Справа № 22ц - 6164       2007 рік                          Голов,  в 1-й інстан. Пронін С. Г.
31                                                              Доповідач
серпня 2007 року                              Апеляційний
суд Донецької області в складі:
судді  Пономарьової О.М.
суддів                                          Бабенка П.М. ,  Бондаренко Л.І.,
секретарі                             Артамоновій
відкритому судовому засіданні в місті Донецьку
справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю фірма „Содействие" до ОСОБА_1,  ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
користування житлом,  -
звернулася до Апеляційного суду Донецької області з апеляційною скаргою на
рішення Кіровського районного суду м.
Донецька від 27 червня 2007 року,
яким задоволені позовні вимоги і на користь товариства з обмеженою
відповідальністю фірма „Содействие" стягнуто солідарно з ОСОБА_1,  ОСОБА_2 заборгованість за користування житлом
у розмірі 806, 39 грн.; на користь держави судовий збір в розмірі 51, 00 грн.
та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30.00
грн..

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та відмовити в
задоволенні позовних вимог,  оскільки
вона є власником квартири і не повинна оплачувати квартирну плату. Позивач не
підтвердив витрати на утримання та обслуговування будинку.

В судове
засідання сторони не з'явилися,  про час
та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Суд
першої інстанції,  ухвалюючи
рішення,  виходив з того,  що відповідачі мешкають в квартирі
АДРЕСА_1,  оплату за користування житлом
не проводять і заборгованість складає 806, 39 грн.. Суд послався на вимоги  ст.
ст.  64, 67, 68 ЖК України,  згідно з якими відповідачі зобов'язані
своєчасно сплачувати квартирну плату та плату за обслуговування та ремонт
будинку щомісяця в строки,  встановлені
діючим законодавством.

Заслухавши
суддю-доповідача,  дослідивши матеріали
справи,  перевіривши доводи апеляційної
скарги,  апеляційний суд вважає,  що апеляційна скарга підлягає
відхиленню,  а рішення залишенню без змін
з наступних підстав.

Відповідно
до  ст.
308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін,  якщо визнає,  що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом
встановлено і це вбачається з матеріалів справи,  що ОСОБА_1 на підставі договору
купівлі-продажу від 2 грудня 1992 року є власником квартири АДРЕСА_1. В цій же
квартирі зареєстрована її донька ОСОБА_2,
1968 року народження.

12
травня 1993 року власник квартири ОСОБА_1 уклала договір про участь в затратах
на утримання будинку та прибудинкової території,  і відповідно до п.2.2.З. цього

договору зобов'язалась не
пізніше останнього дня поточного місяця вносити плату на рахунок власника
будинку або підприємства,  яке обслуговує
будинок,  за санітарне обслуговування
прибудинкової території та допоміжних приміщень будинку ,  технічне обслуговування будинку у
відповідності до загальної площі квартири,
на ремонт,  у відповідності до
поновленої вартості квартири,  а також
комунальні і інші послуги.

Умови
зазначеного договору не суперечать Правилам користування приміщеннями житлових
будинків і прибудинковими територіями,
затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992
року № 572,  зі змінами,  внесеними постановою Кабінету Міністрів
України № 45 від 24 січня 2006 року,
оскільки у відповідності до
ст.  10 Закону України „Про
приватизацію державного житлового фонду" від 19 червня 1992 року /з
подальшими змінами та доповненнями/,
власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних
приміщень будинку,  технічного
обладнання,  елементів зовнішнього
благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах ,  пов'язаних з утриманням будинку і
прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку.

Згідно
зі  ст.
32 Законом України „Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня
2004 року розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій
встановлюється залежно від капітальності рівня облаштування та благоустрою. У
відповідності з вимогами  ст.  14 вищевказаного закону ціни/тарифи на
комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових
територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами
місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень,  визначених законом.

Згідно з
встановленими тарифами розмір оплати утримання будинку та прибудинкової
території для власників квартир багатоквартирних будинків дорівнюється розміру
квартирної плати для осіб,  які
користуються квартирами за договором найму.

За
вказаних обставин суд дійшов обгрунтованого висновку про те,  що відповідачі повинні своєчасно сплачувати
плату за обслуговування будинку та прибудинкової території,  але в рішенні суду помилково визначив ці
витрати як квартирна плата. Тому доводи апеляційної скарги щодо відсутності у
відповідачки обов'язку проводити оплату квартирної плати,  оскільки вона є власником квартири,  не можуть бути взяті до уваги.

Стягуючи
з відповідачів суму заборгованості 806, 39 грн. суд правильно виходив з
встановлених тарифів та трирічного строку позовної давності.

Рішення
суду першої інстанції є правильним по суті,
справедливим,  відповідає чинному
законодавству,  але суд помилково
послався на норми глави 2 Житлового кодексу України,  які регулюють користування жилими
приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду,  в той час як до правовідносин,  які виникли між сторонами,  повинні застосовуватися норми глави 6
Житлового кодексу України,  які регулюють
користування жилими приміщеннями в будинках /квартирах/ приватного житлового
фонду.

Тому
апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги про недодержання судом першої
інстанції вимог матеріального права - формальними,  які не впливають на правильність ухваленого
рішення і не належать до тих підстав,  із
якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо
скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Таким
чином,  суд першої інстанції правомірно
зробив висновок про задоволення позовних вимог та стягнення з обох відповідачок
заборгованості по оплаті за утримання будинку та прибудинкової території,  оскільки у відповідності до вимог  ст.
156 ЖК України повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь
у витратах по утриманню будинку/ квартири/ і при домової території та
проведенню ремонту.

З
урахуванням наведеного,  апеляційний суд
на підставі  ст. 308 ЦПК України відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307 ч.1 п.1,
308,  313-315 ЦПК України,  апеляційний суд,  -