Справа № 22ц
-1738/2007 р.                              Головуючий у першій
інстанції - Висоцька М. В.
Доповідач - Лазоренко М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 грудня 2007 року
місто Чернігів

Апеляційний суд
Чернігівської області у складі:

головуючого-судді:      Литвиненко І.В.

суддів:      Лазоренка М. І.,   Скрипки А.А.

при
секретарі:     Рябчук С. В.

за участю:   ОСОБА_1,   ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3,   ОСОБА_4 ,   ОСОБА_5 ,   ОСОБА_6

розглянув
у відкритому судовому засіданні в м.
Чернігові цивільну справу за апеляційними скаргами СПД ОСОБА_1 та СПД
ОСОБА_7  на рішення Семенівського
районного суду Чернігівської області від 05.10.2007 року у справі за позовом
СПД ОСОБА_1 до ОСОБА_8,   ОСОБА_9,   ОСОБА_3,
ОСОБА_4,   ОСОБА_5 про відшкодування
матеріальної шкоди та за сумісним позовом третьої особи,   яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_7 до
ОСОБА_4,   ОСОБА_5  про відшкодування матеріальної шкоди

встановив:

У липні
2007 року позивач звернулася з позовом до   ОСОБА_8 про відшкодування заподіяної йому
матеріальної шкоди  при  виконання трудових обов'язків,   та просив стягнути   з відповідача 2110,  74 грн.,
обґрунтовуючи свої позовні вимоги так.

11.07.2007
року в магазині „Ескорт",   де він
здійснює підприємницьку діяльність була виявлена нестача матеріальних цінностей
у сумі 10553,  69 грн. У магазині
працювало п'ять працівників з якими було укладено договір про повну колективну
матеріальну відповідальність. Частину нестачі,
яку повинен відшкодувати кожен працівник-2110,  74 грн.,
продавець ОСОБА_8 відшкодовувати відмовилась. Посилаючись на зазначені
обставини ,   позивач на підставі  ст.
134,    ст.  135-2 КЗпП просив про задоволення позовних
вимог.

2

Ухвалою
від 06.09. 2007 року суд притягнув до участі у справі в якості співвідповідачів
інших працівників магазину ОСОБА_4,
ОСОБА_3,   ОСОБА_5  та ОСОБА_9

Ухвалою
від 12.09.2007 року суд СПД ОСОБА_7
залучив до участі у якості третьої особи,   яка заявляє самостійні вимоги з правами та
обов'язками позивача й об'єднав її вимоги до ОСОБА_4  та ОСОБА_5
про відшкодування заподіяної шкоди при виконання трудових обов'язків в
одне провадження первісний позов СПД ОСОБА_1

СПД
ОСОБА_7  свої позовні вимоги
обґрунтовувала тим,   що 11.07.2007 року
в магазині „Ескорт",   де вона також
здійснює підприємницьку діяльність була виявлена нестача матеріальних цінностей
по її відділу у сумі 4221,  48 грн.. Так
як у її відділі працювало два працівника з якими було укладено договір про
повну колективну матеріальну відповідальність,
вона видала розпорядження про покриття матеріальної шкоди матеріально
відповідальними особами в рівних частинах на кожного працівника по 2110,   74 грн. Продавець ОСОБА_4  добровільно відшкодувала тільки 1166,  89 грн.,
а ОСОБА_5  - 901,  45 грн.,
решту суму нестачі третя особа просила з них стягнути на підставі  ст.
134,    ст.  135-2 КЗпП.

В
подальшому СПД ОСОБА_1  змінив позовні
вимоги й зазначив,   що в магазині
„Ескорт" по його відділу була виявлена нестача матеріальних цінностей на
суму 6332,  21 грн.. Оскільки ОСОБА_9
добровільно відшкодувала свою частку заподіяної шкоди в сумі 2110,   74 грн.,
ОСОБА_3 добровільно відшкодувала частину шкоди в сумі 1090,  53 грн.,
а ОСОБА_8 відмовилась відшкодовувати 2110,   74 грн.,
він просив з стягнути з останньої 2110,
74 грн. та з ОСОБА_3 - 1020,  21
грн.,   а також просив стягнути з ОСОБА_8
81 грн. судових витрат.

Рішенням
Семенівського районного суду Чернігівської області від 05.10.2007 року позовні
вимоги СПД ОСОБА_1 задоволені частково. З ОСОБА_8 на його користь у
відшкодування заподіяної матеріальної шкоди стягнуто 379 грн. 96 коп. та 16
грн. у відшкодування понесених судових витрат. В іншій частині позовних вимог
відмовлено за відсутністю підстав задоволення.

У
задоволенні сумісного позову третьої особи,
яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_4  та ОСОБА_5 про відшкодування шкоди відмовлено
за відсутністю підстав задоволення.

В
апеляційних скаргах СПД ОСОБА_1  та СПД
ОСОБА_7  зазначають,   що рішення суду є необгрунтованим,   яке підлягає скасуванню та просять винести
нове рішення яким їх позовні вимоги задовольнити.

3

Апелянти
наголошували на тому,   що ними були
створені належні умови для збереження матеріальних цінностей в магазині.
Посилання суду на те,   що в одному
магазині працювали продавці двох підприємців,
наявні два комплекти ключів від магазину та те,   що працівники затримувались на роботі до 20
годин,   не можуть бути підставами до зменшення
розміру відшкодування. Також апелянти вважають,   що у суду не було підстав для зменшення
розміру відшкодування до розміру середньомісячного заробітку працівників.

В своїх
запереченнях на апеляційні скарги відповідачі ОСОБА_3,   ОСОБА_5
,   ОСОБА_4  та представник відповідача ОСОБА_8 ОСОБА_6
зазначають,   що позивачами не були
створені належні умови для зберігання товарно - матеріальних цінностей,   оскільки продавці обох підприємців мали
необмежений доступ до товарів підприємця з яким не перебували у трудових
відносинах. Також ключі від магазину були в обох підприємців.

Крім
того,   позивачі не надали суду
зрівняльні відомості які б вказували якого саме товару не вистачає.

Заслухавши
суддю - доповідача,   пояснення сторін та
їх представників,   дослідивши матеріали
справи та обговоривши доводи апеляційної скарги,   суд вважає,
що апеляційна скарга підлягає задоволенню,   а рішення суду скасуванню,   виходячи з наступного:

Частково
задовольняючи позовні СПД ОСОБА_1 та відмовляючи третій особі,   яка заявляє самостійні вимоги СПД ОСОБА_7 у
задоволенні сумісного позову,   суд 1
інстанції виходив з того,   що за
матеріалами справи є доведеним факт нестачі товарно-матеріальних цінностей у
СПД ОСОБА_1 та СПД ОСОБА_7 ,   який
виявлений за наслідками інвентаризації від 11.07.2007 року в сумі відповідно
6332,  21 грн. та 4221,  48 грн.,
але враховуючи,   що шкода стала
наслідком не лише винної поведінки працівника,
але й відсутністю умов,   що
забезпечують збереження матеріальних цінностей,   суд дійшов висновку,   що розмір відшкодування повинен бути
зменшений до розміру середньої місячної заробітної плати відповідачів.

Враховуючи,   що відповідачка ОСОБА_8 не відшкодовувала
шкоду,   а інші працівники шкоду
відшкодували частково,   на суму більшу
ніж їхня середня заробітна плата,   суд
стягнув з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1
379 грн.96 коп.,   а в задоволенні    інших
позовних вимог відмовив.

Суд 1
інстанції вірно встановив,   що
проведеною у магазині інвентаризацією
від 11.07.2007 року   по СПД   ОСОБА_1
виявлена

4

нестача
товарно - матеріальних цінностей,   а
також наявність у діях продавців магазину вини - незабезпечення цілості
товарно-матеріальних цінностей.

Проте з
висновком суду,   що заподіяна шкода
стала наслідком відсутністю умов,   що
забезпечують збереження матеріальних цінностей,   апеляційний суд погодитись не може,   оскільки судом встановлено,   що між відповідачами ОСОБА_8,   ОСОБА_3 та СПД ОСОБА_1  були укладені трудові угоди №32 від
23.03.2007 року та відповідно №21 від 20.02.2007 року,   згідно яких відповідачі працювали у
приватного підприємця на посаді продавців. Між позивачем та відповідачами,   як членами колективу/ бригади/ був укладений
договір про повну колективну матеріальну відповідальність від 1.12.2006
року,   відповідно до якого колектив
бригади магазину "Ескорт" взяв на себе колективну матеріальну
відповідальність за незабезпечення матеріальних цінностей переданих їм для
продажу.

Укладання
наведеного договору узгоджується зі
ст.  135-2 КЗпП України,   відповідно до якої,   при спільному виконанні працівниками окремих
видів робіт,   зв'язаних із
зберіганням,   обробкою,   продажем,
перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм
цінностей,   коли неможливо розмежувати
матеріальну відповідальність кожного працівника і укласти з ним договір про
повну матеріальну відповідальність,
може запроваджуватись колективна (бригадна) матеріальна
відповідальність.

Відповідно
до п.9 договору позивач створив необхідні умови для робити колективу бригади та
забезпечення зберігання дорученого їм майна. Як вбачається з матеріалами справи
відповідачі,   як члени колективу,   працювали у обладнаному торговому приміщенні
- магазині,   для зберігання товару мали
складське приміщення. Наведені приміщення членами колективу бригади,   після закінчення роботи магазину,   закривались на замки. У неробочий час
магазин та складське приміщення забезпечувались охороною.

Доводи
відповідачів,   що у магазині позивачем
не були забезпечені умови для зберігання товарно-матеріальних цінностей,   суд 1 інстанції безпідставно взяв до
уваги,   оскільки вони не підтверджені
належними доказами,   а відповідно до  ст.
ст.  10,   60 ЦПК України,   кожна сторона повинна довести ті
обставини,   на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею
134 КЗпП України передбачені         випадки
повної матеріальної

відповідальності.

Зокрема,   ч.1
п.5  ст.  134 КЗпП України      передбачає,   що
відповідно до

законодавства  працівники несуть матеріальну          відповідальність   у
повному

5

розмірі
шкоди,   заподіяної з їх вини
підприємству,   установі,   організації,   у випадках,
коли шкоди завдано нестачею.

Відповідно
до п.12 договору про колективну матеріальну відповідальність від 01.12.2006
року,   підставою для притягнення членів
колективу до матеріальної відповідальності є матеріальна шкода заподіяна
розкраданням,   нестачею,   умисним знищенням матеріальних
цінностей,   що підтверджується
інвентаризаційними документами.

Нестача
товарно - матеріальних цінностей на суму 6 332,   21грн. по відділу СПД ОСОБА_1
підтверджується зрівняльною відомістю №7 від 12.07.2007 року та іншими
інвентаризаційними документами.

За таких
обставин у суду першої інстанції не було передбачених законом підстав для
зменшення розмір відшкодування до рівня середньої заробітної плати працівників.

Відповідно
до  ст.
34 ЦПК України треті особи,   які
заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору,   можуть вступити у справу до закінчення
судового розгляду,   пред'явивши позов до
однієї чи обох сторін.

СПД
ОСОБА_7 ,   як третя особа,   10.09.2007 року подала до суду позовну заяву
в якій викладені вимоги про стягнення зі ОСОБА_4  та ОСОБА_5 матеріальної шкоди ,   яка заподіяна нестачею по її відділу в сумі
4221,  48 грн.

СПД
ОСОБА_1 раніше заявив позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_8 та ОСОБА_3
матеріальної шкоди,   яка заподіяна
нестачею по його відділу на суму 6332,
21 грн..

Як
вбачається з наведеного вимоги ОСОБА_7
про стягнення зі ОСОБА_4  та
ОСОБА_5 заподіяної їй шкоди не стосуються 6332,
21 грн..,   які просив стягнути
ОСОБА_1

Оскільки
відповідно до  ст.  34 ЦПК України третя особа може заявити
вимоги лише щодо предмету спору,   а
вимоги ОСОБА_7  стосовно 6332,  21 грн.. не заявляла,   то її вимоги не підлягають задоволенню.

Проте
суд 1 інстанції на наведені обставини та вимоги процесуального закону уваги не
звернув і в порушення вимог  ст.  34 та ч.1
ст.  126 ЦПК України залучив до
участі у справі у якості третьої особи,
яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_7 ,
з правами та обов'язками позивача та об'єднав в одне провадження    її вимоги з    позовом СПД Бондаренка А.С.

Враховуючи,   що при вирішенні спору суд 1 інстанції
допустив невідповідність висновків суду обставинам справи та судом при
вирішенні спору неправильно застосовані норми процесуального права,   рішення суду підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог СПД ОСОБА_1 та відмові
третій особі,   яка заявляє самостійні
вимоги щодо предмету спору - СПД ОСОБА_7
у задоволенні позовних вимог.

Керуючись   ч.1 п.5
ст. 134,    ст. 135-2КЗпП   України,
ст.  ст.    209,
218,   303,

6

307,   309,
313,   314,   316,
317,   319 ЦПК України,   апеляційний суд,  -

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу СПД ОСОБА_1 - задовольнити,   а
апеляційну скаргу СПД ОСОБА_7  -
відхилити.

Рішення
Семенівського районного суду Чернігівської області від 05.10.2007 року   -
скасувати.

Стягнути
з ОСОБА_8 на користь СПД ОСОБА_1 у відшкодування завданої йому матеріальної
шкоди -2110,  74 грн.

Стягнути
з ОСОБА_3 на користь СПД ОСОБА_1 у відшкодування завданої йому матеріальної
шкоди -1020 грн. 21 коп.

Стягнути
з ОСОБА_8 на користь СПД ОСОБА_1 у відшкодування судових витрат  - 54 грн.

Стягнути
з ОСОБА_3    на користь СПД

ОСОБА_1  у відшкодування судових витрат - 27 грн.

Відмовити
третій особі,   яка заявляє самостійні
вимоги щодо предмету спору - СПД ОСОБА_7 у задоволенні позовних вимог до
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди.

Рішення
набирає чинності негайно з моменту проголошення і може бути оскаржено до
Верховного Суду України в касаційному порядку на протязі двох місяців.