Справа №22-870/2007 р.                            Головуючий
у 1-ій інстанції Кузьмін О.В.
39.                                                Суддя
- доповідач Дяченко В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

2 жовтня 2007
року.

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у
складі:

Головуючого -
Дяченко В.М.

Суддів                                                       -
Ігнатолі Т.Г.,  Козлова ОМ.

При
секретарі - Лепеха А.С.  розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м.
Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства
виробничо-комерційне підприємство „Доніс" та Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в Центрально-міському районі м.  Макіївки про подовження строку звернення до
суду,  визнання нещасного випадку на
виробництві,  зобов'язання підприємства
скласти акт про нещасний випадок на виробництві та визнання недійсними наказу
НОМЕР_1 від 2 липня 2001 року і акту про випадок невиробничого травматизму від
7 липня 2001 року за апеляційними скаргами представників Приватного підприємства
виробничо-комерційне підприємство „Доніс" і Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в Центрально-міському районі м.  Макіївки на рішення Волноваського районного
суду Донецької області від 25 липня 2007 року,
-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні
2006 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в Київському районі м.  Макіївки .

Зазначав,  що з 2 квітня 2001 року він працював
каменярем на зазначеному підприємстві. З липня 2001 року,  приблизно о 09.45 год.,  під час виконання трудових обов'язків по
кладці стіни будинку милосердя в с.
Микольському Волноваського району,
з вини підприємства,  яке не
забезпечило техніку безпеки його робочого місця,  натягуючи будівельну ліску,  яка використовувалася ним як рівень,  стався її порив і куском металевого дроту,  закріпленого на лісці,  йому було спричинено проникаюче поранення
лівого ока. Внаслідок цього,  після
проведеної хірургічної операції,  він був
визнаний інвалідом третьої групи.

Посилаючись
на те,  що розслідування по цьому факту
підприємством не проводилося і акт за формою Н-1 про нещасний випадок на
виробництві не складався,  а у зв'язку з
тривалим лікуванням,  обіцянками
підприємства про надання допомоги,
молодим віком і правовою необізнаністю він своєчасно з даним позовом не
звернувся,  позивач просив суд визнати
цей нещасний випадок на виробництві і відшкодувати майнову та моральну шкоду.

В
подальшому позивач змінив і уточнив свої позовні вимоги,  заявив їх до підприємства та Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в Центрально-міському районі
м.  Макіївки і просив суд подовжити строк
звернення до суду,  визнати нещасний
випадок з ним на виробництві,
зобов'язати підприємство скласти про це

відповідний акт і визнати недійсними наказ НОМЕР_1 від 2 липня 2001 року і
акт про випадок невиробничого травматизму від 7 липня 2001 року.

Рішенням
Волноваського районного суду Донецької області від 25 липня 2007 року позов
задоволено : визнано недійсними наказ підприємства НОМЕР_1 від 2 липня 2001 року
про надання позивачу відпустки за власний рахунок по сімейним обставинам з 2 по
З липня 2001 року і акт про випадок невиробничого травматизму від 7 липня 2001
року,  визнано нещасний випадок з
позивачем на виробництві при зазначених ним обставинах,  підприємство зобов'язано скласти акт про
нещасний випадок з позивачем на виробництві і стягнуто з підприємства судовий
збір у розмірі 8, 5 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи у розмірі 7, 5 грн.

Не
погоджуючись з цим рішенням і посилаючись в апеляційних скаргах на
невідповідність висновків суду обставинам справи і порушення норм матеріального
і процесуального права,  представники
відповідачів просять апеляційний суд скасувати рішення суду першої інстанції і
ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Зокрема
вказують на те,  що позивач пропустив
встановлений законом строк для звернення до суду,  клопотання про поновлення цього строку не
заявляв і суд також не вирішив це питання в своєму рішенні. Крім того вважають,
що суд дав неправильну оцінку поясненням
свідків - співробітників позивача,  які
можуть бути зацікавлені в результатах розгляду справи,  а також свідка лікаря-окуліста ОСОБА_2  і непослідовним поясненням самого позивача
відносно того чи знаходився він у відпустці за власний рахунок,  оскільки ці пояснення суперечать його
письмовій заяві і поясненням про обставини нещасного випадку та наказу
НОМЕР_1,  який позивач не оскаржував протягом
шести років.

Заслухавши
суддю-доповідача,  представників
відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4,  які
підтримали доводи апеляційних скарг,
позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_5,  які заперечували проти скарг,  перевіривши матеріали справи у межах
апеляційного оскарження і доводи апеляційних скарг,  колегія суддів вважає,  що апеляційні скарги підлягають
відхиленню,  а рішення суду першої
інстанції -залишенню без зміни з таких підстав :

Згідно
зі  ст.
308 ЦПК України,  апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального
та процесуального права і не може бути скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно  ст.  22
Закону України „Про охорону праці",
роботодавець повинен організувати розслідування та вести облік нещасних
випадків,  професійних захворювань і
аварій відповідно до положення,  що
затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими
об*єднаннями профспілок.

За
підсумками розслідування нещасного випадку,
професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за
встановленою формою,  один примірник
якого він зобов'язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не
пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування.

У разі
відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з
його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за
охороною праці,  рішення якої є
обов*язковим для роботодавця.

Рішення
посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене
у судовому порядку.

Судом встановлено,  що позивач,
3 липня 2001 року,  приблизно о
09.45 год.,  працюючи каменярем Приватного підприємства
виробничо-комерційне підприємство „Доніс",
на будівельному майданчику сестринського корпусу будинку милосердя в с Микольське
Волноваського району Донецької області,
при натягуванні будівельної ліски і в результаті її пориву травмував
ліве око шматком металевого дроту,
зачепленого на лісці.

Як на
підставу доведеності цих обставин суд в своєму рішенні послався на пояснення в
судовому засіданні свідків ОСОБА_6,
ОСОБА_7  і ОСОБА_8 -співробітників
позивача,  ОСОБА_2  - лікаря
- окуліста,  а також дані медичних
документів (а.с.  11-22).

Виходячи з доведеності факту отримання позивачем травми на виробництві під
час виконання трудових обов'язків і посилаючись на порушення підприємством
вимог Закону України „Про охорону праці" та п.п. 1-8 Положення про
розслідування та облік нещасних випадків,
професійних захворювань і аварій на підприємствах,  в установах і організаціях,  затверджених постановою КМУ №623 від 10
серпня 1993 року,  суд першої інстанції
дійшов висновку про задоволення позову,
в тому числі і в частині визнання недійсними наказу зазначеного
підприємства НОМЕР_1 від 2 липня 2001 року про надання позивачу відпустки за
власний рахунок по сімейним обставинам з 2 по 3 липня 2001 року та акту про
випадок невиробничого травматизму від 7 липня 2001 року,  оскільки вони суперечать дійсним обставинам
справи.

З таким
висновком суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитися,  оскільки він відповідає обставинам справи і
нормам матеріального та процесуального права.

Зважаючи
на зазначене,  колегія суддів не може
прийняти до уваги,  як безпідставні,  доводи апеляційної скарги відповідачів
відносно того,  що позивач пропустив
встановлений законом строк для звернення до суду,  клопотання про поновлення цього строку не
заявляв і суд також не вирішив це питання в своєму рішенні,  оскільки право звернення до суду з позовом
про визнання нещасного випадку на виробництві певним строком не обмежене.

Інші
доводи апеляційних скарг також не спростовують правильність прийнятого по
справі рішення,  оскільки об'єктивно
нічим не підтверджені,  ґрунтуються на
припущеннях і спростовуються наданими по справі доказами,  тому оскаржуване рішення,  як таке,
що постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права,  на підставі
ст.  308 ЦПК України,  підлягає залишенню без зміни,  а апеляційні скарги відповідачів - відхиленню.

Керуючись  ст.
ст.  303, 307, 308, 313, 314 ЦПК
України,  колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні
скарги представників Приватного підприємства виробничо-комерційне підприємство
„Доніс" і Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
Центрально-міському районі м.  Макіївки
відхилити.

Рішення
Волноваського районного суду Донецької області від 25 липня 2007 року залишити
без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом
двох місяців з цього моменту шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до
Верховного Суду України.