АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2007 року                                                     м.
Донецьк

Колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду

Донецької
області в складі: Висоцької B.C., Новосядлої В.М.,
Жданової B.C.,

розглянувши
у попередньому судовому засіданні цивільну справу за касаційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25 липня 2005 року і на
ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 11 жовтня 2005 року в справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру обов'язкової частки у спадщині та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на
обов'язкову частку та встановлення порядку користування приміщенням,

ВСТАНОВИЛА:

8
вересня 2004 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом до ОСОБА_2
про припинення права власності на частку у спільному майні, яка належить
відповідачці.

В обґрунтування позовних вимог, позивачка посилається на те, що предметом

спору є 18 частина квартири АДРЕСА_1.

Відповідно
до Свідоцтва про право власності на житло, виданого Державною адміністрацією
Московського району м. Києва від 26 червня 2000 року, вказана квартира належить
у рівних частках позивачці і ОСОБА_3.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_3, яка є матір'ю

позивачки і відповідачки.

На час
її смерті залишилось спадкове майно, яке складається із 12 частини квартири,
яку спадкодавець заповідав їй.

Після
звернення до Першої державної нотаріальної контори з приводу оформлення
спадщини за заповітом, позивачка взнала, що її сестра - відповідачка по справі,
звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом
на обов'язкову частку, на підставі статті 1241 ЦК України як інвалід другої групи, яка складає 8 частину
вказаної квартири.

Оскільки
частка відповідачки є незначною і становить 6.32 кв.м від загальної площі
двокімнатної квартири, в якій проживає позивачка з чоловіком, і не може бути
виділена в натурі, ОСОБА_4 просила припинити право власності ОСОБА_2 на 18
частину квартири зі сплатою нею відповідачці 1209 гривень 50 копійок.

11
жовтня 2004 року відповідачка, звернулась із зустрічною позовною заявою про
визнання права власності на обов'язкову частку у спадщині після смерті її
матері ОСОБА_3, яка складається із 18 частини квартири АДРЕСА_1, оскільки на
час смерті спадкодавця вона була інвалідом другої групи.

Справа №
33ц 2437 - кс 07                                                       Категорія
34 ЦП:

АПП: Головуючий
першої інстанції Чередниченко Н.П.

2

Оскільки
її частка в квартирі не може бути виділена в натурі, а розмір грошової
компенсації за її частку в квартирі, яку перерахувала ОСОБА_1 у розмірі 1209
гривень 50 копійок, є заниженою, при дійсній вартості квартири 265 000 гривень
і відповідно її частки - 33000 гривень, ОСОБА_2 просила відмовити ОСОБА_1 у
задоволенні позову про припинення права власності та встановити порядок
користування часткою у спільному частковому майні.

В червні
2005 року ОСОБА_1 доповнила позовні вимоги і просила на підставі статті 1241 ЦК
України зменшити розмір обов'язкової частки ОСОБА_2 у спадковому майні з 18
частини до 116 частини, оскільки відповідачка ухилялася від обов'язків по
утриманню матері та не приймала участі у витратах, викликаних тяжкою хворобою.

Рішенням
Голосіївського районного суду м. Києва від 25 липня 2005 року, залишеним без
зміни ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11 жовтня 2005 року, у задоволенні
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 було відмовлено. Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 був
задоволений частково: було визнано право власності на 18 частину квартири
АДРЕСА_1, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В
касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення і ухвалити нове
рішення про задоволення її позовних вимог, оскільки судовими інстанціями був
порушений процесуальний закон і неправильно застосований матеріальний закон.

Відповідно
до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно
із вимогами частини 1 статті 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскаржувані
рішення постановлені з додержанням норм процесуального права, доводи скарги не
спростовують висновків судів.

Відсутні
і передбачені статтею 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування
судового рішення.

Виходячи
з наведеного, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні
касаційної скарги.

Керуючись
статтями 332, 336, 337 ЦПК України, Законом України "Про внесення змін до
Закону України "Про судоустрій України" щодо забезпечення касаційного
розгляду цивільних справ" від 22 лютого 2007 року №697-У та главою 2
розділу У ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області,

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Голосіївського районного суду м. Києва від 25 липня 2005 року і ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 11 жовтня 2005 року в справі за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про зменшення розміру обов'язкової частки у спадщині та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на
обов'язкову частку та встановлення порядку користування приміщенням, залишити
без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.