Справа № 2-1302/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

27
серпня 2007 р.                                                                                    м.  Димитров

Димитровський
міський суд Донецької області у складі:

головуючого -
судді Халаджи О.В.

при секретарі
Мітченковій Н.А.

позивача
ОСОБА_1.

за участю
представника відповідача Коробського А.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.  Димитров Донецької
області справу за

позовом
ОСОБА_1до Димитровської міської ради про визнання права

власності,

ВСТАНОВИВ:

Представник
відповідача позовні вимоги ОСОБА_1до Димитровської міської ради про визнання
права власності визнав у повному обсязі.

Позивач
в судовому засіданні,  в обгрунтування
позову пояснив,  що ІНФОРМАЦІЯ_1року
помер її батько,  ОСОБА_2,  який постійно мешкав на день смерті у
АДРЕСА_1.

У
зв'язку із смертю ОСОБА_2,  відкрилася
спадщина,  що складається із жилого
будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами,  розташованого у АДРЕСА_1. Право власності на
домоволодіння зареєстровано за ОСОБА_2,
про що свідчить Свідоцтво про право на спадщину за законом,  оформленого державним нотаріусом
Новогродовської державної нотаріальної контори від 12 лютого 1997 року.

Спадкоємцем
майна ОСОБА_2 була його дружина,  мати
позивача ОСОБА_3,  яка мешкала за
адресою: АДРЕСА_1,  в тому числі на 2/3
частки від яких відмовилися на користь матері діти померлого позивачка та її
брат.

ІНФОРМАЦІЯ_2
року померла мати позивача,  ОСОБА_3.

За своє
життя ОСОБА_3. склала заповіт,  згідно
якого автомобиль марки
ГАЗ-21 мати заповіла своєму сину,  а
моєму рідному брату ОСОБА_4,  а належну
їй квартиру за адресою: АДРЕСА_1 мати заповіла позивачці. З волею матері
позивачка та її брат,  який притягнутий
по справі у якості третьої особи,
погодилися.

Після
смерті матері позивачки було заведено спадкову справу та видано Свідоцтво про
право на спадщину брату позивачки ОСОБА_4 та позивачці,  але позивачці було відмовлено в реєстрації
права власності в БТІ у зв'язку з наявністю самочинного будівницьтва гаражу на
території домовлодіння.

Самочинно
збудованний гараж відповідає будівельним та санітарним нормам і тому позивачка
вважає,  що позов підлягає задоволенню та
за нею слід визнати право власності на жилий будинок за адресою: АДРЕСА_1 з
належними до нього будівлями та спорудами.

Судом
встановлено,  що ІНФОРМАЦІЯ_1року помер
батько позивачки ОСОБА_2,  який постійно
мешкав на день смерті у АДРЕСА_1(а.с.
17).

Дружина
померлого ОСОБА_3 прийняла спадщину у встановленому законом порядку,  що підтверджується Свідоцтвом про право на
спадщину (а.с.  11),  та зареєструвала своє право у БТІ міста Димитров (а.с.  12).

ІНФОРМАЦІЯ_2
року померла мати позивача,
ОСОБА_3,  що підтверджується
свідоцтвом про смерть (а.с.  15).

За своє
життя ОСОБА_3. склала заповіт,  згідно
якого автомобиль марки
ГАЗ-21   мати   заповіла
своєму   сину,    а
моєму   рідному   брату
ОСОБА_4,  а належну їй квартиру за
адресою: АДРЕСА_1 мати заповіла позивачці (а.с.
13-14). З волею матері позивачка та її брат,  який притягнутий по справі у якості третьої
особи,  погодилися.

Після
смерті матері позивачки було заведено спадкову справу та видано Свідоцтво про
право на спадщину брату позивачки ОСОБА_4 та позивачці,  але позивачці було відмовлено в реєстрації
права власності в БТІ у зв'язку з наявністю самочинного будівницьтва гаражу на
території домовлодіння (а.с.  13-14).
ОСОБА_2.  та ОСОБА_3.,  як власники домоволодіння під час життя
збудували без отримання відповідного дозволу на забудову гараж (а.с.  6-9).

Самочинно
збудованний гараж відповідає будівельним нормам (а.с.  23) та нормам пожежної безпеки (а.с.  22)

Виходячи
із змісту статті 1261 Цивільного кодексу України,  спадкоємцями першої черги за законом є діти
спадкодавця та той з подружжя,  який його
пережив.

За
змістом приписів статті 376 Цивільного кодексу України,  право власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою,  яка здійснила самочинне будівництво.

Згідно
положень статті 1218 Цивільного кодексу України,  до складу спадщини входять усі права та
обов'язки,  що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В силу
вищевикладеного,  суд вважає,  що вимоги позивача підлягають задоволенню в
повному обсязі,  та за нею необхідно
визнати право власності на жилий будинок загальною внутрішньою площею 77, 7 м
,  в тому числі житловою - 51, 8м2,  з належними до нього господарськими будівлями
та спорудами,  розташованого у АДРЕСА_1.

На
підставі  ст.  ст.
376,  1218,  1261,
1268,  1269 Цивільного кодексу
України,  та керуючись  ст.  ст.
10,  11,
57,  209,  213,
214,  215 ЦПК України,  суд

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1до Димитровської міської ради про визнання права власності задовольнити
повністю.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на жилий будинок загальною внутрішньою площею 77, 7
м ,  в тому числі житловою - 51, 8м
,  з належними до нього господарськими
будівлями та спорудами,  розташованого у
АДРЕСА_1.

Рішення може
бути оскаржено до Апеляційного суду.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення до Апеляційного суду Донецької області через
Димитровський міський суд.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через
Димитровський міський суд протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.