Справа №2-3322/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

05 червня 2007
року Луцький міськрайоний суд Волинської області в складі: головуючого - судді
Лівандовської Т.В.,  при секретарі - Мартинюку О.М.
,  з участю позивача-ОСОБА_1,  відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

24.04.2007 року ОСОБА_1
звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини,  мотивуючи свій
позов тим,  що з 09 серпня 2003 року перебуває з
відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився
син- ОСОБА_3. Спільне подружнє життя сторін не склалось. В грудні 2006 року відповідач
перейшов проживати до батьків,  внаслідок
чого,  позивач самостійно займається
вихованням сина. Окрім того,  відповідач
не надає в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина,  хоча на утриманні непрацездатних осіб немає.

Посилаючись
на викладене,  просить стягувати з
відповідача в її користь аліменти в розмірі 1/2 частини усіх видів його доходів
щомісячно до досягнення сином повноліття.

В
судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги,  просила стягувати з відповідача на утримання неповнолітнього
сина ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів.

Відповідач
в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав,  суду пояснив,
що отримує заробітну плату в розмірі 1600 грн..

2

Заслухавши
пояснення сторін,  дослідивши письмові
докази,  суд приходить до висновку,  що уточнені позовні вимоги підставні і
підлягають до задоволення.

Судом
встановлено,  що відповідно до копії
свідоцтва про одруження,  сторони з 09.08.2003 року перебувають
в зареєстрованому шлюбі.

З копії
свідоцтва про народження НОМЕР_1
вбачається,  що батьком
неповнолітнього ОСОБА_3 є ОСОБА_2.

Сторони
проживають окремо і син знаходиться з матір'ю.

Згідно  ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки
зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В судовому
засіданні встановлено,  що ОСОБА_2 працює
та отримує заробітну плату,  проте,  в добровільному порядку не надає регулярної
матеріальної допомоги на дитину.

Всупереч
вимогам  ст. 181 Сімейного Кодексу
України сторони не досягли домовленості щодо утримання сина,  а тому,
вимога,  щодо стягнення аліментів
підлягає до задоволення.

Враховуючи,  що ОСОБА_2 працює,  отримує заробітну плату,  тобто має регулярний,  постійний дохід,  стягнення коштів на утримання неповнолітнього
ОСОБА_3 (аліменти),  слід присудити у
частці від доходу його батька.

Проаналізувавши
зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності,  суд прийшов до висновку,  що слід стягувати з відповідача в користь
позивача на неповнолітню дитину -
ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження
аліменти в розмірі 1/2 частини від заробітку (доходу) відповідача,  але не менше ніж 30 % прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
щомісячно,  починаючи з дня
подання позовної заяви до досягнення Романом,
повноліття.

При
визначенні частки розміру аліментів,  суд
врахував стан здоров'я та матеріальне становище неповнолітньої дитини,  стан здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів,  а також те,  що у відповідача на утриманні інших осіб
немає.

З відповідача
стягнути в доход держави судові витрати.

Керуючись  ст.
ст. б,  10,
11,  58,  60,
213,  214,  215,  п.1 ч.1 cm.З67ЦПК України cm.cm.141
<http://cm.cm.141>,  180,
181, 182,  183,  191 Сімейного Кодексу України,  суд,

вирішив:

Позов
задоволити.

з

Стягувати з
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 року
народження, уродженця м.  Луцька,
Волинської області в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина
-ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження, в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не
менше ніж 30 % прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.04.2007 року і до
досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Рішення в
частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у межах суми
платежу за один місяць допустити до обов'язкового негайного виконання.

Стягнути з
ОСОБА_2 в дохід держави 51
(п'ятдесят одну) грн. судового збору, 30
(тридцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення на користь
територіального управління державної судової адміністрації у Волинській
області.

Рішення може
бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження рішення протягом 10
(десяти) днів з дня його проголошення та подачі апеляційної скарги на
рішення суду протягом 20
(двадцяти) днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Крім цього,
апеляційна скарга на дане рішення може бути подана без попереднього подання
заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк встановлений для
подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,
але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений  ст. 294 ЦПК України, рішення суду набирає
законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду   Лівандовська Т.В.