Головуючий у 1 -й інстанції - Слободян B.C.
Справа №22ц-719
Доповідач - Харчук В.М.
Категорія № 16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2007
року                                                                             м.
Хмельницький

Апеляційний суд
Хмельницької області

в складі:

головуючого -
судді -  Харчука В.М.

суддів -
Бережного С.Д. та Гуменюк Н.І.

при секретарі -
Хмельницькій Ю.А.

з участю:      представників апелянтів

розглянув у
відкритому судовому засіданні цивільну справу №22ц-719 за апеляційною скаргою
міського комунального підприємства «Хмельницькводоканал», ЗАТ
«Житлово-експлуатаційне об'єднання», відкритого акціонерного товариства
«Хмельницькгаз» на рішення Хмельницького міськрайсуду від 20 лютого 2007 року
за позовом ОСОБА_1 до міського комунального підприємства «Хмельницькводоканал»,
міського комунального підприємства «Хмельницьктеплокомуненерго», ВАТ по
газопостачанню та газифікації «Хмельницькгаз», ЗАТ «ЖЕО» про перерахунок плати
за комунальні послуги та спонукання до нарахування цих платежів з врахуванням
50% пільги, заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши
матеріали справи, судова колегія,

встановила:

ОСОБА_1
звернувся до суду із позовами до кожного із відповідачів, посилаючись на те, що
проживає в АДРЕСА_1 і являється споживачем послуг, які надають відповідачі.

З 28 червня 1987
року він працює суддею Хмельницького міського, а тепер міськрайонного суду, є
головою цього суду і відповідно до положень Закону України «Про статус суддів»
має право на 50% знижку плати за надані комунальні послуги, що є гарантованою
Конституцією України соціальною гарантією.

З 1 січня 2003
року відповідачі нараховують йому зазначені платежі без врахування зазначеної
гарантії, і він сплачував ці послуги в повному об'ємі.

13 січня 2006
року він вийшов у відставку за станом здоров'я, вважає, що має право на передбачену
законом пільг7у і просить зобов'язати відповідачів нараховувати йому платежі за
надані послуги в розмірі 50% від їх вартості.

Позовні вимоги
ОСОБА_1 об'єднані в одне провадження.

Представники
відповідачів проти позову заперечили, посилаючись на те, що підприємства, що
надають комунальні послуги, не являються надавачами пільг і не відповідають за
зобов'язаннями держави. Вважають, що територіальне управління Державної судової
адміністрації України повинне відшкодовувати ОСОБА_1 понесені витрати по оплаті
послуг в розмірі 50% їх вартості, а ОСОБА_1 зобов'язаний їх сплачувати в
повному розмірі.

Рішенням
Хмельницького міськрайонного суду від 20 лютого 2007 року позовні вимоги
ОСОБА_1 задоволені частково.

Зобов'язано
міське комунальне підприємство «Хмельницькводоканал» провести ОСОБА_1
перерахунок плати за надані послуги з урахуванням 50% знижки, починаючи з
31.01.2004 року та в подальшому проводити нарахування цих платежів з
урахуванням 50% знижки.

Зобов'язано
міське комунальне підприємство «Хмельницьктеплокомуненерго» провести позивачу
перерахунок плати за послуги з теплопостачання з урахуванням 50% знижки,
починаючи з 30.01.2004 року та в подальшому проводити такі нарахування з
урахуванням цієї знижки

Зобов'язано ВАТ
по газопостачанню та газифікації «Хмельницькгаз» провести позивачу перерахунок
плати за спожитий газ з урахуванням 50% знижки, починаючи з 02.02.2004 року та
в подальшому проводити нарахування платежів з урахуванням зазначеної знижки.

Зобов'язано ЗАТ
«ЖЕО» провести позивачу перерахунок квартирної плати з рахуванням 50% знижки,
починаючи з 01.02.2004 року та в подальшому проводити нарахування цих платежів
з урахуванням знижки.

Стягнуто з
кожного із відповідачів на користь держави по 51 гривні судових витрат.

В апеляційній
скарзі на рішення суду першої інстанції ВАТ «Хмельницькгаз» посилається на
порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права -
ст. 10 ЦПК України, ст.ст. 126, 130 Конституції України, ст.ст. 2, 87
Бюджетного кодексу України, п. 5 Постанови KM України від
31 березня 2003 року №426 «Порядку надання пільг, компенсацій і гарантій
працівникам бюджетних установ, військовослужбовцям, особам рядового і
начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і установ виконання
покарань, податкової міліції», постанову KM України
№20 від 11.01.2005 року «Про затвердження порядку перерахування коштів на
фінансування пільг, які оплачуються у вигляді субвенції згідно до Державного
бюджету в межах зобов'язань місцевих бюджетів». Апелянт просить рішення
Хмельницького міськрайсуду від 20 лютого 2007 року скасувати.

В апеляційній
скарзі на рішення суду першої інстанції ЗАТ «ЖЕО» посилається на порушення
судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, - положень
Закону України «Про статус суддів» та постанови KM України
№117 від 29 січня 2003 року «Про єдиний державний реєстр осіб, які мають право
на пільги». Судом не враховано, що ОСОБА_1 повинен був бути внесеним до реєстру
і лише тоді подати до ЗАТ «ЖЕО» відповідні відомості і отримувати пільги.

ОСОБА_1
занесений д цього реєстру лише 12 березня 2007 року і лише з цієї дати має
право на пільги. Тому апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції і
ухвалити нове рішення по суті спору.

В апеляційній
скарзі на рішення суду міське комунальне підприємство «Хмельницькводоканал»
посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права -
ст.ст. 130 конституції України, ст. 118 Закону України «Про судоустрій
України», ст. 120 цього ж Закону, ст.3 Закону України «Про статус суддів», ст.ст.
4 (Закону) Бюджетного кодексу України, ст. 21 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», порядок надання пільг, компенсацій і гарантій
працівникам бюджетних установ, військовослужбовцям, особам рядового,
начальницького складу,

рішення
Конституційного суду України від 24.06.1999 року №6-РГ-99, постанову KM України
№117 від 29.01.2003 року «Про єдиний державний реєстр осіб, які мають право на
пільги».

Судом не
враховано, що пільги суддям надає держава, а не підприємства, що надають
послуги. На компенсацію пільг передбачаються кошти в державних бюджетах України
на конкретний рік і пільговики повинні бути включені о єдиного реєстру.
Працівники бюджетних установ, що мають право на пільги, повністю сплачують
надані їм послуги, а за місцем роботи отримують компенсацію понесених витрат.
Надання пільг з інших джерел суперечить бюджетному законодавству. Тому просить
скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду від 20.02. 2007 року,
ухвалити нове рішення, яким у позові позивачу відмовити.

Судова колегія
приходить до висновку, що апеляційні скарги апелянтів задоволенню не
підлягають.

Відповідно до
ст.ст. 307-308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу апелянтів
і залишає рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом
встановлено, що ОСОБА_1 з 28 червня 1987 року працював суддею та головою
Хмельницького міськрайонного суду і відповідно до ст. 44 ч.9 Закону України
«Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року користувався правом на
50-відсоткову знижку за займане ним житло, комунальні послуги (водопостачання,
газ, електричну та теплову енергію та інше).

Однак, міське
комунальне підприємство «Хмельницькводоканал» з 31 січня 2004 року , міське
комунальне підприємство «Хмельницьктеплокомуненерго» з 30 січня 2004 року, ВАТ
по газопостачанню та газифікації «Хмельницькгаз» з 2 лютого 2004 року, ЗАТ
«ЖЕО» з 1 лютого 2004 року в односторонньому порядку змінили договірні
відносини з ОСОБА_1, стягують із позивача 100 - відсоткову вартість надаваних
послуг.

Ці обставини
фактично визнаються сторонами і підтверджуються дослідженими судом доказами:
розрахунками нарахувань та сплати за надані послуги, посвідченням судді, іншими
доказами.

13 січня 2006
року ОСОБА_1 вийшов у відставку за станом здоров'я, включений до Єдиного
державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, однак
відповідачі продовжують нараховувати 100 - відсоткову вартість надаваних
послуг. Особова справа судді у відставці ОСОБА_1 щодо виплати грошової винагороди
(відставки) передана до Пенсійного Фонду України в особі головного управління
Пенсійного фонду у Хмельницькій області і ОСОБА_1 не перебуває на обліку в
Державній судовій адміністрації, не може отримувати компенсації на
житлово-комунальні послуги.

Відповідно до
ст.ст. 8, 22, 130 конституції України в Україні визнається і діє принцип
верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та
інші нормативно-правові акти приймаються на її основі і повинні відповідати їй.

Норми Конституції
є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і
свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України
гарантується.

При прийнятті
нових законів або внесені змін до чинних законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Держава
забезпечує фінансування та належні умови ля функціонування і судів і діяльності
суддів.

Ст. 26
конституції України гарантується незалежність суддів та забороняється вплив на
суддів у будь-який спосіб.

Статтею 44 ч. 9
Закону України «Про статус суддів» гарантовано право суддів на надання їм 50 -
відсоткової знижки плати за займане ними та членами їхніх сімей житло,
комунальні послуги. Такі ж пільги зберігаються за ними і після виходу у
відставку, і не можуть скасовуватись без компенсації.

Рішенням
Конституційного суду країни №1-31/1999 рік від 24 червня 1999 року у справі за
конституційним поданням Верховного суду України щодо відповідності конституції
України (конституційності) положень статей 19, 42 Закону України «Про Державний
бюджет України на 1999 рік» (справ про фінансування судів) зазначено, що
неналежне фінансування судів та суддів державою є впливом на суди та суддів,
видатки Державного бюджету України на утримання судової влади захищені
безпосередньо Конституцією України і не можуть бути скорочені органами
законодавчої або виконавчої влади нижче того рівня, який забезпечує можливість
повного і незалежного здійснення правосуддя згідно із законом.

Відповідно до
ст.ст. 20 ч.1 п.1, ст. 21 ч.1 п.6 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року, ст. 32 ч.5 цього ж
закону споживач комунальних послуг має право одержувати вчасно та відповідної
якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору
на надання житлово-комунальних послуг.

Виконавець
житлово-комунальних послуг має право отримувати компенсацію за надані
відповідно до закону окремим категоріям громадян пільги та нараховані субсидії
з оплати житлово-комунальних послуг.

У разі зміни
вартості житлово-комунальних послуг виконавець/виробник не пізніше ніж за 30
днів повідомляє про це споживача з визначенням причин зміни вартості та
наданням відповідних обгрунтувань з посиланням на погодження відповідних
органів.

Зазначені норми
в їх сукупності свідчать про те, що відповідачі не мали права в односторонньому
порядку змінювати умови надання ОСОБА_1 комунальних послуг, в односторонньому
порядку змінювати розмір нарахування плати за комунальні послуги. Відповідачі
вправі звертатись до відповідних державних органів з вимогами про компенсацію
вартості надаваних ОСОБА_1 соціальних пільг та гарантій.

Положення
постанови KM України №426 від 31 березня 2003 року «Про затвердження
порядку надання пільг, компенсацій і гарантій працівникам бюджетних установ,
військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу» в цій частині
суперечать нормам Конституції Україн, Закону України «Про статус суддів»,
Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і при вирішенні даного спору не
можуть бути застосовані судом. Норми Конституції України та законів України
носять вищу юридичну силу.

Апеляційні
скарги апелянтів з цих підстав в межах їх доводів не можуть бути задоволені.
Рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та
процесуального права і підстав до його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.
303, 307-308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційні
скарги міського комунального підприємства «Хмельницькводоканал», ВАТ
«Хмельницькгаз», ЗАТ «ЖЕО» відхилити, рішення Хмельницького міськрайонного суду
від 20 лютого 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає
чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного
Суду України протягом двох місяців з дня її проголошення.