Справа №22ц-1789/07                   Суддя першої
інстанції Терентьєв Г.В.
21                                   Суддя-доповідач
апеляційного суду Данилова
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

15 жовтня 2007
року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі: головуючого Лисенка П.П. суддів Данилової О.О., Кутової Т.З.
при секретарі судового засідання Варміш О.С., за участю позивачки ОСОБА_1.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві апеляційну скаргу
відділу освіти Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської
області на рішення Казанківського районного суду Миколаївської області   від 7 червня 2007 року по цивільній справі
за позовом

ОСОБА_1до
відділу освіти Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської

області / далі
Відділ освіти/ про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА

У квітні
2007 року ОСОБА_1. звернулась до суду з позовом до Відділу освіти про
відшкодування моральної шкоди.

Позивачка
зазначала, що на виконання розпорядження державної адміністрації Миколаївської
області від 07 травня 2004 р. „Про проведення заходів, присвячених вшануванню
пам'яті загиблих героїв-підпільників молодіжної організації „Партизанська
іскра" Казанківською райдержадміністрацією 29 травня 2004 р. її було
призначено су­проводжувальною делегації учнів 9 - 10-х класів с.м.т. Казанка
для поїздки до с. Кримка
Первомайського району Миколаївської області. Делегація прямувала до місця при­значення
на мікроавтобусі „ГАЗ-32213" н. з. НОМЕР_1, який належав Відділу освіти.

Близько
5 години 45 хвилин того дня вказаний мікроавтобус з школярами та су­проводжуючими
їх особами, рухався по с
Возсіятському Єланецького району Микола­ївської області, де при проїзді
нерівнозначного перехрестя доріг Новий Буг - Одеса і Миколаїв - Кіровоград його
водій ОСОБА_2. грубо порушив вимоги пунктів 8.1, 8.4 „б", 8.5.1, 12.1,
12.3, 12.4, 16.3, 16.11 Правил дорожнього руху, що спричинило зіткнен­ня
автобуса з вантажним автомобілем МАН-26422, н. з. НОМЕР_2. В результаті цієї
дорожньо-транспортної пригоди двоє пасажирів та водій ОСОБА_2. загинули на
місці пригоди, а інші отримали травми.

Вона
отримала тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя, що стало підста­вою
встановлення 3-ї групи інвалідності та визначення 40 % , а з січня 2007 року -
30% втрати професійної працездатності. Крім того, внаслідок цієї же пригоди
стала інвалі­дом 2-ї групи і її неповнолітня донька ОСОБА_3.

Посилаючись
на те, що отримані травми та каліцтво завдали їй фізичні та душев­ні
страждання, а каліцтво доньки ще посилює їх, позивачка просила стягнути з
володі­льця джерела підвищеної небезпеки 60000 грн. моральної шкоди.

Рішенням
Казанківського районного суду від 7 червня 2007 р. позов задоволено частково,
на користь ОСОБА_1. стягнуто 40000 грн. моральної шкоди.

В
апеляційній скарзі Відділ освіти, посилаючись на неправильне застосування су­дом
норм матеріального права та порушення процесуальних норм, просив скасувати
рішення районного суду та направити справу на новий розгляд.

Перевіривши
законність і обгрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної
скарги, колегія не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступно­го.

Суд
першої інстанції, в межах заявлених вимог, повно і всебічно дослідив зазна­чені
обставини справи, дав належну оцінку наданим сторонами доказам і дійшов вірно­го
висновку, що Відділ освіти, як володілець джерела підвищеної небезпеки,
відповідно до ст. ст. 1167, 1168, 1187 ЦК
України зобов'язаний відшкодувати позивачці моральну шкоду, завдану
ушкодженням здоров'я та каліцтвом.

Розмір
відшкодування, який у будь-якому разі не може бути адекватним дійсним
стражданням позивачки, суд визначив з урахуванням характеру й обсягу страждань
по­терпілої, стану її здоров'я, тяжкості вимушених змін у життєвих та
виробничих стосун­ках, та зусиль, необхідних для відновлення попереднього
стану. Врахував суд і мора­льні страждання ОСОБА_1. через каліцтво її доньки.

Визначений
судом розмір відшкодування відповідає засадам розумності, виваже­ності та
справедливості.

Посилання
апелянта на відсутність цільових бюджетних коштів за таким призна­ченням,
колегія не може взяти до уваги, оскільки цей факт не позбавляє права позивач­ки
на отримання відшкодування та не звільняє володільця джерела підвищеної небез­пеки
від відповідальності.

Недоведена
і вина самої ОСОБА_1., як відповідальної за організацію заходу, у
дорожньо-транспортній пригоді.

Відсутні докази
і того, що розглядом справи порушені права третіх осіб.

Оскільки
апеляційна скарга не містить доводів, які би спростовували висновки суду та
доводили би порушення ним вимог матеріального та процесуального права, ко­легія
не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Керуючись ст.
ст. 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу відділу освіти Казанківської районної державної адміністрації
Миколаївської області відхилити, а рішення Казанківського районного суду
Миколаїв­ської області від 7 червня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двох міся­ців з
цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду
України.