УКРАЇНА АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  ЖИТОМИРСЬКОЇ
УХВАЛА

Іменем   України

21 листопада
2007 року

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в
складі:

головуючого
- судді                                         Франовської
К.С.

суддів                                                                 Широкової
Л.В.

Худякова A.M.

при секретарі
судового

засідання                                                            Забеліній
О.О.

з участю

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.  Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Коростенського міськрайонного суду від 12 липня 2007 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства "Коростенський
м'ясокомбінат" про стягнення середнього заробітку за час вимушеного
прогулу,  індексації середнього заробітку
за час вимушеного прогулу,
компенсаційних виплат,
заборгованості по заробітній платі,
зобов'язання внесення до дублікату трудової книжки запису про загальний
стаж роботи та видання наказу щодо нового дня звільнення з роботи та
відшкодування моральної шкоди,  -

встановила:

12 січня
2007 р. ОСОБА_13вернувся
до суду з даним позовом,  просив стягнути
на його користь 10348 грн. 00 коп. середнього заробітку за час вимушеного
прогулу за 2004-2006 p.p.; 79 грн. 61 коп.
індексації середнього заробітку за час вимушеного прогулу; 432 грн. 00 коп.
компенсаційних виплат; 15 грн. 80 коп.3аборгованості по заробітній платі,  розмір грошових сум перерахувати на день
ухвалення рішення по справі,  та 5000
грн. моральної шкоди; зобов'язати відповідача внести до дублікату трудової
книжки запис про загальний стаж його роботи до влаштування до відкритого
акціонерного товариства "Коростенський м'ясокомбінат" (далі - ВАТ
"Коростенський м'ясокомбінат") відповідно до вимог Інструкції; видати
наказ по підприємству щодо нового дня його звільнення і внести відповідний
запис до дублікату трудової книжки. Раніше внесений запис про день звільнення
визнати недійсним у порядку,
встановленому п.2.10 Інструкції. Зазначав,  що з 16.12.2003 р. по 01.03.2004 р. працював
на посаді апаратника копчення ковбасних виробів ковбасного цеху ВАТ
"Коростенський м'ясокомбінат". Відповідно до наказу директора ВАТ
"Коростенський м'ясокомбінат" від 01.03.2004 р. № 27 його було
звільнено з роботи за п.3  ст. 40 КЗпП
України. В порушення вимог п.4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок
працівників підприємством не було видано його трудову книжку в день звільнення
з внесеним до неї записом про звільнення. У подальшому з вини підприємства його
трудову книжку було втрачено. 04.12.2006 р. він отримав дублікат трудової
книжки,  в який не було внесено запис про
його загальний стаж роботи до влаштування на це підприємство. Невидача

Справа №
22ц/1864                                                       Головуючий
у суді 1 -ї інстанції Волкова
Н.Я.

Категорія
41                                                                   Суддя-доповідач
Франовська К.С.

2

трудової книжки перешкоджала його подальшому
працевлаштуванню,  чим йому завдано
моральних страждань,  втрачено нормальні
життєві зв'язки,  що вимагає від нього
додаткових зусиль для організації свого життя.

Позивач
вважає,  що на підставі  ст. 235 КЗпП України він має право на
середній заробіток за час вимушеного прогулу,
крім того,  оскільки трудова
книжка була видана з затримкою,  то наказ
про звільнення вважає недійсним,  і
необхідно видати новий наказ та внести відповідний запис до трудової книжки.
Також,  за період роботи та за час
вимушеного -прогулу він не отримував виплати,
передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 р. №
836 "Про компенсаційні виплати особам,
які потерпіли внаслідок Чорнобильської катастрофи",  а в день звільнення підприємством не було
проведено належний розрахунок.

Рішенням
Коростенського міськрайонного суду від 12 липня 2007 р. позов ОСОБА_1 до ВАТ
"Коростенський м'ясокомбінат" про стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу,  індексації,  компенсаційних (чорнобильських) виплат,  заборгованості по заробітній платі,  внесення до трудової книжки запису щодо
загального трудового стажу роботи та видання наказу щодо нового дня звільнення
з роботи,  відшкодування моральної шкоди
задоволено частково. Запис в дублікаті трудової книжки,  виданої на ім'я ОСОБА_1 щодо дати його
звільнення 01.03.2004 р. визнано недійсним,
зобов'язано ВАТ "Коростенський м'ясокомбінат" внести в
дублікат трудової книжки ОСОБА_1 3апис щодо його недійсності. Зобов'язано ВАТ
"Коростенський м'ясокомбінат" видати наказ про звільнення
ОСОБА_1,  в якому днем звільнення вказати
04.12.2006 p.,  внісши запис
про новий день звільнення в дублікат трудової книжки ОСОБА_1 Стягнуто з ВАТ
"Коростенський м'ясокомбінат" на користь ОСОБА_1 07 грн. 64
коп.3аборгованості по заробітній платі та 0 грн. 60 коп. компенсаційних виплат
згідно Закону України "Про статус і соціальний захист громадян,  які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи". В задоволенні вимоги про стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу відмовлено за пропуском звернення до суду. В решті
позовних вимог відмовлено за безпідставністю. Стягнуто з ВАТ
"Коростенський м'ясокомбінат" 33 грн. 16 коп. судового збору та 0
грн. 02 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.
Стягнуто з ОСОБА_1 29 грн. 98 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи. Звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору в сумі 291 грн. 32
коп. на підставі п.1 ч.1  ст. 4 Декрету
Кабінету Міністрів України "Про державне мито".

Не
погоджуючись з рішенням ,  позивач
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу,  в якій
просить рішення частково скасувати та ухвалити нове,  яким задовольнити його позовні вимоги про
стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,  індексації середнього заробітку за час
вимушеного прогулу,  компенсаційних
виплат (чорнобильські),  моральної шкоди
та зобов'язати внести до дублікату трудової книжки запис про загальний стаж
його роботи до влаштування на ВАТ "Коростенський м'ясокомбінат",  посилаючись на неповне з'ясування істотних
обставин справи,  порушення норм
матеріального та процесуального права.

Так,  апелянт вважає,  що ним дотримані вимоги,  передбачені ч.1 ст. 233 КЗпП України.
Висновок суду про те,  що він не надав
відповідачу документів щодо роботи,  яка
передувала роботі у відповідача та навіть даних про таку не відповідає
дійсності,  оскільки у листі
непрацездатності,  який долучений до
матеріалів справи,  зазначено його
трудовий стаж - 19 років 8 місяців. При розгляді справи судом першої інстанції
неправильно застосовано норми чинного законодавства,  які регулюють порядок виплати компенсацій і
допомоги,  середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та індексації середнього заробітку за час вимушеного
прогулу.

Крім
того,  суд на його думку,  безпідставно відмовив у відшкодуванні
моральної шкоди.

3

Перевіривши
законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги,  колегія приходить до
висновку про те,  що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Зазначаючи
у рішенні про обгрунтованість позову ОСОБА_1 щодо права на одержання середнього
заробітку за час затримки видачі трудової книжки,  яка становила 455 робочих днів з 21 лютого
2005 року по 4 грудня 2006 року,  та постановляючи
про покладення на відповідача зобов»язання щодо зміни дати звільнення ОСОБА_1,
суд першої інстанції не врахував,  що чинне трудове законодавство передбачає
право працівника на стягнення середнього заробітку за час затримки видачі
трудової книжки у зв»язку з затримкою її видачі з вини власника . Суд
встановив,  що у день звільнення ОСОБА_1
отримати трудову книжку відмовився,
проти чого він не заперечує. Звернувся позивач за трудовою книжкою лише
21 лютого 2005 року,  відтак,  правовідносини,  що виникли і пов»язані з втратою трудової
книжки підприємством,  ч.4  ст. 235 КзПП не регулюються.

Вирішуючи
позовні вимоги про стягнення компенсаційних виплат,  передбачених
ст. 37, 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,  які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»,  суд не з»ясував порядок цих
виплат,  джерела їх фінансування,  та не визначився з належними відповідачами в
цій частині позову.

Розглядаючи
позовні вимоги щодо стягнення суми невиплаченої зарплати при проведенні
розрахунку,  суд не встановив фактичні
обставини,  зокрема,  не перевірено доводи позивача про
заборгованість в сумі 15грн.80 коп.,  та
причини непроведения повного
розрахунку - наявності спору щодо належної суми чи з інших підстав. Крім
того,  суд ,  зазначаючи про стягнення зарплати в 7грн.64
коп. не вирішив позовних вимог щодо індексації цієї суми та права на
компенсацію ,  виходячи з положень  ст. 33, 34 Закону України «Про оплату праці».

Задовольняючи
вимоги про стягнення невиплаченої зарплати,
суд не вирішив позовних вимог щодо права позивача на стягнення
середнього заробітку за час затримки розрахунку,  відповідно до
ст.  117 КзПП,  і ці вимоги залишились невирішеними.

Не
перевірив суд правильності обрахування середнього заробітку позивача,  виходячи з положень Постанови KM України
№100 від 8.02.1995 року «Про затвердження порядку обчислення середньої
заробітної плати» і не витребував у відповідача всіх документів для перевірки
доводів позивача щодо правильності нарахування зарплати,  компенсаційних виплат та їх виплати і
проведення остаточного розрахунку при звільненні.

Судом також
допущена неповнота при вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної
шкоди. Суд не з»ясував,  з якими
порушеннями його трудових прав він пов»язує вимоги,  які докази має на їх обгрунтування.
Зазначаючи у рішенні про встановлення факту порушення прав ОСОБА_1 щодо втрати
трудової книжки,  суд відмовив у позові
про відшкодування моральної шкоди за безпідставністю.

Таким
чином,  суд не вирішив всіх позовних
вимог ОСОБА_1,  допустив неповноту у з»ясуванні фактичних обставин
справи,  допустив помилку у застосуванні
матеріального закону,  а ухвалене судом
рішення містить суперечливі висновки та не відповідає вимогам  ст. 213 -215 ЦПК України.

За   таких
обставин,    рішення   у
справі   не   може
бути   визнано   законним
та обгрунтованим і підлягає скасуванню з поверненням справи на новий
розгляд.

Керуючись  ст.
ст.  303-304,  307,
311, 313-315 ЦПК України,  колегія
суддів,  -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1   задовольнити частково.

4

Рішення Коростенського міськрайонного суду від
12 липня 2007 року скасувати,  справу
направити на новий розгляд до того ж суду іншим суддею.

Ухвала
може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного

Суду
України протягом двох місяців з дня набрання законної сили   ухвалою апеляційного суду.