РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2007
року

Лисичанський
міський суд Луганської області в складі:

головуючого
судді                                                                     Фастовця
В.М. ,

при
секретарі судового засідання                                            Бандуровій
В.І.,

з участю
представників

позивачки                                                                                  ОСОБА_2,

3-ї особи                                                                                     ОСОБА_3,

ОСОБА_4
до ОСОБА_5 про встановлення сервітуту,  3-і особи
ОСОБА_1,  ОСОБА_6,  ОСОБА_7,
ОСОБА_8,  ОСОБА_9,  ОСОБА_10,
алчевська кредитна спілка,  -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
звернулася до суду із зазначеним позовом,
в якому вказала,  що є власником
частини приміщень у буд. 4 по вул.
Жовтневій у м.  Лисичанську,  які розташовані на 2-му поверсі. Вказані
приміщення не мають прямого виходу на центральний вихід з будівлі,  у зв'язку з чим був пробитий вхід у стіні до
коридору,  власником якого є відповідач. Незважаючи
на домовленість з відповідачем,  після
того,  як позивачка зробила вихід до
коридору,  відповідач заборонив їй
користуватися коридором та заклав цей вихід. Придбане приміщення позивачка хоче
використовувати для заняття підприємницькою діяльністю. Неможливість мати вихід
з цього приміщення привів до того,  що до
теперішнього часу в неї немає можливості починати цю діяльність.

Просить
встановити сервітут (право користування) на коридор відповідача на другому
поверху адміністративної будівлі,  що знаходиться
за адресою: Луганська область,  місто
Лисичанськ,  вулиця Жовтнева,  будинок 4
та приміщенням відповідача.

У судовому
засіданні позивачка позов підтримала.

Представник
позивачки у судовому засіданні позов підтримав,
суду дав пояснення,  аналогічні
викладеним у позові.

Відповідач
у судовому засіданні позов не визнав,
суду пояснив,  що позивачка не
доловлювалася з ним про користування його коридором,  повинна була думати про те,  як буде здійснювати свою діяльність ще до
придбання приміщень. Наразі вона користується виходом у двір,  в чому їй ніхто перешкоди не чинить.

Представник
3-ї особи
ОСОБА_1 суду пояснив,  що його
довірителька не заперечує проти користування позивачкою належною їй частиною
приміщення для проходу.

3-я особа ОСОБА_6
суду пояснив,  що оцінював частину
приміщення,  яке придбала позивачка. Під
час цього вони домовилися,  що позивачка
поставить на задній вихід другі металеві двері,
що вона зробила. Ключі від обох дверей у неї є,  до закінчення ремонту приміщення вона може
безоплатно користуватися сходами та другим виходом.  Після закінчення ремонту він запропонував
позивачці викупити у нього частину сход,
щоб вона могла користуватися своїм майном для виходу з будівлі. Сміття
на задній частині подвір'я він прибере. Стосовно трун,  встановлених у коридорі,  до нього ніхто не звертався,  він одразу б їх прибрав. До того ж,  він придбав гаражі позаду будівлі,  тому у коридорі труни стояти більше не
будуть.

3-і особи
ОСОБА_7,  ОСОБА_8,  ОСОБА_9 ОСОБА_10,  представник алчевської кредитної спілки у
судове засідання не з'явились. Про час та місце розгляду справи повідомлені
належним чином,  просили справу слухати
за їх відсутності.

2

У судовому засіданні
досліджені також письмові докази: договори купівлі-продажу позивачки та
відповідача; технічний паспорт на будинок №4
по вул.  Жовтневій; довідка про
інвалідність; скарги на відповідача; свідоцтво про народження; посвідчення
інваліда; фотографії території біля буд.
№4 по вул. . Жовтневій,  сходів та
заднього виходу; довідки БТІ м.  Лисичанська;
довідка про перебування нестаціонарному лікуванні позивачки.

Вислухавши
пояснення відповідача,  3-ї особи,  представників позивачки та 3-ї особи,  дослідивши письмові докази у справі,  суд вважає позов таким,  що не підлягає задоволенню.

У
судовому засіданні встановлено,  що
відповідно до договору купівлі-продажу від 29 травня 2006
року позивачка набула права власності на приміщення №№50-56 адміністративної
будівлі загальною площею 56,
50 кв. м. ,  на другому поверху,  що знаходиться за адресою: Луганська
область,  м.  Лисичанськ,
вул.  Жовтнева,  №4.

Відповідач та
3-і особи є співвласниками вказаної будівлі.

Відповідно
до існуючої домовленості позивачка має можливість безперешкодно користуватися
належними ОСОБА_6 та ОСОБА_7 сходами та заднім виходом із будівлі,  у зв'язку з чим не позбавлена можливості
користування належною їй частиною будівлі,
а тому встановлення сервітуту відносно власності відповідача непотрібно,  позов задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у
задоволенні позову,  суд виходить з наступного.

Відповідно
до  ст. 60 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини,  на які
вона посилається,  як на підставу своїх
вимог або заперечень.

Відповідно
до  ст. 401 ЦК України (далі ЦК) право
користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної
ділянки,  інших природних ресурсів
(земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших
осіб,  які не можуть бути задоволені іншим
способом.

Згідно  ст. 402 ЦК
сервітут може бути встановлений договором,
законом,  заповітом або рішенням
суду. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його
умови спір вирішується судом за позовом особи,
яка вимагає встановлення сервітуту.

З плану
будівлі №4 по
вул.  Жовтневій вбачається,  що з належних позивачці кімнат №№50-56 немає
виходу до належного відповідачу коридору (на плані позначений під №58),  колишній вихід з кімнати №56 на плані
позначений як закладений. Представник позивачки пояснив,  що дозволу на створення виходу до коридору №58 позивачка від
уповноважених осіб з органів місцевого самоврядування не отримувала,  на час придбання нею частини будівлі цього
виходу не існувало,  тобто він був
зроблений позивачкою самовільно.

Як
пояснив у судовому засіданні відповідач та 3-я особа ОСОБА_6,  позивачка після придбання частини будівлі мала та на час
звернення до суду має можливість безперешкодного користування належними ОСОБА_6
та ОСОБА_7 сходами та заднім виходом із вказаної будівлі,  має ключ від встановлених Свіріним дверей та
за його пропозицією за власний кошт поставила другі двері на задньому виході.
Після ремонту у своїх приміщеннях Свірін запропонував позивачці придбати
частину сходів для того,  щоб вона
користувалася ними як і частиною своєї власності. Така пропозиція не утискує
права позивачки,  оскільки відповідно
до  ст. 403 ч.3 ЦК сервітут також є
платним.

Таким
чином,  суд вважає,  що позивачка має можливість задовольняти свої
потреби стосовно доступу до належних їй приміщень,  а тому у встановленні сервітуту немає
потреби.

Представником
позивачу суду не надані докази бажання позивачки використовувати свої
приміщення для підприємницької діяльності (свідоцтво про реєстрацію у якості
СПД,  бізнес-план тощо),  тому суд критично ставиться до пояснень
представника позивачки,  що

3

використання
заднього виходу зашкодить або унеможливить позивачці зайняття такою
діяльністю..

Також
суд критично ставиться до пояснень представника позивачки,  що позивачка не має можливості викупити
частину сходу та сходинкової клітини у ОСОБА_6,  оскільки
це суперечить його поясненням про майбутню підприємницьку діяльність,  яка потребує від позивачки значно більших
капіталовкладень. Також у суду не має підстав сумніватися у поясненнях Свіріна
стосовно того,  що зображені на
фотографіях труни він прибрав би за першим проханням,  однак з таким проханням до нього ніхто не
звертався.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст. 401,  402 ЦК України,   ст.
ст.  10,
11,  60,  212-215 ЦПК України,  -

ВИРІШИВ:

У
задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення сервітуту відмовити.

Рішення  може
бути  оскаржено  до
апеляційного  суду  Луганської
області  через Лисичанський
міський суд шляхом подачі в 10-денний
строк з дня винесення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після
цього протягом 20 днів
апеляційної скарги або без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо скарга подається у
строк,  встановлений для подання такої
заяви.