Справа №2-6313
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 грудня 2007
року                     Жовтневий
районний суд м. Харкова

у складі:
головуючого - судді Труханович В.В. при секретарі - Лук'яновій В.І.

розглянув у
відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про захист права власності та відтворення стану, який існував до
порушення права власності, суд

ВСТАНОВИВ:

До суду з
позовом звернулися позивач ОСОБА_1
та ОСОБА_2 та просили постановити рішення, на підставі якого захистити
їх право власності засобом відновлення стану, який існував до порушення права
власності, у вигляді оренди позивачем 3-х кімнатної впорядкованої квартири у м.
Харкові за рахунок відповідача, стягнути з відповідача на користь позивачів
орендну плату за оренду 3-х кімнатної впорядкованої квартири у м. Харкові за
один місяць у сумі 6000грн.

Свої позовні
вимоги позивачі обґрунтовували тим, що у 2000 році вони придбали АДРЕСА_1, та
стали у ній мешкати, розглядаючи квартиру як своє житло.

У АДРЕСА_2, яка
розташована у тому ж під'їзді мешкає відповідач по справі ОСОБА_3

З 2000 року
відповідач виявляв до родини позивачів антигромадську поведінку, яка виявлялася
у скандалах, нецензурній лайці, образливих чіпляннях. З приводу вказаної
поведінки ОСОБА_3 позивачі неодноразово зверталися до правоохоронних органів,
що підтверджує інформаційний лист Жовтневого РВ ГУ МВСУ у Харківський області.

Також, з приводу
антигромадської поведінки відповідача, яку він виявляв до позивачів, до ОСОБА_3
органами внутрішніх справ застосовувались заходи попередження, що до
неприпустимості такої поведінки, що підтверджується постановою про відмову у
порушенні кримінальної справи.

Крім того,
відповідач скоїв відносно позивача ОСОБА_1 кримінальний злочин, передбачений
ч.1 ст. 122 КК України, за що був засуджений.

Вимушена
міграція позивачів зумовлена антигромадською поведінкою ОСОБА_3 проти них.
Інших причин, які б зумовили позивачів придбавши квартиру та зробивши у ній
ремонт неводові покинути її, немає.

У зв'язку з чим,
позивачі вимушені були звернутися до суду з даним позовом та просять суд його
задовольнити.

У судовому
засіданні позивачі ОСОБА_1
та ОСОБА_2
підтримали заявлені ними позовні вимоги, та позивач ОСОБА_1 дав пояснення,
які викладені у рішенні вище, а позивач ОСОБА_2
підтримала пояснення свого чоловіка.

Відповідач
ОСОБА_3 та його представник - адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні позов
ОСОБА_5 не визнали, надали проти нього заперечення, згідно яких вважають, що
заявлений позов є незаконний, необгрунтований, та не конкретизований. Так, в
своїй позовній заяві позивачі вказують на те, що відповідач з 2000 року
проявляє до їх родини тривалу антигромадську поведінку, однак конкретних
доказів цьому вони не надають. Не можливо вважати тривалою антигромадською
поведінкою те, що відповідач був засуджений за споєння злочину передбаченого
ч.1 ст. 122 КК України.

Також відповідач
ОСОБА_3 у своїх запереченнях вказує на те, що він декілька років не бачив сім*ю
ОСОБА_5, а тому він не міг перешкоджати їм проживати у їх квартирі.

Крім того,
позивачі не надали суду документи які б підтверджували факт того, що вони
орендують квартиру. Тому відповідач вважає позов ОСОБА_5голослівним.

Суд, вислухавши
пояснення позивачів, заперечення відповідача та його представника, допитавши
свідка, дослідивши матеріали справи, вважає позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не
обґрунтованим та не задовольняє його виходячи з наступного.

2

Також відповідач
ОСОБА_3 у своїх
запереченнях вказує на те, що він декілька років не бачив сім*ю ОСОБА_5, а тому він не
міг перешкоджати їм проживати у їх квартирі.

Крім того,
позивачі не надали суду документи які б підтверджували факт того, що вони
орендують квартиру. Тому відповідач вважає позов ОСОБА_5голослівним.

Суд, вислухавши
пояснення позивачів, заперечення відповідача та його представника, допитавши
свідка, дослідивши матеріали справи, вважає позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не
обґрунтованим та не задовольняє його виходячи з наступного.

Так, в судовому
засіданні було встановлено, що ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від
23.08.2000 року належить квартира АДРЕСА_1. (а.с. 9)

Також в судовому
засіданні було вірогідно встановлено, і проти цього не заперечували сторони, що
між сім'єю ОСОБА_5та ОСОБА_3 склалися неприязні стосунки.

Дійсно, як
вибачається з матеріалів справи 14.06.2002 року була винесена постанова про
відмову у порушенні кримінальної справи за заявою ОСОБА_2 за ст. 296 КК України
стосовно дій ОСОБА_3 ( а.с. 14), та 27.12.2005 року Жовтневим райсудом м.
Харкова постановлений вирок відносно ОСОБА_3, на підставі якого визнали винним
та осудили за скоєння злочину відносно потерпілого ОСОБА_1, передбаченого ч.1
ст. 122 КК України. (а.с. 15-16)

Як пояснив у
судовому засіданні позивач ОСОБА_1, що з 31.10.2004 року він разом з родиною не
має можливості, у зв'язку з антигромадською поведінкою відповідача мешкати у
АДРЕСА_1. Однак, за даний період часу він з'являвся у квартиру, при цьому
відповідача ОСОБА_3 жодного разу не бачив.

Також позивач
пояснив, що антигромадська поведінка ОСОБА_3 відносно позивачів тривала у
період їх мешкання у квартирі.

Відповідно до
ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої
діяльності.

Ніхто не може
бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є
непорушним.

Частина 1 стаття
16 ЦК України
передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд, даючи
оцінку вищезазначеним доказам прийшов до висновку про те, що права позивачів
відносно володіння, користування і розпорядження власністю, а саме АДРЕСА_1,
відповідачем порушені не були.

Суд критично
ставиться до листа за підписом начальника Жовтневого РВ МУ МВСУ в Харківській
області за № 65/б-769 від 15.12.2006 року стосовно того, що відносно гр.
ОСОБА_3 неодноразово в Жовтневий РВ зверталась гр. ОСОБА_2 з проханням прийняти
до нього необхідні заходи, у зв'язку з його неадекватною поведінкою відносно
членів її родини, та що на роботу зі сторони працівників міліції гр. ОСОБА_3 не реагує,
належних висновків не робить, так як у судовому засіданні було встановлено, що
на протязі з жовтня 2004 року ОСОБА_3
родину ОСОБА_5 не бачив, а тому і не міг виявляти до них непристойну
поведінку.

На підставі
викладеного, суд вважає вимоги позивачів стосовну захисту їх права на
проживання в квартирі не обґрунтованими, а тому у їх задоволені відмовляє.

Крім того, суд
вважає необхідним відмовити позивачам у задоволені їх позову стосовно стягнення
з відповідача на їх користь орендної плати за 3-х кімнатну квартиру у м.
Харкові у сумі 6000грн. з наступних підстав.

Згідно з
вимогами ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень.

Так, позивачі
надали суду документи, які стверджують вартість орендної плати 3-х кімнатної
квартири у м. Харкові. (а.с. 17-23)

Разом з тим,
вони не надали суду доказів, які б підтверджували факт оренди ними квартири та
сплати за неї орендної плати.

3

У зв'язку з чим,
суд вважає необхідним в даній частині позову ОСОБА_1 та Бєляєвої МІ. відмовити за не доказаністю.

На підставі
викладеного та керуючись ст.
ст. 7, 10, 45, 60, 63, 88, 209, 212, 213-215 ЦПК України, ст. 16 ЦК України,
Конституцією України, суд

ВИРІШИВ :

У задоволені
позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист права власності та відтворення
стану, який існував до порушення права власності, та стягнення суми -
відмовити.

Рішення суду
може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20-ти днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції, або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.