Дело № 2-2964 2007 рік.
Рішення

Іменем України

4 червня 2007 року                                                         Жовтневий
районний суд м. Харкова

у
складі: головуючого - судді Кириченко О.Д. при секретарі - Корнієнко
О.О.,  розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2,  3-я
особа,  яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмета спору: Жовтнева районна рада м. Харкова,  про визнання права власності на самочинно
побудований житловий будинок та перерозподіл ідеальних часток в праві спільної
сумісної власності,  -

установил:

В квітні
2007 року до
Жовтневого районного суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2.  про визнання права власності на самочинно
збудований нею житловий будинок літ. „ГИ" за адресою: АДРЕСА_1та про
перерозподіл ідеальних часток в праві спільної сумісної власності на
домоволодіння,  розташоване за зазначеною
адресою.

Обґрунтована
позовна заява була тим,  що
позивачу,  який є рідним братом
позивачки,  на підставі свідоцтва про
право на спадщину за законом від 03.05.1990
року після смерті мами сторін належить на праві власності житловий будинок
літ. „А-1" з надвірними будівлями,
що знаходиться в АДРЕСА_1

Після
оформлення братом спадкових прав на вищезазначений житловий будинок,  ОСОБА_1.
з дозволу і за узгодженням з відповідачем власними силами і за власний
кошт збудувала на земельній ділянці,  де
знаходиться належний ОСОБА_2.
вищевказаний об'єкт нерухомості,
спірний житловий будинок літ. „П-1",  яким користується в теперішній час.

Вказане
будівництво було проведено позивачкою з додержанням усіх передбачених
законодавством санітарних,  протипожежних
і технічних норм,  не порушує нічиїх прав
та інтересів,  а тому позивачка просить
суд визнати за нею право власності на спірний по справі самочинно побудований
житловий будинок та перерозподілити ідеальні частки в виниклому праві спільної
сумісної власності на домоволодіння,
визнавши,  що ОСОБА_1.  належить 37/100 частин,  а
ОСОБА_2.  - 63/100 частини домоволодіння,
що знаходиться за вищезазначеною адресою.

В
судовому засіданні ОСОБА_1  підтримала
свої позовні вимоги у повному обсязі,
посилаючись на вищезазначені обставини.

Відповідач
ОСОБА_2.  проти вищенаведених позовних
вимог в судовому засіданні не заперечував.

Не мав
судовому засіданні ніяких заперечень проти позову ОСОБА_1.  і Шаталов
В.М.  -представник Жовтневої районної ради м. Харкова,  яка була залучена до участі у справі в якості
3-ої особи,  яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмета спору.

Вислухавши
пояснення сторін і дослідивши надані і долучені до справи письмові докази,  суд приходить до висновку про обґрунтованість
позовних вимог та необхідність їх задоволення,
виходячи з наступних обставин:

Так,  судовим розглядом беззаперечно
встановлено,  що відповідач по цій справі
ОСОБА_2.  на підставі свідоцтва про право
власності на спадщину,  посвідченого 3 травня 1990 року 5-ою Харківською
державною нотаріальною конторою,  є
власником житлового будинку літ. „А-1" з надвірними будівлями,  розташованого в АДРЕСА_1,  який він прийняв у спадок після смерті матері
сторін - ОСОБА_2,  померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.
(а.с.  5).

В 1990-х
- на початку
2000-х роках ОСОБА_1.  з дозволу і за
узгодженням зі своїм братом - відповідачем ОСОБА_2. ,  на земельній ділянці,  де знаходиться успадкований останнім
вищезазначений житловий будинок,
власними силами і за власний кошт збудувала спірний по справі житловий
будинок літ. „П-1".

Ця
обставина була визнана в судовому засіданні відповідачем по справі,  а тому у відповідності до ч.1  ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Вказане
будівництво було проведено позивачкою з додержанням усіх передбачених
законодавством санітарних,  протипожежних
і технічних норм,  що підтверджується
дослідженим в судовому засіданні і долученим до справи технічним висновком ТОВ
„Модулор". (а.с.  12-25).

Рішенням
Жовтневої районної ради м. Харкова № 74-37 від 7 листопада 2006 року було
задоволене прохання ОСОБА_1.  про надання
дозволу на збереження вищезазначеного житлового будинку літ. „П-1" з
подальшою його експлуатацією,  проти чого
не заперечували

служби
органів нагляду району. Цим же рішенням позивачці по цій справі було
рекомендовано питання про право власності на цей об'єкт нерухомості вирішити у
встановленому законом порядку,  а КП
„Харківське МісьБТІ" було доручено внести відповідні зміни до архівної
справи та зареєструвати спірний по цій справі житловий будинок літ. „П-1"
по АДРЕСА_1. (а.с.  3, 7-11).

Згідно з
ч. 1 і ч.3  СТ. 375ЦК України,  власник земельної ділянки має право зводити
на ній будівлі та споруди,  створювати
закриті водойми,  здійснювати
перебудову,  а також дозволяти
будівництво на своїй ділянці іншим особам.
Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання
архітектурних,  будівельних,  санітарних,
екологічних та інших норм і правил,
а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим
призначенням.

Таким
чином,  суд приходить до висновку,  що будівництво вищезазначеного спірного по
справі житлового будинку літ. „П-1" було проведено позивачкою ОСОБА_1.  з додержанням вимог чинного законодавства
України.

Разом з
тим,  суд враховує той факт,  що позивачці у встановленому порядку земельна
ділянка під будівництво вищевказаного житлового будинку не відводилася,  а тому таке будівництво по своїй суті є самочинним.

У
відповідності ж до ч.5  ст. 376 ЦК України на
вимогу власника (користувача) земельної ділянки,  а судовим засіданням беззаперечно
встановлено,  що ОСОБА_1.  фактично була користувачем земельної ділянки,  де вона збудувала спірний житловий
будинок,  суд може визнати за ним право
власності на нерухоме майно,  яке
самочинно збудоване на ній,  якщо це не
порушує права інших осіб.

Зважаючи
на той факт,  що наведене вище
будівництво призвело до виникнення права спільної часткової власності сторін по
справі,  суд вважає за необхідне у
відповідності до  ст. 357 ЦК України визначити
частки у праві спільної часткової власності сторін на АДРЕСА_1 м. Харкова,  які згідно довідки „Харківського
„МіськБТІ" № 867/3 від 22.03.2007 року складають: у ОСОБА_1.  -
37/100 частин,  а у
ОСОБА_2.  - решту,  тобто 63/100 частин
зазначеного домоволодіння.

Враховуючи
викладене суд приходить до висновку про правомірність заявлених ОСОБА_1.  позовних вимог,  а тому вважає за необхідне їх задовольнити.

На
підставі викладеного та керуючись
ст.  ст. 4, 5, 8, 10, 11, 15, 57, 58, 59, 60, 61, 208,
209, 212,  213, 214, 215 ЦПК
України,   ст.  ст. 328, 331, 355, 356, 357, 375, 376, 380 ЦК України,  суд-

вирішив:

Позовні
вимоги ОСОБА_1до ОСОБА_2-задовольнити.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на самочинно побудований нею житловий будинок літ.
„П-1",  загальною площею 74, 3 кв.м,  жилою площею 41, 7 кв.м,  розташований
за адресою:АДРЕСА_1

Визначити
частки у праві спільної часткової власності на АДРЕСА_1 м. Харкова,  у зв'язку з чим визнати право власності за
ОСОБА_1 - на 37/100 частин
зазначеного домоволодіння,  а за ОСОБА_2- на 63/100 частини цього
домоволодіння.

Рішення
може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області шляхом подачі
через Жовтневий районний суд м. Харкова заяви про його апеляційне оскарження
протягом десяти днів з дня проголошення рішення та відповідної апеляційної
скарги - протягом
двадцяти днів після подання такої заяви.