Справа № 2-882
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

09 липня 2007
року    Кіцманський  районний
суд    Чернівецької  області

у складі:     головуючої    -         судді     Олексюк Т.І.

при
секретарі       -                                   Савчук О.М.

з участю:     позивача                 -            ОСОБА_1

представника позивача             -            ОСОБА_2

відповідача                                 -            ОСОБА_3

представника відповідача         -            ОСОБА_4

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кіцмань справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя та визначення частки у спільному
майні подружжя,  -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3
про розподіл майна подружжя та визначення частки у спільному майні
подружжя,  мотивуючи свої вимоги тим,  що 12.10.1991 року зареєструвала з
відповідачем шлюб,  в якому мають двох
дітей : ОСОБА_5,  1992 року
народження,  та ОСОБА_6,  1994 року народження. В їх сім»ї також
проживав і виховувався її син від першого шлюбу - ОСОБА_7,  1988 року народження. Рішенням виконкому
Нижньостанівецької сільської ради № 19/6 від 17.06.1993 року відповідачу надано
дозвіл на відкриття погосподарського номера та на оформлення технічної
документації на будівництво,  а рішенням
сільської ради від 01.06.1995 року за ним закріплено земельну ділянки розміром
0, 50 га. Наприкінці 1995 року будівництво було завершено і вони вселились в
житловий будинок,  де і проживають до
цього часу. За спільні кошти вони придбали меблі,  повністю облаштували всі кімнати будинку,  для чого кілька разів оформляли кредити в
банку,  а також брали кредит на
газифікацію будинку. Вказаний будинок вартістю 73579 гривень відповідно до  ст.  22
КпШС та  ст.  60 Сімейного кодексу України є їх спільною
сумісною власністю. 10.03.2005 року на ім. »я відповідача видане свідоцтво про
право власності на нерухоме майно. За час шлюбу в 2003 році ними у спільну
власність був придбаний автомобіль ВАЗ-21063,
1986 року випуску,  номерний знак
НОМЕР_1,  за ціною 7 500 гривень,  але договір купівлі-продажу не
оформлявся,  а лише було видане доручення
на ім. »я відповідача. Оскільки у неї на утриманні залишаються неповнолітні
діти,  аліменти   на
утримання   яких   відповідач
не   сплачує,  з
урахуванням

інтересів дітей,  просила відповідно до  ст.  70
Сімейного кодексу України відступити від рівності часток і виділити їй у
спільному майні 2/3 частини будинковолодіння. Спільно придбаний автомобіль
просила залишити відповідачу,  стягнувши
з нього на її користь 1/2 вартості автомобіля в сумі 3500 гривень та понесені
по справі витрати.

В
судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги з наведених підстав,  вказуючи,
що проживали спільно із відповідачем до 12.03.2006 року,  спільно з 1993 року будували житловий
будинок,  придбали за спільні кошти
меблі,  автомобіль. В 2003 році
закінчився строк дії доручення і відповідач 10.03.2006 року продав автомобіль
своїй матері за 100 гривень. З нею проживають неповнолітні діти. Відповідач
аліменти не сплачує,  за рік сплатив 200
гривень,  тому їй,  з урахуванням інтересів дітей та
незабезпечення їх матеріально відповідачем,
належить виділити 2/3 житлового будинку. Позивач також уточнила розмір
позовних вимог,  визначивши їх в сумі
52802, 70 гривень.

Відповідач
позов в частині визнання житлового будинку з господарськими спорудами,  розташований в АДРЕСА_1,  спільною
сумісною власністю подружжя визнав,  не
погодившись з розміром часток у спільному майні подружжя,  які,
вважає,  мають бути рівними по 1/2
частині,  а також не визнав заявлених
вимог щодо поділу автомобіля,  який не
являвся об»єктом права власності. Оскільки він теж користується правовою
допомогою,  просив не стягати з нього на
користь позивачки понесені нею витрати на надання   на правову допомогу.

Заслухавши
пояснення сторін,  показання свідка
ОСОБА_8 ,  дослідивши матеріали справи.
Суд приходить до висновку. Що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню
з наступних підстав.

Відповідач
визнав,  що житловий будинок з
господарськими спорудами,  розташований в
АДРЕСА_1,  збудований ним та позивачкою і
являється об»єктом спільної сумісної власності подружжя,  тому така обставина не потребує доказуванню
відповідно до  ст.  61 ЦПК України.

Свідок
ОСОБА_8  суду показала,  що сторони придбали автомобіль і до цього
часу відповідач їздить на ньому.

Згідно  ст.
372 ЦК України
та  ст.
70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна,  що є об»єктом сумісної власності
подружжя,  частки майна дружини та
чоловіка є рівними,  якщо інше не
визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.  При вирішенні спору про поділ майна суд може
відступити від засади рівності часток подружжя за обставин,  що мають істотне значення,  зокрема якщо один із них не дбав про
матеріальне забезпечення сім»ї,
приховав,  знищив чи пошкодив
спільне майно,  витрачав його на шкоду
інтересам сім»ї. За рішенням суду частка майна дружини,  чоловіка може бути збільшена,  якщо з нею,
ним проживають діти,  а також
непрацездатні повнолітні син,
дочка,  за умови,  що розмір аліментів,  які вони одержують,  недостатній для забезпечення їхнього
фізичного,  духовного розвитку та
лікування.

Рішенням
Кіцманського районного суду від 10.10.2006 року з ОСОБА_3  стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на
утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі по 1/3 частині всіх видів його
заробітку,  але не менше 30% прожиткового
мінімуму відповідного віку дитини щомісячно до їх повноліття.

Відповідно
до  ст.
190 Сімейного кодексу України той з батьків,  з ким проживає дитина,  і той із батьків,  хто проживає окремо від неї,  з дозволу органу опіки та піклування можуть
укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв»язку з
передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок,  квартиру,
земельну ділянку тощо).

В
судовому засіданні не встановлено фактів,
що мають істотне значення,
зокрема,  що відповідач не дбав
про матеріальне забезпечення сім»ї,
приховав,  знищив чи пошкодив
спільне майно,  витрачав його на шкоду
інтересам сім»ї,  а наявність у
відповідач заборгованості за аліментами для збільшення (зменшення) частки
одному з подружжя,  тому відсутні
підстави для відступу від засади рівності часток у спільному майні подружжя.

Згідно
свідоцтв а про реєстрацію транспортного засобу - автомобіля ВАЗ - 21063,  його власником з 10.03.2006 року (під час
перебування сторін у зареєстрованому шлюбі) являється ОСОБА_9,  яка не може бути позбавлена права власності
на нього відповідно до вимог  ст.  41 Конституції України та  ст.
321 ЦК України,  такий автомобіль в даному випадку не може
належати до об»єктів спільної сумісної власності подружжя і поділу не підлягає.

Відповідно
до вимог  ст.  11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,  поданим відповідно до цього Кодексу,  в межах заявлених ними вимог.

На підставі викладеного,   ст.  41 Конституції України,   ст.
ст.  321,  328,

368,  370 372   ЦК   України,               ст.   ст.
60,  61,  70,
190 Сімейного   кодексу

України,   ст.
ст.  12,  16,  17
Закону України «Про власність»,  п. 5
Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику у справах за позовами
про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року,  п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику застосування судами законодавства,  що регулює право приватної власності громадян
на жилий будинок» № 7 від 04.10.1991 року,
керуючись  ст.  ст.
10,  11,  15,
31,  60,  61,
88,  209,  212,
214,  215,  218 ЦПК України,  суд -

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити частково.

Поділити
спільне майно подружжя - житловий будинок з господарськими спорудами,  розташований в АДРЕСА_1,  шляхом виділення ОСОБА_1 1/2 частину
вказаного будинковолодіння.

Стягнути
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1   199
гривень понесених по справі витрат.

Рішення набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо таку заяву не було подано. При поданні заяви на апеляційне
оскарження,  але апеляційна скарга не
була подана у строк,  рішення набирає
законної сили після закінчення цього строку.

Заява
про апеляційне оскарження рішення може бути подана протягом 10 днів з дня його
проголошення,  а апеляційна скарга
-протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження до апеляційного
суду Чернівецької області через Кіцманський районний суд.