Справа 22ц-1933/07      Головуючий у першій інстанції - Костюченко
- 29                  Доповідач
апеляційної інстанції- Данилова
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15
жовтня 2007 року                                                                       м.Миколаїв

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у
складі

головуючого   Лисенка
П.П.

суддів              Данилової О.О., Кутової Т.З.

при
секретарі  Варміш О.С.

за участю
позивачки ОСОБА_1. та відповідача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_2на
рішення    Ленінського районного
суду   м.Миколаева   від 4 липня 2007 року по цивільній справі за
позовом

ОСОБА_1до
ОСОБА_2про визначення порядку користування жилим приміщенням

УСТАНОВИЛА:

У
вересні 2006 року ОСОБА_1звернулась з позовом до ОСОБА_2 про визначення порядку
користування квартироюАДРЕСА_1. Позивачка зазначала, що після реєстрації шлюбу
з відповідачем у грудні 2003 року поселилась до нього у трикімнатну квартиру зі
своїм сином ОСОБА_5, 1998 року народження. Посилаючись на погіршення подружніх
стосунків та перешкоди відповідача у користуванні жилим приміщенням, позивачка
просила визнати такий порядок користування спірною квартирою, за яким виділити
їй з сином дві суміжні кімнати площею 17 кв.м та 9,2 кв.м, ОСОБА_2. - комнату 10,2 кв.м,
побутові приміщення залишити у загальному користуванню.

Рішенням
Ленінського районного суду М.Миколаєва від 4 липня 2007 року позов задоволено
та визначено порядок користування жилим приміщенням. У користування ОСОБА_1. з
неповнолітнім сином виділено суміжні кімнати 17 та 9,2 кв.м, у
користуванняОСОБА_4 виділено кімнату 10,2 кв.м, інші приміщення залишені у
спільному користуванні.

В
апеляційній сказі ОСОБА_2., посилаючись на те, що суд відмовився дослідити
надані ним докази, не залучив до участі у справі його мати ОСОБА_3., яка також проживає
у спірній квартирі, а також врахував інтереси неповнолітнього, який не має
права на проживання у квартирі, просив рішення скасувати та направити справу на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи
позов ОСОБА_1., суд виходив з того, що вона має право користуватися двома
кімнатами трикімнатної квартири, оскільки має неповнолітнього сина, а
відповідно до вимог ч.2 ст.50 ЖК України заселення однієї кімнати особами протилежної
статі, старшими за дев'ять років, крім подружжя, не допускається.

Але з
таким висновком суду та застосуванням ним норм житлового законодавства
погодитися не можна.

Правила ч.2 ст.50 ЖК України щодо
умов заселення жилих квартир особами протилежної статі застосовуються при
наданні жилих приміщень, та не регулюють правовідносини щодо порядку
користування жилими приміщеннями чи його зміни, а тому, в усякому разі, не
можуть бути єдиною підставою для задоволення вимог ОСОБА_1.

Невірно
визначивши характер правовідносин, суд не встановив дійсних обставин справи, не
дав їм правової оцінки та не застосував норми житлового права, які їх
регулюють.

Так,
відповідно до ст.61 ЖК України  порядок
користування жилими приміщеннями у будинках державного житлового фонду
визначається договором найму жилого приміщення. Відповідно до ст.64 ЖК України
члени сім'ї наймача мають рівні права і несуть рівні обов'язки, що випливають з
цього договору, а тому мають право користуватися жилим приміщенням цілком.

Зміна
порядку користування квартирою впливає на права і обов'язки кожного члена
сім'ї, а тому є підставою для зміни умов договору найму, що передбачено ст. 104
ЖК України.

Але суд
не звернув належної уваги на ці положення закону, не уточнив позовні вимоги
ОСОБА_1. та не перевірив умови, за яких порядок користування квартирою може
бути змінено, не залучив до участі у справі всіх зацікавлених осіб.

Не
усунув суд і протиріччя щодо правового статусу спірної квартири, оскільки за
даними технічного паспорту від 27.11.2003 року квартира на праві власності
належить ОСОБА_3. / а.с.37-38/.

Крім
того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач посилався на те, що в
спірній квартирі постійно проживає його мати ОСОБА_3., яка значиться
наймачем жилого приміщення і має право на користування ним.

Суд не
перевірив ці обставини, не дав їм належну оцінку та не залучив до участі у
справі ОСОБА_3., хоча
визначення порядку користування жилими приміщеннями квартири стосується прав і
обов'язків всіх осіб, які користуються нею. Не перевірив суд і факт проживання
в квартирі неповнолітнього ОСОБА_5, 1998 року народження.

Таким
чином, рішення суду, як постановлене з порушенням норм житлового законодавства
та процесуального права, підлягає скасуванню, а вирішення питання щодо прав та
обов'язків осіб, які не брали участі у справі, є підставою для передачі справи
на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.
311, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2задовольнити частково.

Рішення
Ленінського райнного суду М.Миколаєва від 4 липня 2007 року скасувати, а справу
передати на новий розгляд до того ж суду в іншому складі.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двох місяців з цього
часу може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду України.