Справа №22Ц-2957/2007                                                  Головуючий в 1 інстанції Медвідь Н.О.
Категорія 01,39,41                                                              Доповідач в 2 інстанції Приходько К.П.
РІШЕННЯ

ИМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Київської області у складі:

головуючого           Приходька К.П.,

суддів:                      Данілова О.М., Олійника
В.І.,

при секретарі          Зозулі Н.С.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві
цивільну справу за апеляційною скаргоюОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 липня 2007 року у справі
за позовомОСОБА_1 до закритого акціонерного товариства „Виробничо-будівельне
управління №6" про стягнення невиплаченої заробітної плати, відшкодування
моральної шкоди та зобов'язання провести запис у трудовій книжці про підставу
звільнення з роботи або переведення на іншу посаду,

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів

встановила:

у лютому 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним
позовом, вимоги якого обґрунтовував тим, що
17 лютого 1999 року рішенням ради ЗАТ „Виробничо-будівельне управління
№6" був обраний на посаду виконуючого обов'язки генерального директора товариства до закінчення роботи на підприємстві
ревізійної комісії та проведення загальних зборів акціонерів. Наступного
дня після видачі наказу про призначення на посаду №6-к позивач приступив до роботи, за що щомісячно повинен був отримувати
заробітну плату у розмірі 400 гривень.

В червні 2005 року відбулись
загальні збори акціонерів ЗАТ „Виробничо-будівельне управління №6", на
яких був обраний новий генеральний директор. Не зважаючи на це, питання про
звільнення ОСОБА_1 з роботи до сих пір залишається невирішеним. Крім того,
протягом всього часу роботи на підприємстві він не отримував заробітну плату, у
зв'язку з чим утворилась заборгованість. Рішенням Києво-Святошинського
районного суду від 06 жовтня 2005 року частина заборгованості у розмірі 13737
гривень 15 копійок була стягнута на його користь. Не виплаченою залишилась інша
частина заборгованості по заробітній платі, яка підлягала виплаті ОСОБА_1 з
вересня 2002 року до 01 січня 2007 року і становила 21 234 гривні 55 копійок.

Позивач просив суд її стягнути та зобов'язати ЗАТ
„Виробничо-будівельне управління №6" провести
запис у трудовій книжці ОСОБА_1 про підставу звільнення його з роботи або переведення
на іншу посаду. Крім того, просив стягнути з відповідача 10 000 гривень моральної шкоди, яку зазнав внаслідок
безпідставної затримки у виплаті заробітної плати та неможливості подальшого
працевлаштування за відсутності відповідного запису у трудовій книжці.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду від 04 липня
2007 року у задоволенні заявленого позову ОСОБА_1 відмовлено.

2

В апеляційній
скарзі позивач просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким позов
задовольнити. Посилається на те, що суд не встановив фактичні обставини справи,
що мають значення для правильного вирішення
спору. Зокрема, поза його увагою та оцінкою залишилось те, що після обрання у 2005 році нового генерального директора ОСОБА_1
неодноразово звертався до відповідача із зверненнями про вирішення питання щодо
його подальшої роботи або звільнення. Правління товариства їх ігнорувало,
жодних заходів не вживало, у зв'язку з чим дія
укладеного з позивачем трудового договору продовжилась і триває до сих
пір.

Крім того, суд дійшов помилкового
висновку про відсутність причинного зв'язку між діями відповідача та спричинення ОСОБА_1 моральної шкоди, адже в позовній заяві
та судових засіданнях першої інстанції позивач неодноразово наголошував на
тому, що за відсутності запису в трудовій книжці про звільнення він позбавлений
можливості в подальшому працевлаштуватись. Саме це і
спричиняє йому значні душевні страждання та тривалі хвилювання.

На наведені доводи ЗАТ
„Виробничо-будівельне управління №6" свої заперечення до апеляційного
суду не подало.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

За правилами
ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним воно вважається, якщо суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.
Обгрунтованим - якщо ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами, що були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи ОСОБА_1 у стягненні
заборгованості по заробітній платі та відшкодуванні моральної шкоди, суд виходив з того, що позивач не перебував із ЗАТ
„Виробничо-будівельне управління №6" у
трудових відносинах, в ньому не працював, адже посада виконуючого обов'язки
генерального директора статутом та штатним розписом товариства не передбачена. Крім того, в рішенні ради товариства про
обрання ОСОБА_1 виконуючим обов'язки генерального директора та
наказі про призначення його на посаду положень про оплату праці не містилось. Розмір заробітної плати ОСОБА_1 встановив собі
самостійно.

Обґрунтовуючи вимоги про
відшкодування моральної шкоди, ОСОБА_1 не надав суду докази, які б свідчили про наявність умов та підстав виникнення між
сторонами по спору правовідносин відшкодування моральної шкоди.

З такими
висновками суду колегія суддів погодитись не може, адже вважає їх такими, що не
грунтуються на вимогах ст.21 КЗпП України, яка
виникнення трудових правовідносин пов'язує лише з укладенням
трудового договору. Відсутність посади у статуті або в штатному розписі товариства юридичного значення не мають. Крім того,
щомісячна заробітна плата у розмірі 400
гривень була визначена наказом ЗАТ „Виробничо-будівельне управління №6",
незаконність якого у передбаченому законом порядку встановлена не була.

Мотиви відмови суду у стягненні на
користь позивача моральної шкоди є узагальненими, в них відсутні точні відомості про умови та підстави, яких не вистачає для
виникнення правовідносин відшкодування моральної шкоди.

3

З огляду на наведене, рішення суду в частині, що
стосується відмови у стягненні заборгованості по заробітній платі та
відшкодуванні моральної шкоди, не може бути залишеним без змін, підлягає
скасуванню з підстав його незаконності та необґрунтованості.

З матеріалів справи вбачається, що
17 лютого 1999 року на засіданні зборів ради ЗАТ „Виробничо-будівельне
управління №6" ОСОБА_1 був обраний виконуючим обов'язки генерального
директора товариства. Наступного дня наказом №6-к його було призначено на
посаду, встановлено заробітну плату у розмірі 400 гривень, що підтверджується
довідкою заступника генерального директора ЗАТ „Виробничо-будівельне управління
№6" ОСОБА_2 №54 від 17 травня 2007 року.

За правилами ст.ст.23 та 39-1 КЗпП
України трудовий договір, укладений на визначений сторонами строк або на час
обумовленої ними роботи, продовжує свою дію, якщо після закінчення цього строку
або роботи трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх
припинення. У цьому разі за змістом ст.94 цього ж Кодексу та ст.1 Закону
України „Про оплату праці" заробітна плата виплачується на загальних
підставах, тобто на умовах та в порядку, визначеному при укладенні трудового
договору.

У червні 2005
року були проведені загальні збори, на яких був обраний новий генеральний директор.
Не зважаючи на це, трудові відносини з ОСОБА_1 не припинились, на час розгляду справи по суті фактично продовжуються,
що підтверджується відсутністю наказу правління товариства про
звільнення позивача від виконання обов'язків генерального директора.

Посилання ЗАТ „Виробничо-будівельне
управління №6" на те, що повноваження ОСОБА_1 припинились ще 14 травня
2001 року та 17 травня 2002 року у зв'язку із проведенням загальних зборів акціонерів, спростовуються
доданими до матеріалів справи копіями рішень Печерського районного суду м.
Києва від 10 листопада та 9 грудня 2003 року про визнання рішень, які були
прийняті на цих зборах, недійсними. Зокрема, це стосується і обрання ОСОБА_3
новим генеральним директором товариства.

З огляду на
викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими вимоги ОСОБА_1 в частині, що
стосуються стягнення на його користь заборгованості по заробітній платі,
задовольняє їх у розмірі 21 234 гривень 55 копійок, адже достовірність розрахунку
заборгованості, яким позивач обґрунтовував свої вимоги, відповідач не
спростував.

У відповідності до ст.237-1 КЗпП України відшкодування
власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться
у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для
організації свого життя.

З матеріалів
справи вбачається, що протягом майже 8 років ЗАТ „Виробничо-будівельне управління
№6" порушувало право ОСОБА_1 на працю. Неможливість задоволення власних
потреб за допомогою зароблених ним, але не отриманих грошових коштів спричинило
йому моральні страждання, вимагало від нього додаткових зусиль для запобігання
пов'язаних з цим обмежень.

Наведене свідчить про наявність підстав для відшкодування
позивачу моральної шкоди, розмір якої з
огляду на характер та обсяг страждань, відсутність вимушених змін у життєвих стосунках,
становить 1500 гривень.

4

Рішення суду
в частині, що стосується відмови у зобов'язанні відповідача провести запис в
трудовій книжці про звільнення або переведення ОСОБА_1 на іншу посаду, підлягає
залишенню без змін.

Адже
укладений з позивачем безстроковий трудовий договір у порядку, встановленому
ст.38 КЗпП України, припинений не був. Переведення його на іншу посаду не
проводилось також, тому і підстави для проведення
відповідних записів в трудовій книжці ОСОБА_1 відсутні.

На підставі
наведеного, керуючись ст.ст.303,304, п.п.1,2 ч.1 ст.307, ст.ст.308,309,313,314,
316,317 та 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

апеляційну скаргуОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 04 липня 2007 року в частині, що стосується відмови у стягненні невиплаченої заробітної плати та
відшкодуванні моральної шкоди, скасувати.

В цій частині
вимог ухвалити нове рішення: позовОСОБА_1 до закритого акціонерного товариства „Виробничо-будівельне управління №6" про
стягнення невиплаченої заробітної плати та
відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з
закритого акціонерного товариства „Виробничо-будівельне управління №6" на користьОСОБА_1 21 234 гривні 55 копійок заробітної плати, не виплаченої йому за період з вересня 2002 року по січень 2007 року, а також
1 500 гривень моральної (немайнової) шкоди.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 04 липня 2007 року в частині, що стосується відмови у зобов'язанні провести запис в трудовій
книжці про підставу звільнення або переведення на іншу посаду; залишити без
змін.