Справа №2-167/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.
Ковель                                                                                          23
січня 2007 року

Ковельський
міськрайонний    суд     Волинської області    в складі:

головуючої-
судді Луньової Т.М.

при
секретарі-Абрамчук І.Ю.

з участю
представника позивача- Козака В.Т.

відповідача-
ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі цивільну справу за
позовом Ковельського спеціалізованого лісогосподарського акціонерного
товариства „Тур" до ОСОБА_1 про стягнення збитків завданих лісопорушенням,
-

встановив:

Позивач,
Ковельське спеціалізоване лісогосподарське акціонерне товариство „Тур"
(надалі позивач СЛАТ „Тур") звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про
стягнення 210 грн. збитків, завданих засміченням лісів.

Позовні
вимоги обґрунтовуються тим, що 25 жовтня 2006 року комісією за участю лісової
охорони Ковельського СЛАТ „Тур" і представників органів місцевого
самоврядування в кв. 10 Стеблівського лісництва Ковельського СЛАТ „Тур"
було виявлено 0,7 м. куб. твердих побутових відходів, серед яких знаходились
учнівські зошити учнів середньої школи № 12 ОСОБА_2 і ОСОБА_3. При
з'ясуванні належності сміття було встановлено, що воно належить родині
ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає в АДРЕСА_1. Оскільки кв. 10 Стеблівського лісництва
відноситься до приміських лісів, забруднення та засмічення яких погіршує
естетичний та екологічний стан зеленої зони міста Ковеля, позивачем було вжито
заходів для очищення засміченої приміської зони, у зв'язку з чим підприємство
понесло збитки на суму 210 грн.

В
судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, зазначених у
позовній заяві, прохає позов задовольнити, стягнути з відповідача у справі в
користь позивача збитки в розмірі 210 грн.

Відповідач
ОСОБА_1 в судовому засіданні позову не визнав. Пояснив, що дійсно протягом
певного періоду часу вивозив тверді побутові відходи, які збирались за місцем
його проживання, на стихійне сміттєзвалище, розташоване за межами м. Ковеля між
селами Білин та Колодниця Ковельського району. Разом з тим, сміття на зазначене
сміттєзвалище вже біля двох років не вивозить. Не заперечив того факту, що
представлені судом для огляду зразки відходів, а саме учнівський зошит учениці
середньої школи № 12 ОСОБА_3 дійсно належить його донці, а зафіксовані в
матеріалах перевірки зошити на ім'я ОСОБА_2 - його синові. Разом з тим не знає,
як ці зошити опинились на території Стеблівського лісництва, оскільки він їх
туди не відвозив. Припускає, що зазначені зошити, з іншими побутовими
відходами, могли залишитись на горищі відчуженого ним будинку і теперішній
господар будинку міг вивести відходи належні відповідачу на територію
Стеблівського лісництва. Прохає у позові відмовити.

Заслухавши
пояснення сторін і дослідивши письмові докази у справі суд приходить до
висновку, що позов підставний і підлягає задоволенню.

Факт виявлення
в кв. 10 Стеблівського лісництва Ковельського побутових відходів в кількості
0,7 м. куб. доводиться актом від 25 жовтня 2006 року з якого вбачається, що

комісією в
складі голови сільської ради Лисюка О.В., інженера охорони і захисту лісу
Козака В.Т., помічника лісничого Стеблівського лісництва Нікітюка І.П.
проводилось обстеження кв. 10 Стеблівського лісництва. Під час обстеження було
виявлено 0,7 м. куб. твердих побутових відходів. З документів, виявлених у
побутових відходах встановлено, що відходи належали родині ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно
наданої позивачем калькуляцією витрат, понесених позивачем у справі у зв'язку з
навантаженням та перевезенням зазначених вище відходів, позивач поніс витрати в
розмірі, який відповідає ціні позову - 210 грн.

Пояснення
відповідача ОСОБА_1, щодо відсутності його вини у засміченні території
Стеблівського лісництва побутовими відходами спростовуються поясненнями самого
відповідача у справі.

Так, в
судовому засіданні відповідач визнав той факт, що виявлені на території кв. 10
Стеблівського лісництва учнівські зошити дійсно належать його дітям - ОСОБА_2 і ОСОБА_3
Пояснив, що зазначені зошити зберігались на горищі будинку, який колись належав
відповідачу і використовувались для розпалювання грубки.

Хоча в
судовому засіданні відповідач у справі не визнав факту вивозу ним побутових
відходів на територію 10 кварталу Стеблівського лісництва, його пояснення
спростовуються його письмовими поясненнями, відібраними дільничним інспектором
Ковельського МРВ УМВС України у Волинській області, (матеріали перевірки
долучаються до матеріалів цивільної справи).

Крім
цього, в судовому засіданні відповідач ОСОБА_1, заперечуючи проти позову,
пояснив, що тверді побутові він вивозить і викидає у невстановлених для цього
місцях, як то біля річки, де рибалить, тощо, лише у невеликій кількості,
поскільки не він один позбавляється відходів таким чином. Тобто, в судовому
засіданні відповідач ствердив факти неодноразового засмічення ним побутовими
відходами лісових масивів.

Таким
чином, в судовому засіданні встановлено, що протягом тривалого періоду часу
відповідач у справі позбавлявся побутових відходів, ігноруючи встановлені для
цього правила.

У
відповідності до ст. 98 ЛК України відповідальність за порушення лісового
законодавства несуть особи, винні у засміченні лісів.

Відповідно
до ст. ст. 42, 43 Закону України „Про відходи", особи, винні у порушенні
законодавства про відходи, що може призвести до забруднення навколишнього
природного середовища, несуть відповідальність за порушення порядку поводження
з відходами.

За
змістом зазначеного закону власник побутових відходів повинен вживати заходів
для попередження забруднення та засмічення зазначеними відходами навколишнього
середовища. Зокрема, змінюючи місце проживання позивач повинен був вжити
заходів для утилізації накопичуваних ним протягом тривалого періоду часу
твердих побутових відходів у спосіб, який не суперечить чинному законодавству.

Згідно
із ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну юридичної
особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В
судовому засіданні доведено, що позивач поніс витрати в сумі 210 грн.,
пов'язані з погрузкою та
вивезенням твердих побутових відходів, належних відповідачеві у справі.

На
підставі наведеного, керуючись ст.ст. 15, 30, 60, 61, 62, 85, 212, 213, 215,
218 ЦПК України, ст. 98 ЛК України, ст. 1166 ЦК України, ст. 42 Закону України „Про відходи", суд -

вирішив:

Позов
задовольнити повністю.

Стягнути
з ОСОБА_1 (і.н. ) в користь Ковельського спеціалізованого
лісогосподарського акціонерного товариства „Тур" (p.p.

0003 в
Ковельській філії Волинського ГРУ „Приватбанк" код 05441542 МФО 303440) 210
(двісті десять) грн. збитків.

Стягнути
з ОСОБА_1 в дохід держави 51 (п'ятдесят одну) грн. судового збору та 30
(тридцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Ковельський
міськрайсуд в наступному порядку:

заява
про апеляційне оскарження може бути подана протягом десяти днів з дня
проголошення рішення;

апеляційна
скарга подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.