Справа № 2-1363/07 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29
травня    2007 року                                  Красноармійський
міськрайонний суд

Донецької
області

у складі:        головуючого-судді   Заруцької Г.М.

при
секретарі Терещенко О.І за
участю:     представника позивача ОСОБА_2

представника
відповідача Іщенко А. О.

розглянувши у
попередньому судовому засіданні в залі суду № 9
в місті Красноармійську цивільну справу за позовом ОСОБА_1

до

Красноармійської міської ради

про

визнання права власності на домоволодіння

встановив:

Позивач,
ОСОБА_1, звернувся до Красноармійського міськрайонного суду з позовом до
Красноармійської міської ради про визнання права власності на домоволодіння. В
обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він бажав укласти
договір дарування жилого будинку, який він побудував і, який розташований за
адресою, АДРЕСА_1. Але він цього не міг зробити, оскільки документи, які
підтверджують його право власності на домоволодіння і на підставі яких можливо
укласти нотаріальну угоду, втрачені.

Він звернувся до БТІ м. Красноармійська з запитом надати
йому документи, які підтверджують його право власності на вищевказаний будинок.
Згідно відповіді від 27 грудня 2006 року БТІ м. Красноармійська повідомило лише
про те, що в архіві БТІ знаходиться договір встановлення права будівництва на
його ім'я, ОСОБА_1, від 29 листопада 1945 року засвідчений Красноармійською
державною нотаріальною конторою від 18 грудня 1945 року, реєстр № 4527, що
підтверджується довідкою з БТІ м. Красноармійська № 511 від 27 грудня 2006
року.

Він звертався до міського і обласного Державного Архіву з проханням надати
йому відповідь, чи є які не будь документи, які б підтверджували його право
власності на вказаний будинок. Однак його запити позитивних результатів не
надали, тому він змушений звернутися до суду з вказаним позовом.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може
пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який
засвідчує його право власності.

У нього частково збереглися документи, які свідчать, що
вказане домобудівництво належить йому, а саме договір встановлення права
будівництва на його ім'я, ОСОБА_1, від 29 листопада 1945 року засвідчений
Красноармійською державною нотаріальною конторою від 18 грудня 1945 року,
реєстр № 4527, а також довідки якими йому дозволялося провести водопостачання
до будинку. Крім того, у нього збереглося реєстраційне посвідчення, яким
підтверджується, що за ним зареєстровано спірне домоволодіння, а також у нього
є технічний паспорт, в якому вказано, що він є власником домоволодіння,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Виходячи з наведеного позивач просить ухвалити рішення, яким визнати за ним
право власності на жиле домобудівництво з господарськими будівлями та
спорудами, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Справу позивач просить розглядати за його відсутності, що підтверджується
заявою позивача на ас. 25.

Представник позивача, ОСОБА_2,
наполягає на позові і просить його задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача, позовну заяву визнав, про що надав суду письмову
заяву, він не заперечує проти визнання за позивачем права власності на
домоволодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити
при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється
судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4
ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для
того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У відповідності до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може
пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який
засвідчує його право власності і за позивачем можливо визнати право власності
на домоволодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_1, згідно зі ст., ст.. 13, 48
Закону Україні „ Про власність".

Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить
закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших особи.

На підставі викладеного та, керуючись ст.392 Цивільного
кодексу України, ст,ст.. 13, 48 Закону України „ Про власність", ст. ст.
130, 174 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1народження право власності на домоволодіння
розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду
Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області
шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в
порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.