справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26
вересня 2007 року                 Каланчацький
районний суд Херсонської області у

складі:
судді Кравченко К.В. при секретарі Мазур Л.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.  Каланчак справу за позовом Каланчацької
селищної ради до ОСОБА_1про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з зазначеним позовом,
мотивуючи свої вимогти тим,  що
відповідач самовільно зайняла земельну ділянку,
яка проходить від вулиці Тарана по суміжній межі з сусіднім
домоволодінням і не дає можливості позивачу виконати роботи на цій ділянці по
облаштуванню водовідводу поверхневих то паводкових вод.

Представник
позивача Лабушний А.Г. в судовому засіданні позов підтримав і пояснив,  що підчас обстеження присадибної земельної
ділянки ОСОБА_1 було встановлено,  що
відповідач самовільно зайняла земельну ділянку,
на якій знаходиться відвідна траншея поверхневих та паводкових вод,  яка була нею засипана ґрунтом,  чим спричинила підтоплення сусідніх земельних
ділянок та перешкоджає здійсненню робіт по очистці траншеї та відведенню
поверхневих вод. Оскільки відповідач не дає можливості провести необхідні
роботи по облаштуванню водовідводу,  та
враховуючи,  що дана земельна в натурі
відповідачу не виділялась,  вважає,  що відповідач самовільно її зайняла. Просив
зобов'язати відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку від
АДРЕСА_1 шириною три метра в кінець городу від межі земельної ділянки
ОСОБА_2,  і не перешкоджати у проведенні
земляних робіт.

Відповідач
ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3
в судовому засіданні позов не визнали та пояснили,  що АДРЕСА_1з присадибною земельною ділянкою
був наданий позивачу радгоспом ще у 1986 році. Ділянка ОСОБА_1 є суміжною з
присадибною ділянкою АДРЕСА_2,  що
належить ОСОБА_2 та ділянкою АДРЕСА_3,
що належить ОСОБА_4.
Між ділянкою відповідача та ділянками зазначених сусідніх домоволодінь
земель,  що знаходились в користуванні
селищної ради не було. У 1995 році селищна рада прийняла рішення про збільшення
ділянки ОСОБА_1 до 0, 25 га. за рахунок земель,
що знаходились позаду її присадибної ділянки,  а рішенням цієї ж ради №110 від 26.03.1998
року земельна ділянка по АДРЕСА_1 площею 0, 25 га була передана відповідачу у
приватну власність. Технічна документація зі складання державного акту на право
привальної власності відповідача на дану ділянку була виготовлена зі всіма
необхідними погодженнями та надана селищній раді на затвердження,  але так і залишається не затвердженою.
ОСОБА_1 не заперечує

проти облаштування позивачем на її земельній ділянці водовідводу,  але за умови не порушення при цьому її прав
та інтересів.

Суд,  заслухавши пояснення сторін,  перевіривши матеріали справи та дослідивши
надані докази,  прийшов до наступного.

Згідно
технічного паспорту,  виготовленого
Херсонськім бюро технічної інвентаризації 09.12.1986 року АДРЕСА_1був наданий
ОСОБА_1,  як переселенцю з іншого
регіону.

Право
власності відповідача на зазначений будинок сторонами не оспорюється.

З
відповіді відділу містобудування,
архітектури та житлово-комунального господарства Каланчацької
райдержадміністрації від 26.09.2007р. за №16 вбачається,  що рішення Каланчацької селищної ради про
виділення земельної ділянки для будівництва житлового будинку та господарських
споруд по АДРЕСА_1 в смт.  Каланчак
відсутні.

Каланчацькою
селищною радою 19.04.1995 року було прийнято рішення за №38 про нарізання
ОСОБА_1 земельної ділянки в зв'язку з розширенням огороду,  загальна площа якої визначена в розмірі 0, 25
га.

Рішенням
Каланчацької селищної ради №110 від 26.03.1998 року земельна ділянка площею 0,
25 га. по АДРЕСА_1 в смт.  Каланчак була
передана ОСОБА_1 у приватну власність.

Технічна
документація зі складання державного акту на право приватної власності на землю
ОСОБА_1 для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та
ведення особистого селянського господарства виготовлена Херсонською філією
державного підприємства „Херсонський регіональний цент державного земельного
кадастру" у 2003 році.

Рішення
Каланчацької селищної ради про затвердження зазначеної технічної документації
відсутні.

З
матеріалів зазначеної технічної документації вбачається,  що для передачі у приватну власність
відповідачу за вказаною адресою пропонується земельна ділянка №1 - площею 0,
1506 га. для обслуговування жилого будинку та господарських будівель та
земельна ділянка №2 - площею 0, 1412 га. для ведення особистого селянського
господарства.

Згідно
доданого до матеріалів технічної документації акту про встановлення зовнішніх
меж земельної ділянки гр.. ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 від 18.08.2002р. без підпису
представників позивача,  та плану
зовнішніх меж ділянки відповідача,
безпосередньо на вулиці Тарана розміщена ділянка відповідача №1 площею
0, 1506 га.; суміжними землекористувачами з відповідачем по АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 - будинок №22
та ОСОБА_2 - будинок №18. При цьому,  між
земельними ділянками домоволодінь №18 та АДРЕСА_1 землі селищної ради не
значаться.

Висновком
відділу містобудування,  архітектури та
житлово-комунального господарства Каланчацької райдержадміністрації від
10.07.2007р. за №132,  за підписом
начальника цього відділу Гетьман В. А.,
погоджено технічну документацію щодо складання державного акту на право
власності на земельну ділянку ОСОБА_1 для будівництва обслуговування житлового
будинку,  господарських будівель і споруд
загальною площею 0, 1506 га.

Суд
вважає безпідставними твердження представника позивача про те,  що доказом самовільного захвату відповідачем
ділянки шириною 3 м.  від АДРЕСА_1 до
кінця огороду   вдовж суміжної
присадибної ділянки АДРЕСА_2є фактичне користування відповідачем земельною
ділянкою площею більше ніж 0, 25 га.,  а
також відсутність погодження селищною радою акту встановлення в натурі меж
ділянки відповідача.

Відповідно
до  ст.
211 ЗК України самовільне зайняття земельної ділянки є порушенням
земельного законодавства,  за яке
передбачена адміністративна чи кримінальна відповідальність.

Докази
притягнення відповідача до встановленої законодавством відповідності за
самовільне зайняття земельної ділянки відсутні.

Сам факт
знаходження у користуванні відповідача земельної ділянки у розмірі
більшому,  ніж їй було надано,  та факт відсутності погодження селищною радою
акту про встановлення зовнішніх меж земельної ділянки гр.. ОСОБА_1 не є
безумовною підставою для висновку про наявність самозахвату землі з боку відповідача.

Крім
того,  згідно долученої до матеріалів
технічної документації довідки Каланчацької селищної ради,  підписаної головою виконкому Приходько М. М.  та землевпорядником ОСОБА_5,  у користуванні ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 знаходиться
земельна ділянка площею 0, 30 га..

Таким
чином,  сама Каланчацька селищна рада
засвідчила наявність у ОСОБА_1 права на користування земельною ділянкою площею
більшою ніж 0, 25 га.,  що спростовує
твердження позивача про самозахват відповідачем землі.

Відповідно
до п.1  ст.  60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини,  на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи
встановлені обставини,  суд вважає не
підтвердженим факт самовільного захвату відповідачем землі по АДРЕСА_1 в
смт.  Каланчак.

Також суд вважає
за необхідне вказати на наступне.

Відповідно
до  ст.
З ЦПК України кожна особа має право в порядку,  встановленому цим Кодексом,  звернутися до суду за захистом своїх
порушених,  невизнаних або оспорюваних
прав,  свобод чи інтересів.

Пояснення
представника позивача про те,  що
причиною звернення до суду з зазначеним позовом є перепони з боку ОСОБА_1 у
здісненні позивачем суспільно необхідних заходів: облаштування водовідводу
через земельну ділянку відповідача,
свідчать про помилковість та безпідставність обраного позивачем способу
захисту своїх прав та інтересів,
оскільки в даному випадку захист інтересів селищної ради в облаштуванні
водовідводу через земельну ділянку відповідача необхідно здійснювати в інший
спосіб,  передбачений земельним
законодавством,  а саме: встановлення
сервітуту,  обмеження права на землю,  припинення права власності на землю чи права
користування землею або інше.

Враховуючи
вищевикладене,  суд дійшов до висновку
про безпідставність заявлених позовних вимог.

Керуючись  ст.
ст.  10,  11,
209,  212,  214-215,
218 ЦПК України,  суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні
позову Каланчацької селищної ради відмовити.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської
області,  через Каланчацький районний суд
шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.