апеляційний суд миколаївської області
Справа №33ц-
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

13
грудня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Миколаївської області в складі:

Лисенка П.П.,  Данилової О.О.,
Мурлигіної О.Я.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в м.
Миколаєві справу за позовом

ОСОБА_1
до Першої міської лікарні М. Кіровограда про поновлення на роботі,  стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та моральної шкоди за касаційною скаргою представника Першої
міської лікарні М. Кіровограда на рішення апеляційного суду Кіровоградської
області від 15 березня 2006 року

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернувся з позовом до Першої міської лікарні М. Кіровограда про поновлення на
посаді завідуючого інфекційним відділенням анестезіології та інтенсивної
терапії лікарні,  з якої його було
звільнено наказом №170 від 21 червня 2005 року у зв'язку зі скороченням штату
по  СТ. 40 п. 1 КЗпП України,  стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та 10000 грн. моральної шкоди.

Рішенням
Ленінського районного суду М. Кіровограда від 9 грудня 2005 року у задоволенні
позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішенням
апеляційного суду Кіровоградської області від 15 березня 2006 року рішення
місцевого суду скасовано та ухвалене нове рішення про часткове задоволення
позовних вимог. ОСОБА_1 поновлено на займаній посаді. На його користь стягнуто
6676 грн.85 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 1500 грн.
моральної шкоди,  а на користь держави
судовий збір.

В
касаційній скарзі відповідач,  не
погодившись з оцінкою апеляційним судом зібраних доказів та застосуванням норм
трудового законодавства,  просив рішення
апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення місцевого суду.

Колегія
дійшла висновку,  що підстави для
перегляду рішення апеляційного судів відсутні,
виходячи з наступного.

При
вирішенні спору апеляційний суд виходив з того,
що підставою для звільнення працівника за п.1  ст. 40 КЗпП України є такі реорганізації
установи,  які супроводжуються
скороченням численності або штату працівників,
змінами у складі працівників за посадами,  спеціальністю,  кваліфікацією,  професіями.

Встановивши,  що реорганізація (злиття) дитячого
інфекційного відділення анестезіології та інтенсивної терапії,  яке очолював позивач,  і інфекційного відділення №5 шляхом створення
на їх базі відділення інтенсивної терапії не супроводжувалася скороченням
чисельності або штату лікарів цих підрозділів лікарні,  а також посади завідуючого   відділенням,    яку
займав  ОСОБА_1,    апеляційний   суд
дійшов

2

обґрунтованого
висновку про відсутність підстав для звільнення позивача за п. 1  ст. 40 КЗпП України.

Встановлені
судом і передбачені законом підстави для стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Відповідно
до ч.2  ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи
порушення норм процесуального права. Згідно зі
ст.  335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними
обставини,  що не були встановлені в
рішенні суду,  чи відкинуті ним,  вирішувати питання про достовірність того чи
іншого доказу,  про перевагу одних
доказів над іншими.

Доводи
касаційної скарги про дотримання порядку звільнення позивача за вищезазначеною
нормою не мають правового значення,  бо
підставою поновлення його на займаній посаді є не порушення цього порядку,  а відсутність підстав для звільнення. Не
можуть бути підставою для скасування рішення і посилання на відсутність в
лікарні посади,  яку раніше обіймав
ОСОБА_1 Встановивши відсутність підстав для звільнення,  суд поновлює порушене право,  та не може вирішувати питання щодо можливості
займати нову посаду у реорганізованому структурному підрозділі.

Доводи
відповідача про безпідставне стягнення моральної шкоди стосуються оцінки судом
зібраних доказів,  а тому виходять за
межі підстав касаційного перегляду.

Невірного
застосування судами норм трудового права,
а також підстав для обов'язкового скасування судового рішення,  передбачених ч. 1  ст.
338 ЦПК України,  колегія не
вбачає.

Керуючись  ст.
ст.  332,  336 ЦПК України та Законом України „Про
внесення змін до Закону України „Про судоустрій України" щодо забезпечення
касаційного розгляду цивільних справ" від 22 лютого 2007 року,  колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Касаційну
скаргу представника Першої міської лікарні м. Кіровограда відхилити,  а рішення апеляційного суду Кіровоградської
області від 15 березня 2006 року залишити без зміни.

Ухвала
оскарженню не підлягає.