УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2007 року                                                                                                     м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого   Артеменка І.А.

суддів               Громіка
Р.Д., Суворова В.О.

при секретарі Велич О.М..

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою
товариства з обмеженою відповідальністю „Інфокс" в особі філії „Інфоксводоканал" рішення Київського
районного суду м. Одеси від 11 травня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю
„Інфокс" в особі філії „Інфоксводоканал" про скасування наказу про звільнення,
зміни дати звільнення, стягнення оплати відпустки та тимчасової непрацездатності і середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, -

встановила:

У серпні 2004 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю „Інфокс" в особі філії „Інфоксводоканал"
про поновлення на роботі і стягнення заробітної плати
за час вимушеного прогулу, посилаючись на те, що наказом №80 від 7 липня 2004 року її було незаконно звільнено з посади
юрисконсульта за п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Справа розглядалась неодноразово. У листопаді 2006 року ОСОБА_1 уточнила
свої позовні вимоги і просила суд визнати незаконним наказ №80 - Л від 7.07.2004р. про її звільнення та
наказ №42-Л від 3.06.2005 року про зміну дати звільнення, стягнути з
відповідача на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу, стягнути оплату
відпустки та тимчасової непрацездатності.

Представник відповідача позов не
визнав.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11 травня 2007 року позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано
неправомірним накази філії „Інфоксводоканал" товариства з
обмеженою відповідальністю „Інфокс" №80-л від 7 липня 2004 року про звільнення ОСОБА_1 і №42-л від 3 червня
2005 року про зміну дати звільнення ОСОБА_1. Стягнуто з
товариства з обмеженою відповідальністю „Інфокс"
в особі філії „Інфоксводоканал" на користь ОСОБА_1 7291,29 гривні.

В апеляційній
скарзі представник відповідача товариства з обмеженою відповідальністю „Інфокс" в особі філії „Інфоксводоканал"
просить рішення суду скасувати,
постановити нове рішення, яким відмовити у позові ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального
та процесуального права

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, який доповів
зміст рішення, яке оскаржено, доводи апеляційної скарги,
межі, в яких повинні здійснюватись

Справа № 22ц-3281/07                                                                     Категорія ЦП: 40

Головуючий у першій інстанції Калашникова О.І. Доповідач Артеменко І. А.

2 перевірка рішення, встановлюватися обставини і
досліджуватися докази, вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_1 частково суд першої інстанції виходив з того, що, хоча
ОСОБА_1 з 17 травня 2004 року по 17 червня 2004 року скоїла прогул, та у
адміністрації підприємства були законні підстави для звільнення ОСОБА_1 за п. 4
ст. 40 КЗпП України, однак при звільненні ОСОБА_1 адміністрацією підприємства
був порушений встановлений законом порядок її звільнення за цією статтею.

Так, у ОСОБА_1
не було витребувано пояснень з приводу її відсутності на роботі з 17 травня
2004 року по 17 червня 2004 року, наказ про її звільнення було видано у період
її тимчасової непрацездатності з 18 червня по 30 липня 2004 року. Крім того,
адміністрація підприємства, визнаючи вищезазначені вимоги закону, видала наказ
за №42-л від 3.06.2005 року про внесення змін у дату звільнення ОСОБА_1 з 17
травня 2004 року на 2 серпня 2004 року, а надалі видала наказ на виконання
судового рішення від 11.02.2005 року про поновлення ОСОБА_1 на роботі з
14.02.2005 року. З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов правильного
висновку, що накази про звільнення ОСОБА_1 №80 від 7 липня 2004 року і №42 від
3 червня 2005 року не відповідають вимогам закону і підлягають скасуванню, а на
користь ОСОБА_1 підлягають стягненню такі грошові кошти: за час вимушеного
прогулу ( з 17.05.2004 року по 9.06.2004 рік, з 15.06.2004 року по 17.06.2004
рік, з 2.08.2004 року по 11.02.2005 рік); середній заробіток з урахуванням
індексу інфляції, за період непрацездатності, що загалом становить 7291,29
гривень (а с. 317).

Колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано прийняв рішення про визнання
неправомірними наказів філії „Інфоксводоканал" Товариства з обмеженою
відповідальністю „Інфокс" №80 - л від 7 липня 2004 року про звільнення
ОСОБА_1 і №42 - л від 3 червня 2005 року про зміну дати звільнення ОСОБА_1 та
стягнення на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 7291,29 гривень.

В доводах
апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом норм права. На думку
судової колегії, викладені у апеляційній скарзі доводи не дають підстав для
висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального
чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного
вирішення справи по суті.

При таких
обставинах колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно
встановлені фактичні обставини по справі, рішення суду відповідає вимогам
закону, а тому не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 303, 307 ч.
1 а 1,308, 313 - 315,317,319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу товариства з обмеженою відповідальністю „Інфокс" в особі філії
„Інфоксводоканал" відхилити.

Рішення
Київського районного суду м. Одеси від 11 травня 2007 року залишити без змін.

Ухвала колегії суддів набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала колегії суддів може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом двох місяців з дня проголошення до Верховного Суду України.