Справа № 22-8029                           Головуючий у І
інстанції:    Троян К.М.
Доповідач: Лесько А.О.
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

2007 року  жовтня місяця 02 дня                          Колегія суддів судової палати в цивільних

справах Апеляційного суду міста
Києва в складі:

головуючого:
Лесько А.О., суддів: Усика
Г.І Кравець В.А., при секретарі: Шаховніній М.О.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою Державного підприємства «Центрально-західна Компанія
«Вуглеторфреструктуризація» на рішення Святошинського районного суду м. Києва
від 12 липня 2007 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства
«Центрально-Західна компанія «Вуглеторфреструктуризація», з участю третьої
особи - ОСОБА_2 про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу, моральної шкоди та судових витрат,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12 липня 2007 року
позовні вимоги задоволено частково.

Визнано наказ № 1-к від 10 січня 2006 року «Про
звільнення ОСОБА_1 за ст. 41 пЛ КЗпП України таким, що не відповідає вимогам
закону та скасовано його.

ОСОБА_1 поновлено на роботі на посаді головного
бухгалтера Державного підприємства «Центрально-Західна Компанія
«Вуглеторфреструкткризація».

Стягнуто з ДП « Центрально-західна Компанія
«Вуглеторфреструктуризація» на користь ОСОБА_1 відшкодування заробітної плати
за час вимушеного прогулу в сумі 30 723 грн. 40 коп., відшкодування моральної
шкоди в сумі 12 000 грн., відшкодування витрат на проведення
судово-бухгалтерської експертизи в сумі 6045 грн. 60 коп. та витрати на надання
юридичної допомоги в сумі 2000 грн., в всього стягнуто 50769 грн. 40 коп.

В
апеляційній скарзі Державне підприємство « Центрально-західна компанія
Вуглеторфрестурктуризація» просить скасувати рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Вказує на те, що суд не
дослідив всі докази в справі , безпідставно надав перевагу висновку КНДІІСЕ ,
хоча ОСОБА_1 були грубо порушені вимоги пункту 8 статті 7 Бюджетного кодексу України
та вимоги п.19 Порядку державного фінансування капітального будівництва»,
затвердженого Постановою КМУ № 17654 від 27 грудня 2001 року, при перерахуванні
авансових платежів підряднику ТОВ ПКП «Евіс» за контрактом № 38 від 15 вересня
2003 року.

Суд безпідставно задовольнив вимоги про відшкодування моральної шкоди,
оскільки позивач не надав суду доказів її наявності.

Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у справі,
дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова
колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Наказом ДП «Центрально-західна
Компанія «Вуглеторфреструктуризація» № б/н від 10 січня 2006 року, враховуючи
висновки незалежної аудиторської фірми «Аудит-Сервіс» від 26 грудня 2005 року
за результатами проведеної аудиторської перевірки господарських операцій щодо
перерахування авансових платежів за контрактом №38 від 15 вересня 2003 року,
ОСОБА_1 була звільнена з посади головного бухгалтера Державного підприємства
«Центрально-західна компанія «Вуглеторфреструктуризація» з 10 січня 2006 року
по п.1 ст. 41 КЗпП України за порушення принципу цільового використання
бюджетних коштів та порядку ведення бухгалтерського обліку при перерахуванні у
вересні-жовтні 2004 року авансових платежів за контрактом № 38 від 15 вересня
2003 року (а.с.6 т.1).

Таким чином, як видно зі змісту наказу про звільнення № б/н від 10 січня
2006 року, підставою для звільнення головного бухгалтера ОСОБА_1 стало
одноразове грубе порушення    трудових
обов'язків,  допущене  при перерахуванні у вересні-жовтні

2004 року авансових платежів за
контрактом № 38 від 15 вересня 2003 року та саме з цією

обставиною відповідач пов'язував звільнення ОСОБА_1

Як вбачається з аудиторського висновку незалежної аудиторської фірми м.
Симфорополь про виконання завдання з аудиту спеціального призначення від 26
грудня

2005 року , метою його проведення було
висловлення професійної незалежної думки

аудитора про відповідність здійснених господарських операцій щодо перерахування
у

вересні-жовтні 2004 року авансових платежів за контрактом № 38 від 15
вересня 2003

року за рахунок бюджетних коштів чинному законодавству України.

За результатами проведеної перевірки було зроблено висновок , що авансові
платежі в жовтні 2004 року за Контрактом № 38 від 15 вересня 2003 року у
розмірі 119791,76 грн. були перераховані відповідальними посадовими особами ДП
«ЦЗК «Вуглеторфреструктуризація» безпідставно, в порушення вимог п.19 «Порядку
державного фінансування капітального будівництва», затвердженого Постановою КМУ
№ 1764 від 27 грудня 2001 року; безпідставно, при відсутності підтверджуючих
документів було перераховано 48995, 89 грн. (а.с.13-16 т.1).

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що 10 травня 2005 року на
виконання розпорядження Міністерства палива та енергетики України від 27 квітня
2005 року № 57-р «Про перевірку використання бюджетних коштів та методології
ведення бухгалтерського обліку» було проведено перевірку використання бюджетних
коштів та методології ведення бухгалтерського обліку на ДП ЦЗК
«Вуглеторфреструктуризація» за 2004 рік та 1 квартал 2005 року (а.с. 125-126
т.1)..

Як видно з акту № 1 від 20 травня 2005 року вказаної перевірки, 14 жовтня
2004 року платіжним дорученням № 392 видано аванс ТОВ ПКТ «Евіс» в сумі 94 тис.
грн., 21 жовтня 2004 року платіжним дорученням № 412 видано аванс ТОВ ПКТ
«Евіс» в сумі 61 тис. грн., що на 51208 грн. більше суми контракту. При видачі
авансу 20 вересня 2004 року безпідставно виданий аванс у сумі 155 тис. грн.
Кошти в сумі 51 208 грн. використані не за цільовим призначенням виключно з
вини головного бухгалтера (а.с.57 т.1).

Таким чином , матеріали справи містять дані про те, що
порушення , допущені, на думку відповідача, головним бухгалтером ОСОБА_1 при
перерахуванні у вересні-жовтні 2004 року авансових платежів ТОВ ПКТ «Евіс» за
контрактом № 38 від 15 вересня 2003 року , були виявлені за результатами
перевірки на виконання розпорядження Міністерства палива та енергетики України
від 27 квітня 2005 року № 57-р. та зафіксовані в акті №1 від 20 травня 2005
року.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне
стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо
за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення , не
рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою
непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня
вчинення проступку.

Оскільки звільнення по п.1 ст.41 КЗпП України є дисциплінарним стягненням,
таке не могло бути застосоване після спливу шести місяців за виявленням
проступку, тому висновок суду першої інстанції про порушення відповідачем ст.
148 КЗпП України відповідає матеріалам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Вірним є і висновок суду першої інстанції про
недоведеність вчинення ОСОБА_1 одноразового грубого порушення трудових
обов'язків.

Так, на вимогу начальника Святошинського РУ ГУ МВС України в м.
Києві від 29 серпня 2005-року ТОВ «Аудиторською фірмою «НХД-Аудит» була здійснена
перевірка фінансово-господарської діяльності ДП ЦЗК
«Вуглеторфреструктуризація», в тому числі по питанню видачі авансу ПП «Евіс» по
контракту №38 від 15 вересня 2003 року (а.с.196-197т.1).

Згідно висновку ТОВ Аудиторської фірми «НХД-Аудит» від 01 листопада 2005
року не встановлено завищення обсягів фінансування в 2003, 2004 році
будівництва 73-х квартирного житлового будинку в м. Коростишеві при
перерахуванні грошових коштів до ТОВ «Евіс» по контракту № 38 від 15 вересня
2003 року у відповідних роках, які встановлено Програмою фінансування,
затвердженою Міністерством палива та енергетики. В ході перевірки здійснено
аналіз обґрунтованості та відповідності чинному законодавству порядку видачі
авансових сум ДП ЦЗК «Вуглеторфреструктуризація» та встановлено, що авансові
платежі видаються на підприємстві у відповідності з договірними умовами та
нормами чинного законодавства, в тому числі Постанови КМУ «Про затвердження
Порядку державного фінансування капітального будівництва № 1764 від 27 грудня
2001 року, Наказу Мінфіну України «Про порядок укладення угод щодо надання
послуг (виконання робіт) та придбання матеріальних цінностей у суб'єктів
господарювання, оплата яких проводиться за рахунок бюджетних коштів» № 83 від
06 квітня 1998 року. Підстави для видачі авансів обґрунтовані, документально
підтверджені та не суперечать договірним умовам, нормативним та законодавчим
актам (а.с.274, 289 т.1).

У відповідності з вимогами ч.1 ст. 143 ЦПК України суд першої інстанції
обґрунтовано призначив в даній справі судову бухгалтерську експертизу,
проведення якої доручив належній судово-експертній установі - Київському
науково-дослідному інституту судових експертиз.

Відповідно до висновку № 9334/2137 (07)/2138 (07) судово-бухгалтерської
експертизи у даній цивільній справі, складеного 5 березня 2007 року, висновки ,
викладені в актах перевірок Міністерства палива та енергетики України без дати,
від 20 травня 2005 року, від 19 серпня 2005 року, від 22 серпня 2005 року про
перефінансування авансових платежів, документально та нормативно не
підтверджуються (а.с.23 зворот. т.З).

Висновок аудиторської фірми «Аудит-Сервіс» по виконанню завдання з аудиту
спеціального призначення від 26 грудня 2005 року щодо невідповідності
законодавству України здійснення компанією «Вуглеторфреструктуризація»
господарських операцій по перерахуванню у вересні, жовтні 2004 року авансових
платежів за контрактом № 38 від 15 вересня 2003 року за рахунок бюджетних
коштів документально та нормативно не підтверджується (а.с.24 т.З).

Дані, що наведені в запереченні головного бухгалтера ДП
ЦЗК «Вуглеторфреструктуризація» ОСОБА_1 відносно аудиторського висновку
незалежної аудиторської фірми «Аудит-сервіс» від 26 грудня 2005 року стосовно
того, що дані угоди №38 від 15 вересня 2004 року в частині додаткових робіт на
суму 783,0 тис.  грн., що підлягають
фактичному виконанню згідно доданої договірної ціни,  ис

перевищують    показників    Програми
та   Плану    використання    бюджетних
коштів, затверджених Мінпаливенерго, документально підтверджуються (а.с.24
зворот.т.З).

Висновок аудиторської фірми «Аудит-сервіс» по виконанню завдання з аудиту
спеціального призначення від 26 грудня 2005 року, щодо невідповідності
законодавству України здійснення компанією «Вуглеторфреструктуризація»
господарських операцій по перерахуванню у вересні, жовтні 2004 року авансових
платежів за контрактом № 38 від 15 вересня 2003 року за рахунок бюджетних
коштів, документально та нормативно не підтверджується ( а.с.25 т.3).

За таких обставин суд першої інстанції вірно вважав, що ОСОБА_1 звільнена з
посади головного бухгалтера по п.1 ст.41 КЗпП України безпідставно та поновив
позивачку на роботі, стягнувши на її користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу, відшкодування витрат на проведення судової бухгалтерської
експертизи та витрат на надання юридичної допомоги.

Наявним у справі доказам суд дав вірну правову оцінку у відповідності з
вимогами ст. 57-60 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд порушив засади судочинства -
змагальності, рівності сторін , безпідставно не взяв до уваги докази законності
наказу про звільнення ОСОБА_1, не можуть бути взяті до уваги як такі, що не
ґрунтуються на законі та не підтверджуються матеріалами справи.

Не може бути взятий до уваги і наданий в ході розгляду справи апеляційним
судом висновок спеціаліста-економіста Дніпропетровського науково-дослідного
інституту судових експертиз Кушакової Н.О. від 26 вересня 2007 року, оскільки
цей висновок спростовується висновком № 9334/2137 (07)/2138(07) судової
бухгалтерської експертизи КНДІСЕ від 5 березня 2007 року, призначеної
Святошинським районним судом м.Києва ухвалою від ЗО травня 2006 року, з
попередженням експертів про кримінальну відповідальність за дачу завідомо
неправдивого висновку.

Крім того, висновок спеціаліста-економіста від 26 вересня 2007 року не був
наданий для дослідження суду першої інстанції та не впливає на правильність
ухваленого судом першої інстанції рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на
роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування
судових витрат.

Рішення суду першої інстанції в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі,
стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, витрат
на проведення судової експертизи та на правову допомогу законне і обгрутоване,
підстав для його зміни чи скасування в цій частині не має.

Разом з тим, не можна погодитись з визначеним судом розміром відшкодування
моральної шкоди в сумі 12 000 гривень.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо
порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого
життя.

Оскільки судом вірно встановлено порушення трудових прав ОСОБА_1 внаслідок
незаконного звільнення її з роботи, позивачка з 10 січня 2006 року не
працювала, не отримувала заробітної плати, що безумовно призвело до моральних
страждань та вимагало додаткових зусиль для організації свого життя, суд першої
інстанції вірно вважав, що ОСОБА_1 відповідачем заподіяна моральна шкода,
однак, на думку судової колегії достатнім розміром відшкодування моральної
шкоди, виходячи із засад розумності, є відшкодування у сумі 2000 гривень.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність заподіяння
моральної шкоди та відсутність причинно-наслідкового зв'язку між фактом
звільнення позивачки з роботи та її захворюванням , не можуть бути взяті до
уваги, оскільки вважаючи доведеним факт заподіяння ОСОБА_1    моральної шкоди, суд першої інстанції не
виходив із

доведеності
такого причинно - наслідкового зв'язку та не обґрунтовував в рішенні факт
зацодіяння моральної шкоди позивачці станом її здоров'я.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.303, 307, 308, 309, 314 ЦПК
України, ст. 41 п.1, ст.237-1 КЗпП України, судова колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну окаргу Державного підприємства «Центрально-західна Компанія
«Вуглеторфреструктуризація» задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 липня 2007 року змінити,
зменшивши розмір відшкодування моральної шкоди , стягнутої з Державного
підприємства «Центрально-західна Компанія «Вуглеторфреструктуризація» на
користь ОСОБА_1.

Стягнути з Державного підприємства «Центрально-західна Компанія
«Вуглеторфреструктуризація» на користь ОСОБА_1 2000 ( дві тисячі) гривень
відшкодування моральної шкоди.

В решті рішення   Святошинського
районного суду м. Києва від   12 липня
2007 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення
та може бути оскаржено до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання законної сили.