АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

З вересня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Донецької області в складі: Круглікової К.С. ,
Новодворської О.І.,  Олєйникової
Л.С.

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в м.
Донецьку справу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного закладу
" Київський коледж зв'язку" Державного університету
інформаційно-комунікаційних технологій",
3-я особа: ОСОБА_2 про скасування наказу,  поновлення на роботі,  стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_1
ухвалу Апеляційного суду м.  Києва від 21
червня 2005 року.

встановила:

У грудні
2004 року позивачка звернулась до суду з позовом про скасування наказу від
2.11.2004 року про звільнення її з роботи як незаконного ,  поновлення на роботі на посаді викладача
Державного закладу " Київський коледж зв'язку" Державного
університету інформаційно-комунікаційних технологій",  стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та моральної шкоди в розмірі 5 000 грн.,  посилаючись на те,  що 16.10.2004 року поїхала до своєї матері в
Чернігівську область та вимушена була там залишитися із-за погіршення
самопочуття матері до 20.10.2004року. не вийшовши на роботу 18,  19,  20
жовтня 2004 року. Наказом № 251 від 2.11.2004 року вона звільнена з
роботи,  незважаючи на поважність причин
невиходу на роботу та та те,  що вона є
матір'ю одиночкою.

У
зв'язку з незаконним звільненням із роботи вона отримала психологічний
стрес,  незаконними діями відповідача їй
заподіяна моральна шкода. Просила поновити її на роботі,  стягнути середній заробіток за час вимушеного
прогулу,  витрати понесені на юридичну
допомогу в розмірі 1100 грн. та у відшкодування моральної шкоди 5 000 грн.

Рішенням
Шевченківського районного суду м.  Києва
від 5 квітня 2005 року позов задоволений частково,  визнаний незаконним наказ про звільнення
позивачки із займаної посади,  позивачка
поновлена на посаді

Справа №
33-1792кс-07                            Категорія
ЦП: 2

Головуючий у
першій інстанції Вужак Н.Н.

Доповідач
Новодворська О. І,

викладача.

З
відповідача на користь позивачки стягнута заробітна плата за

час
вимушеного прогулу 2 973 гривні 53 коп.,
моральна шкода в розмірі

4000
гривень та витрати пов'язані за надання послуг адвокатом 100

гривень.

Ухвалою
Апеляційного суду м.  Києва від 21 червня
2005 року рішення Шевченківського районного суду м.  Києва змінено в частині відшкодування
моральної шкоди й витрат понесених на юридичну допомогу та стягнуто на користь
позивачки у відшкодування моральної шкоди 1000 грн.,  витрати на юридичну допомогу в розмірі 348.64
грн.

ОСОБА_1  звернулася до Верховного Суду України з
касаційною скаргою на ухвалу апеляційного суду.

В
обґрунтування касаційної скарги просить скасувати ухвалу апеляційного суду та
залишити без зміни рішення місцевого суду,
посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права
та порушення процесуального права.

Колегія
суддів дійшла висновку,  що підстави для
перегляду рішення апеляційного суду відсутні,
виходячи з наступного.

Змінюючи
рішення місцевого суду,  апеляційний суд
виходив із того,  що судом був
неправильно застосований матеріальний закон та порушений процесуальний закон.

Відповідно
до ч. 2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи,
ухвалу апеляційного суду винесено з додержанням судом апеляційної
інстанції норм матеріального та процесуального права,  а також відсутні передбачені ч. 1  ст.
338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені
у касаційній скарзі доводи висновок суду апеляційної інстанції не спростовують.

Керуючись  ст.
ст.  332,  336 ЦПК України,  колегія суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Донецької області

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1  відхилити.

Ухвалу  Апеляційного
суду  м.   Києва
від  21   червня
2005  року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.