Справа №2-326/07
червня 2007 року                                                                                               м.
районний суд Полтавської області в складі:
судді Карпушина Г.Л.
відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол цивільну справу за
позовом   обласного   комунального   виробничого
підприємства  теплового   господарства «Лубнитеплоенерго»     до
ОСОБА_1про     стягнення
заборгованості за спожиту теплову енергію,
ОКВП ТГ «Лубнитеплоенерго» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію. В позовній заяві позивач
вказував, що відповідач проживає в АДРЕСА_1. Даний багатоквартирний будинок
підключений до системи централізованого теплопостачання і мешканці отримують
послуги по опаленню квартир. Будинок перебуває в комунальній власності на
балансі Хорольського ДК ЖЕП. Загальна площа квартири № 7 становить 39,6 м.2
до прейскуранту № К 15-02-ПЛ, затвердженого розпорядженням голови облдержадміністрації
від 21.03.2000 року № 121, вартість опалення 1м.2 за період з березня 2003 року
по 31 липня 2005 року становила 0,70 грн. і сума місячного нарахування
становила 27,72 грн. З 1  серпня 2005
року рішенням Полтавської обласної ради від
року тарифи було збільшено до 0,99 грн. за 1 м.2
загальної площі протягом року і сума нарахування становила 39,20 грн. З 1
жовтня 2006 року вартість опалення 1м.2 загальної площі становить 2,59
відповідно до рішення Полтавської обласної ради від
року і сума щомісячно нарахування становить 102,56 грн.
надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води
і водовідведення», які затверджені постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року,
встановлено зобов'язання споживача вносити щомісяця плату за надані послуги
згідно встановлених тарифів.
ОСОБА_1 в односторонньому порядку не виконує зобов'язання по оплаті за спожиту
теплову енергію, в результаті чого склалася заборгованість за період з
01.10.2003 року по 01.01.2007 року в сумі 1445 грн. 16 коп.
судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю та прохала
суд, стягнути з відповідача заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі
1445,16 грн., а також витрати по оплаті інформаційно - технічного забезпечення
розгляду справи в сумі 30 грн.
ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився будучи належно чином повідомленим про
час і місце судових засідань, заяви про розгляд справи у його відсутність не
подавав. На попередніх судових засіданнях позовні вимоги визнав в повному
обсязі в межах позовної давності та обіцяв при наявності коштів погасити
заборгованість за спожиту теплову енергію.
позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає
положенням ст. 224 ЦПК України.
пояснення представника позивача, врахувавши позицію відповідача, дослідивши
матеріали справи та належно оцінивши всі зібрані по справі докази, суд
приходить до висновку, що позов обласного комунального виробничого підприємства
теплового господарства «Лубнитеплоенерго» підлягає до часткового задоволення з
Судом встановлено, що
АДРЕСА_1знаходиться в комунальній власності Хорольської міської ради
Полтавської області та відноситься до державного житлового фонду.
Балансоутримувачем даного житлового будинку є Хорольське державне комунальне
житлово-експлуатаційне підприємство. Виробником послуги з центрального опалення
є позивач, який безпосередньо виробляє вказану послугу та отримує за це плату.
Відповідач проживає в квартирі № 7, яка знаходиться в комунальній власності та
надана йому для користування. Між відповідачем та позивачем з моменту одержання
квартири у користування і до моменту розгляду справи в суді договір про надання
послуг з централізованого опалення не укладався.
до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» позивач, як
виробник послуг, зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на
надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання
умов його виконання згідно з типовим договором. Пунктом 1 ч.3 ст. 20 Закону
України «Про житлово-комунальні послуги» та п. 7 «Правил користування
приміщеннями житлових будинків» затверджених постановою Кабінету Міністрів
України № 45 від 24.01.2006 року передбачено обов'язок відповідача, який є
наймачем квартири та споживачем житлово-комунальних послуг, укласти договір на
надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового
договору. З наведених вище норм Закону видно, що маючи обов'язок на укладення
договору, сторони по справі допустили його невиконання без поважних причин, а
тому ступінь їх вини є однаковою.
на те, що між сторонами відсутні договорні відносини, які б визначали зміст та
обсяг зобов'язань між ними, на думку суду, вирішення спірних питань, які
виникли необхідно проводити згідно з чинним законодавством, яке їх регулює.
до ст. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» законодавство України
у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і
складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового
законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють
відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Житловим Кодексом України,
Законами України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання»,
іншими піднормативними актами, встановлено, зважаючи на те, що значна частина
житлових будинків відноситься до державного житлового фонду та перебуває у
державній власності, обов'язковість надання послуг з централізованого опалення,
яка обумовлена необхідністю забезпечення належних умов проживання та
перебування осіб у будинках.
передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язанні виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.
Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та
справедливості. Статтею 11 ЦК
України, передбачено, що підставою виникнення зобов'язання можуть бути
безпосередньо акти цивільного законодавства.
випадку обов'язок позивача, як виробника послуги, забезпечувати надійне
постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору та стандартів,
передбачено законами України «Про теплопостачання» та «Про житлово-комунальні
послуги». Обов'язок відповідача, як споживача, оплачувати житлово-комунальні
послуги у строки, встановлені договором або законом, закріплений п. 5 ч.3 ст.
20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 10, 67, 78 ЖК
України, п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків» затверджених
постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24.01.2006 року та п.30 «Правил
надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води
і водовідведення» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від
до ст. 538 ЦК України
виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору
обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням
зобов'язання. При зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати
свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного
законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту.
Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов'язку, повинна
своєчасно повідомити про це другу сторону.
Судом
встановлено, що між сторонами мається зустрічне зобов'язання, яке полягає в
тому, що згідно законодавчих актів у сфері теплопостачання, які є чинними на
момент розгляду справи та носять обов'язковий характер виконання, позивач
зобов'язаний своєчасно та відповідної якості надавати відповідачам послуги з
теплопостачання, а відповідач зобов'язаний проводити оплату за надані йому
послуги у строки встановлені законом.
до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності
таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,
що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін)
його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 32
Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст. 68 ЖК України
передбачено обов'язок відповідача оплату за надані послуги з утримання будинку
та прибудинкової території проводити щомісячно.
до прейскуранту № К
15-02-ПЛ, затвердженого розпорядженням голови облдержадміністрації
від 21.03.2000 року № 121, вартість опалення 1м.2 за період з березня 2003 року
по 31 липня 2005 року становила 0,70 грн. З 1 серпня 2005 року рішенням
Полтавської обласної ради від 15.04.2005 року тарифи було збільшено до 0,99
грн. за 1 м.2 загальної площі протягом року. З 1 жовтня 2005 року 2006 року
відповідно до рішення Полтавської обласної ради від 10.08.2006 року вартість
опалення їм. загальної площі становить 2,59 грн.
законності розроблення та затвердження тарифів з надання послуги по
централізованому опаленню встановлено, що останні розробленні та прийнятті на
підставі та в порядку, передбаченому чинним законодавством, а зокрема Законами
України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання» та інших під
нормативними актами.
до уваги вищевикладене, загальні положення про зобов'язання, відсутність між
сторонами договірних відносин, та те, що відповідно до закону споживач
зобов'язаний оплачувати лише надані послуги та має право на зменшення розміру
плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі,
зниження їх якості, суд, приходить до висновку, що в даному випадку відповідач
несе обов'язок по оплаті послуг з централізованого опалення лише в межах
фактично отриманих послуг.
до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
на те, що починаючи з 01.10.2003 року по 01.01.2007 року відповідач за спожиту
теплову енергію своєчасно та в повному обсязі розрахунок не проводив, суд
визнає, що ним порушено зобов'язання.
611 та 623 ЦК України
передбачено, що в разі порушення зобов'язання особа, яка його порушила повинна
відшкодувати завдані нею збитки. Беручи до уваги наведені вище норми закону та
надані докази, суд вважає, що відповідач повинен відшкодувати завдані ним
збитки позивачу, тобто погасити заборгованість за спожиту теплову енергію.
до ч.1 ст.261 ЦК України
перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
3 та 4 ст.267 ЦК України
передбачено, що позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосуваня
якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
на обставини справи, судом встановлено, що відповідачем до винесення судом
рішення заявлено про сплив позовної давності щодо частини позовних вимог
позивача, тобто що він визнає позовні вимоги позивача лише з 11 квітня 2004
року в сумі 1285 грн. 16 коп.
В іншій частині позовних вимог відповідач позов не визнає.

Беручи
до уваги викладене, та зміст глави 19 ЦК
України, суд, вважає, що позиція відповідача в даному випадку є законною,
та підлягає до задоволення. У зв"язку з тим, що по частині позовних вимог
позивача - до 11.04.2004 року, сплив строк позовної давності звернення до суду
з вимогою про захист своїх прав і інтересів, в цій частині позову в задоволенні
заявлених вимог слід відмовити, інша частина позовних вимог - з 11.04.2004 року
по 1 січня 2007 року, підлягає до задоволення в повному обсязі.

Відповідно
до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові
витрати.

Зважаючи
на викладене вище та вимоги Закону, суд вважає за необхідне задовільнити вимоги
позивача щодо стягнення з відповідача витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. Крім того, у відповідності до ст.
ст. 81, 88 ЦПК України суд, приймаючи до уваги, що позивач звільнений від
сплати судового збору, вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід
держави судовий збір в сумі 51 грн.

Керуючись
ст. ст. 509, 526, 530, 538, 610, 611, 623 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 81, 88,
212-215, 218, 224-227 ЦПК України, ст.ст. 61, 64, 67, 68, 78 ЖК України,
Законами України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання»,
Постановами Кабінету Міністрів № 45 від 24.01.2006 року та № 630 від 21.07.2005
року, суд -

ВИРІШИВ:

Позов
обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства
«Лубнитеплоенерго» до ОСОБА_1про стягнення заборгованості за спожиту теплову
енергію задовольнити частково.

Стягнути
з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1народження, уродженця та мешканця АДРЕСА_1на користь
ОКВП ТГ «Лубнитеплоенерго» заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі
1285,16 грн. на р/р 0132 ПРУ КБ
"Приватбанк" МФО 331401, Код .

Стягнути
з ОСОБА_1витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі
30 грн. на користь ОКВП ТГ «Лубнитеплоенерго» на р/р 0132 ПРУ КБ "Приватбанк"
МФО 331401,
Код .

Стягнути
з ОСОБА_1на користь держави судовий збір в сумі 51 грн.

Рішення
може бути переглянуте Хорольським районним судом за письмовою заявою відповідача,
протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення
може бути оскаржено шляхом подання заяви про апеляційне оскарження рішення в
10-денний термін з моменту його оголошення до Хорольського районного суду
Полтавської області та подання апеляційної скарги в судову палату по цивільних
справах апеляційного суду Полтавської області через Хорольський районний суд
протягом двадцяти днів після подання заяви на апеляційне оскарження рішення.