Справа №2-1013/2006 p.
№ 2-898/2007 p.
РІШЕННЯ

Іменем  України

06 червня 2007
року. Крюківський районний суд м.
Кременчука Полтавської області в складі: судді Кобзія Б.І.,  при секретарі Сердюк Т.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.  Кременчуці
цивільну справу за позовом Холдингової компанії ВАТ „АвтоКрАЗ" до фізичної
особи ОСОБА_1 про стягнення боргу за навчання, -

ВСТАНОВИВ:

Холдінгова
компанія ВАТ „АвтоКрАЗ"
звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1,
в якому просила постановити рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь
холдингової компанії ВАТ „АвтоКрАЗ"
витрати за навчання в сумі 10520
грн.,  суму сплаченого держмита в
розмірі 105 грн. 20 коп. та витрати
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.

В
судовому засіданні представник позивача ХК ВАТ „АвтоКрАЗ" позовні вимоги підтримав у повному
обсязі,  суду пояснив,  що 26.06.2000
року було укладено договір №
200-ЕК-026 між холдинговою компанією ВАТ „АвтоКрАЗ",  Кременчуцьким
державним політехнічним університетом та ОСОБА_1 про навчання останнього в КДПУ
по спеціальності - економіка
підприємства. Термін навчання 4 роки,
вартість навчання 2630 грн. на рік.

09.08.2001
року між позивачем,  ХК „АвтоКрАЗ"
та КДПУ було укладено доповнення № 1 до договору № 200-ЕК-026 від 26.06.2000
року. Відповідно до п.3.2.5 доповнення №
1 ОСОБА_1 після закінчення навчання повинен відпрацювати у позивача три
роки,  а у разі відмови відпрацювати -повернути гроші
у розмірі вартості витрат за всі роки навчання.

Холдингова
компанія ВАТ „АвтоКрАЗ",  виконуючи належним чином зобов"язання по
договору,  за період з 2000 року по 2004 рік сплатила 10520 грн.,  що підтверджується листом № 12-10/161 від 16.02.2005 року.

Відповідач
ОСОБА_1 протягом всього терміну навчання не заперечував проти умов договору та
не наполягав на їх зміні,  що свідчить
про те,  що він був згоден з п. 3.2.5 доповнення № 1 до договору № 200-ЕК-026 від 26.06.2000 року,  тобто був згоден повернути кошти,  витрачені позивачем на його навчання у
випадку відмови відпрацювати у ХК ВАТ „АвтоКрАЗ"
три роки.

Після
закінчення навчання на адресу ОСОБА_1 направлявся лист № 478 від 17.10.2003 року з проханням
з"явитися в Холдінгову компанію „АвтоКрАЗ"
для працевлаштування або повернути витрачені на його навчання кошти,  який залишився без відповіді. До теперішнього
часу ОСОБА_1 для працевлаштування не з"явився,  грошові кошти,  витрачені на оплату його навчання,  холдинговій компанії ВАТ „АвтоКрАЗ" не повернув.
Просив позов ХК «АвтоКрАЗ» задовільнити у повному обсязі.

Відповідач
ОСОБА_1 позовні вимоги ХК ВАТ „АвтоКрАЗ" не визнав у повному обсязі,  суду пояснив,
що 26.06.2000 року було укладено договір № 200-ЕК-026 між ним,  холдинговою компанією „АвтоКрАЗ" і Кременчуцьким
державним політехнічним університетом про його навчання в КДПУ по спеціальності
- економіка
підприємства. Термін навчання 4
роки,  вартість навчання 2630 грн. на рік. 09.08.2001 року між
ним,  ХК „АвтоКрАЗ" та КДПУ було укладено доповнення № 1 до договору № 200-ЕК-026 від 26.06.2000 року. Відповідно
до п.3.2.5 доповнення №
1 він після закінчення навчання повинен був відпрацювати у позивача три
роки,  а у разі відмови повернути гроші у
розмірі вартості витрат за всі роки навчання. У кожної із сторін в договорі
були обумовлені як права,  так і
обов»язки,  а саме КДПІ - готувати
фахівця,  студентові ОСОБА_1 - навчатись
на «добре» та «відмінно»,  ХК ВАТ
«АвтоКрАЗ» - своєчасно сплачувати кошти КДПУ за навчання та підготовку фахівця.
КДПІ чітко виконував свої зобов'язання по навчанню і підготовці фахівця.
Студент ОСОБА_1 також сумлінно виконував свої обов'язки,  що підтверджується копію диплома спеціаліста
з відзнакою ТА № 28096849. Що ж стосується третьої сторони - ХК ВАТ
«АвтоКрАЗ»,  то вона нехтувала виконанням
своїх зобов'язань шляхом систематичного невчасного внесення коштів на
розрахунковий рахунок КДПІ за навчання і підготовку фахівця,  а потім і зовсім перестала їх сплачувати. У
зв'язку з цим студента ОСОБА_1 двічі правомірно,  керуючись п.3.3.1 «Договору № 200-ЕК-206 від
26.06.2000 року » відраховували з вузу,
що підтверджується довідкою КДПУ №
4-

113/07
від 15.05.2007року. В свою чергу ХК «АвтоКрАЗ»
стверджує,  що нею небули порушені
умови договору,  чим вводить суд в оману
і наголошує на те,  що термін навчання по
договору № 200-ЕК-206
від 26.06.2000 року
складає чотири роки. В дійсності,  ж ХК
ВАТ «АвтоКрАЗ» свідомо вводить суд в оману,
адже в договорі вказаний відомий загальнодержавний шифр спеціальності
7.050107 -економіка підприємства,  за
освітньо-кваліфікаційним рівнем - спеціаліст з терміном навчання п 'ять років.
Якщо ж в договорі зазначається шифр спеціальності 6.050107 - економіка
підприємства,  за
освітньо-кваліфікаційним рівнем - бакалавр,
то термін навчання становить чотири роки. Це наочно можливо побачити в
прикладених до даних пояснень двохсторонніх договорах між ОСОБА_1 і КДШ,  а саме договір № 200-ЕК-206 від 04 листопада
2003року (спеціальність 6.050107 - економіка підприємства,  за освітньо-кваліфікаційним рівнем -
бакалавр) і договір № 200-ЕК-026 від 26 серпня 2004року (спеціальність 7.050107
- економіка підприємства за освітньо-кваліфікаційним рівнем -спеціаліст).

Вчинки
ХК «АвтоКрАЗ» виглядають
непослідовними. Якщо по її версії,
термін навчання складав по договору № 200-ЕК-206 від 26.06.2000 року
чотири роки,  то логіка речей передбачала
б виникнення претензій до ОСОБА_1 після чотирьох років навчання. Але ХК «АвтоКрАЗ» виждала,  коли ОСОБА_1 вивчився за власні кошти по
двохсторонніх договорах,  спочатку на
бакалавра,  а потім на спеціаліста (шифр
спеціальності 7.050107) і
свідомо,  знаючи,  що договір розірваний,  подає на суд.

Тому
природно,  що враховуючи систематичні
грубі порушення ХК ВАТ «АвтоКрАЗ»
договірних зобов'язань та з метою уникнення стресових ситуацій,  морального пригнічення та моральної шкоди і
остаточного відрахування з вузу,  позивачем
було прийнято правомірне рішення про розірвання вищезгаданого договору (№ 200-ЕК-026 від
26.06.2000року) про підготовку фахівця і перейти на прямі договірні відносини з
КДПУ на підготовку фахівця за рахунок власних коштів.

Для
остаточного розриву трьохстороннього договору про підготовку фахівця,  ОСОБА_1 написав відповідну заяву і прийшов 4 листопада
2003року у відділ підготовки кадрів ХК «АвтоКрАЗ».
Працівники відділу сказали,  що вони
заяви прийняти не можуть,  треба
вирішувати це питання з Заступником Голови Правління ХК «АвтоКрАЗ» з соціальних
питань та персоналу ОСОБА_2

Зустрівшись
в той же день з ОСОБА_2,  позивач вручив
їй заяву про розірвання згаданого договору. Копія даної заяви від 04.11.2003 року про
розірвання договору долучена до письмових пояснень.

ОСОБА_2
уважно вивчила заяву про розірвання договору і почала запевняти,  що в подальшому ХК «АвтоКрАЗ» не буде порушувати
своїх зобов'язань по договору і просила позивача ще подумати про подальшу
співпрацю. Але він аргументовано їй відмовив у подальших договірних відносинах
з ХК «АвтоКрАЗ». На останок
ОСОБА_2,  чемно вибачилась перед
ним,  і просила ще трохи подумати. Та він
був рішуче налаштований на розрив договору.

Таким
чином,  ОСОБА_1 відразу ж уклав новий
двохсторонній «Договір № 200-ЕК-026 від 04.11.2003року про підготовку фахівців
у КДПУ за рахунок власних коштів особи» по спеціальності 6.050107 - економіка
підприємства,  за освітньо -
кваліфікаційним рівнем - бакалавр. В подальшому він уклав ще один «Договір №
200-ЕК-026 від 26.08.2004року про підготовку фахівця у КДПУ» по спеціальності
7.050107 - економіка підприємства,  за
освітньо-кваліфікаційним рівнем - спеціалі ст.
Копії вказаних договорів долучено до письмових пояснень.

Відносно
ХК «АвтоКрАЗ»,  то відповіді від неї на
заяву від 04.11.2003року позивач і до цього часу не отримав,  що,
власне,  автоматично робить
розірвання договору про підготовку фахівця № 200-ЕК-026 від 26.06.2000 року як
де-факто так і де-юре.

Тому,  не зовсім логічно і ясно,  на яких підставах більш як три роки після
розірвання і припинення дії договору № 200-ЕК-026 від 26.06.2000 року,  виникають у ХК ВАТ «Автокраз» до

нього якісь претензії. Вважає претензії ХК «АвтоКрАЗ» і постанову про
виконавче провадження від 26.03.2007року
про стягнення з ОСОБА_1 10655,
20 грн. абсолютно безпідставними і просить позовні вимоги ХК «АвтоКрАЗ» залишити без
задовільнення.

Представник
3-ї особи
Кременчуцького державного політехнічного університету в судове засідання не
з»явився. Про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.
Письмово суд увідомив,  що ні у позивача ,
ні у відповідача ніяких претезній до третьої особи немає.
КДПУ у свою чергу ніяких претензій не має до сторін по справі,  а тому просить розглянути позов у відсутність
КДПУ.

Свідок
ОСОБА_3 суду пояснив,  що відповідач
ОСОБА_1 є його сином.  Раніше ОСОБА_3
працював начальником відділу управління майном Холдингової компанії ВАТ
„АвтоКрАЗ" і звернувся до керівництва підприємства з проханням виділити
кошти на навчання сина. 26.06.2000 року було укладено договір № 200-ЕК-026 між
Холдінговою компанією „АвтоКрАЗ",
Кременчуцьким державним політехнічним університетом та його сином
ОСОБА_1 про навчання останнього в КДПУ по спеціальності - економіка
підприємства. Термін навчання 5
років,  вартість навчання 2630 грн. на рік. В
подальшому почалася затримки в оплаті навчання сина,  що призвело до виключення сина з інституту. У
2003 році,  коли відбулась чергова затримка оплати,  син розірвав укладений раніше договір. У 2003 році між сином
та КДПК було укладено двохсторонній договір,
після чого оплата за навчання сина проводилася за його особисті кошти.

Суд,  вислухавши пояснення сторін,  свідка,
дослідивши матеріали справи,
приймає до уваги слідуюче.

26.06.2000 року було
укладено договір № 200-ЕК-026
між холдінговою компанією ВАТ „АвтоКрАЗ",  Кременчуцьким державним політехнічним університетом та
ОСОБА_1 про навчання останнього в КДПУ по спеціальності - економіка
підприємства. Термін навчання 4 роки,
вартість навчання 2630 грн. на рік.

09.08.2001
року між позивачем,  відповідачем та КДПУ
було укладено доповнення № 1 до договору № 200-ЕК-026 від 26.06.2000 року.
Відповідно до п.3.2.5 доповнення №
1 ОСОБА_1 після закінчення навчання повинен відпрацювати у позивача три
роки,  а у разі відмови повернути гроші у
розмірі вартості витрат за всі роки навчання.

Холдінгова
компанія ВАТ „АвтоКрАЗ",  виконуючи належним чином зобов"язання по
договору,  за період з 2000 року по 2004 рік сплатила 10520 грн.,  що підтверджується листом № 12-10/161 від 16.02.2005 року.

Відповідач
ОСОБА_1 протягом всього терміну навчання не заперечував проти умов договору та
не наполягав на їх зміні,  що свідчить
про те,  що він був згоден з п. 3.2.5 доповнення № 1 до договору № 200-ЕК-026 від 26.06.2000 року,  тобто був згоден повернути кошти,  витрачені позивачем на його навчання у
випадку відмови працювати у позивача три роки.

17.10.2005 року Відповідачу
направлявся лист №478-86
з проханням з'явитися в управління з персоналу Позивача для
працевлаштування за спеціальністю або повернути кошти,  сплачені позивачем за його навчання. Цей лист
був залишений без відповіді. Позивач для працевлаштування не з'явився,  а кошти у розмірі вартості його навчання не
повернув.

До
теперішнього часу ОСОБА_1 для працевлаштування не з"явився,  грошові кошти,  витрачені на оплату його навчання,  позивачу не повернув.

Відповідно
довідки КДПУ №12-10/161 від 16.02.05 ХК «АвтоКрАЗ» сплатила кошти
за навчання відповідача в сумі 10
520, 00 грн.,  отже його
зобов'язання по договору були належним чином виконані.

Відповідно
до  ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами. Згідно
ст.  526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. У
відповідності до  ст. б 10 ЦК України
порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням
умов,  визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Згідно  ст.  525
ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Дійсно,  як вказує відповідач у поясненні,  в договорі були обумовлені як права,  так і обов'язки сторін,  але у перерахованих обов'язках відповідач не
вказав його обов'язок,  згідно п. 3.2.5 Доповнення   №1   до
договору  №200-ЕК-026   від   26.06.2000   року,    після
закінчення   навчання

відпрацювати
у позивача три роки,  а у разі відмови - повернути
позивачу гроші у розмірі вартості за всі роки навчання.

За
навчання відповідача ХК ВАТ «АвтоКрАЗ»
було сплачено 10
520, 00 грн.,  що
підтверджено листом КДШ №12-10/161
від 16.02.2005 року.

Пунктом 5.3 договору
№200-ЕК-026 від 26.06.2000
року передбачено,  що умови договору
змінюються за згодою сторін,  що
оформлюється додатком до цього договору. Крім того,   ст. 525 ЦК України передбачено,  що одностороння відмова від зобов'язання не
допускається,  а відповідно до  ст. 651
ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою
сторін.

У
відповідності з п.3  ст.  653
ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання припиняються з моменту
досягнення домовленості про розірвання договору. Згідно  ст. 654 ЦК України розірвання договору
вчиняється в такій самій формі,  що й
договір,  а оскільки,  як зазначає і сам відповідач у мотивованому
поясненні,  досягнення згоди щодо
розірвання договору не було,  та воно не
вчинено у формі,  передбаченій
законом,  то і договір автоматично розірваним
вважати не можна.

При
таких обставинах суд вважає позов Холдінгової компанії ВАТ „АвтоКрАЗ" підлягаючим
задовільненню.

Керуючись  ст.
ст.  10, 60, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК
України,   ст.  ст. 525,
526, 527, 529,
610, 651, 653 ЦК України,  суд, -

РІШИВ:

Позов
Холдінгової компанії ВАТ „АвтоКрАЗ"
до ОСОБА_1 про стягнення боргу за навчання задовільнити.

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь Холдінгової компанії ВАТ „АвтоКрАЗ" витрати за навчання в сумі 10520 грн.,  сплачене державне мито в сумі 105 грн. 20 коп. та сплачені
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів
апеляційної скарги або в порядку ч.4  ст.
295 ЦПК України.