- 15,2007р.
січень-21,лютий-20,березень-21, квітень-8).

Згідно наявного
у справі розрахунку наданого відповідачем і цього не заперечив позивач
середньоденна заробітна плата ОСОБА_2.
складає 56 грн. 39 коп..

(а.с.41).

А отже на
користь позивача з відповідача необхідно стягнути (56,39x85) 4793 грн. 15 коп.
середньомісячної зарплати за затримку виплати розрахунку.

Відповідно ч.4
ст. 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або
уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь
час вимушеного прогулу.

На підставі
підпункту 2 п.4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на
підприємствах, в установах і організаціях, пересилання трудової книжки поштою з
доставкою на зазначену адресу допускається лише за згодою працівника.

Із матеріалів
справи вбачається, що в особовій картці працівника ОСОБА_2 вказана АДРЕСА_1

Згідно наявної в
особовій справі, яка знаходится у віділі кадрів підприємства, ксерокопії
паспорта позивача він зареєстрований (прописаний) вАДРЕСА_2. (а.с. 59, 61).

У своїй заяві
від 11.12.2006 року ОСОБА_2 просить трудову книжку направити йому цінним
листом, не зазначивши конкретної адреси, на яку надсилати книжку.

(а.с.5, 52).

Згідно ст.19
Конституції України правовий порядок в Україні грунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено
законодавством.

Зважаючи на те,
що позивач у своїй заяві від 11 грудня 2006 року про направлення трудової
книжки, не зазначив, як того вимагає інструкція по веденню трудових книжок,
адреси на яку надсилати трудову книжку, а особова справа містить декілька адрес
місця проживання позивача, в

різних областях
України (АДРЕСА_2 таАДРЕСА_1 ) відповідач був позбавлений можливості виконати
його вимогу належним чином.

За таких
обставин, колегія суддів вини підприємства у затримці видачі трудової книжки не
вбачає, а отже позов в цій частині не обгрунтований і задоволенню не підлягає.

Як встановлено
судом, розрахункова сума була прерахована позивачу згідно поданої ним заяви від
6 квітня 2007 року, у якій він зазначив адресу поштовим переказом.

Після виконання
позивачем ОСОБА_2  вимог інструкції по веденню
трудових книжок, за його заявою у якій він зазначив адресу трудова книжка
надіслана по пошті.

(а.с.47, 48).

В ч.1 ст.60 ЦПК
України сказано, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи те,
що позивач ОСОБА_2 не надав, а судом не добуто доказів вини підприємства у
затримці видачі трудової книжки, колегія суддів не вбачає підстав для
задоволення позову в цій частині та в частині позову про зміну дати звільнення.

Відповідач,
навпаки, в запереченні позову, посилаючись на законодавство про працю та інші
нормативно-правові акти, що регулюють вказані спірні правовідносини, довів
відсутність його (роботодавця) вини у затримці видачі трудової книжки.

За таких
підстав, коли позивач не добросовісно використовуючи норми трудового
законодавства, не з»явився особисто за отриманням розрахункових сум, а в заяві
про перерахування коштів на рахунок банку не вказав всі необхідні для
проведення цієї банківської операції реквізити,

передбачені
вищезазначеною інструкцією, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_2
тим самим сприяв тому, що підприємство несвоєчасно провело з ним виплати
розрахункових сум.

За встановлених
судом обставин, ОСОБА_2 не довів заподіяння йому моральної шкоди діями
відповідача пов"язаними з затримкою розрахунку, а тому колегія суддів
приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди не
підлягають задоволенню.

Вимоги в частині
стягнення 300 грн. понесених витрат за надання юридичної допомоги грунтуються
на чинному законодавстві і підлягають задоволенню.

Оскільки рішення
суду першої інстанції постановлено з істотними порушеннями норм матеріального
та процесуального права, воно підлягає скасуванню з постановлениям нового рішення.

Керуючись ст.ст.303,
304, п.2 ч.1 ст.307, п.3,4 ч.1 ст.309, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів ,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Астарта-Київ"
задовольнити частково.

Рішення
Кобеляцького районного суду Полтавської області від 24 травня 2007 року
скасувати та постановити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до товариства з
обмеженою відповідальністю фірма "Астарта-Київ" про зміну
формулювання причини звільнення, стягнення розрахунку при звільненні,

стягнення середнього
заробітку за весь час затримки виплати належних коштів та за затримку видачі
трудової книжки - задовільнити частково.

Стягнути із
товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Астарта-Київ" на
користь ОСОБА_2 4793
грн. 15 коп. середньомісячної заробітньої плати за час затримки з виплатою

розрахункових
сум, 300 грн. понесених витрат за надання юридичної допомоги, а всього 5103
грн. 15 коп.

В решті позову
відмовити.

Стягнути з ТОВ
фірма "Астарта-Київ" на користь держави 59 грн.50 коп. судового збору
(державного мита) та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в суді.

Ухвалу
Кобеляцького районного суду Полтавської області від 4 травня 2007 року про
накладення арешту на майно товариства з обмеженою відповідальністю фірма
"Астарта-Київ" м.Київ на суму 48 000 грн. - скасувати.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено шляхом подачі
касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили
безпосередньо до Верховного Суду України.