Справа № 22ц-1634/2007                                                    Головуючий у першій інстанції
Категорія - цивільна Доповідач -
РІШЕННЯ

Іменем України

16 листопада 2007 року                                      м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

головуючого:        Коренькової З.Д.

суддів:                             Острянського В.І.,     Квача М.О.

при секретарі:       Вареник О.М.

з     участю:
ОСОБА_1,ОСОБА_2.,ОСОБА_3,представника

Борзнянської  міської
ради   Рисака   В.А.
і   представника   позивачки

ОСОБА_4,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 і ОСОБА_1 на рішення
Борзнянського районного суду від 10 вересня 2007 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_1, Борзнянської міської
ради про знесення самовільно встановлених
господарського приміщення, вбиральні, металевої
сітки - огорожі і відшкодування моральних збитків в сумі 1500 грн. та
встановлення міжгосподарської межі, -

встановив:

Рішенням Борзнянського районного суду від 10 вересня 2007 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені. Зобов"язано
ОСОБА_5. перенести господарську будівлю, позначену на схемі під № 7 та
вбиральню, позначену на схемі під № 8 на відстань,
передбачену вимогами ДБН та розібрати частину
існуючої огорожі між спірними домоволодіннями. Зобов"язано Борзнянську міську раду організувати відведення смуги
навколо сараїв, позначених на схемі під АДРЕСА_2 та
№ 3 загальною площню 41,5 кв.м для забезпечення
обслуговування вказаних вище будівель і надати її в загальне користування
всіх власників. Залишено в користуванні власників домоволодіння АДРЕСА_1 (ОСОБА_2 та подружжяІНФОРМАЦІЯ_1) 1122,2 кв.м
землі, а в користуванні власників домоволодіння АДРЕСА_2 (подружжя   ІНФОРМАЦІЯ_2)   -
463,3   кв.м   землі.

2

Зобов"язано
Борзнянську міську раду при
встановленні порядку
користування спірною земельною ділянкою прокласти
лінії розподілу наступним чином: лінію № 1 довжиною
13,64 м від точки А, що знаходиться на лінії
червоної забудови по вул.Г.Барвінок на відстані 1,0 в від кута, утвореного вказаною червоною лінією та тильною стороною
сараю № З, перпендикулярно лінії червоної забудови до перетину з існуючої
огорожею, що знаходиться у дворі ОСОБА_2 та
подружжяІНФОРМАЦІЯ_1 в точці Б; лінію АДРЕСА_1довжиною 7,0 м від отриманої точки Б перпендикулярно лінії № 1 в сторону земельної ділянки ІНФОРМАЦІЯ_2 до точки В; лінію № 3
довжиною 92 м від утвореної точки В перпендикулярно
АДРЕСА_1 до точки Г; лінію АДРЕСА_2 довжиною 2,2 м від утвореної точки Г перпендикулярно лінії № З до перетину зі стіною фасаду сараю № 3 в точці Д, що знаходиться на відстані
1 м від лінії стику стін сараїв № 3 та АДРЕСА_2.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 871 грн. 68 коп. в рахунок сплачених нею грошових коштів за проведення
судової будівельно -технічної експертизи, 17 грн. в
рахунок сплати нею судового збору, 7 грн. 50 коп. сплачених нею витрат на інформаційно - технічне забезпечення та 200 грн. в
рахунок відшкодування моральної шкоди.

На дане рішення
подана апеляційна скарга ОСОБА_5. і ОСОБА_1,
в якій вони просять скасувати рішення і постановити нове про відмову у
задоволенні позову ОСОБА_2.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд залишив поза увагою ті
обставини, що туалет та курник, які потрібно знести, споруджені в 1993 році, курник збудований на місці, де була прибудова
до сараю попереднього господаря. Весь цей
час ОСОБА_2 не мала претензій до існуючих споруд та металевої сітки,
яка була збудована в 1990 році, межі по якій було встановлено сітку
узгоджувались з ОСОБА_2 таОСОБА_3. Між всіма
господарями будинків АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2 тривалий час існує певний порядок користування господарськими спорудами, тому вони просили
врахувати це, як одну з підстав для відмови в позові. Отже, позивачка
пропустила строк позовної давності для захисту свого
права. Суд, в даному випадку порушив ст. 257 ЦК України.
Суд не врахував право відповідачів на земельну ділянку їх домоволодіння, про що
свідчить договір купівлі - продажу від 26.01.1993 року, технічний паспорт №
3176, де зазначені межі земельної ділянки, адже згідно ст. 377 ЦК України, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю, споруду переходить право власності на земельну
ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цивільного призначення у
розмірах, встановлених договором. Також,
суд поклав обов"язок встановити порядок користування земельними ділянками
на Борзнянську міськраду згідно ст. 26 п.34
Закону „Про місцеве самоврядування", в той же час сам і вирішив порядок
розподілу землі, порушивши ст. 26 п.34 Закону.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить залишити рішення суду без змін, так як вважає його законним і
обгрунтованим, відхиливши апеляційну скаргу відповідачів.

3

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції взяв за основу висновок експертизи від 25.07.2007 року
(а.с.46-57), прийшовши до висновку, що відповідачі самовільно побудували на
земельній ділянці АДРЕСА_2 господарську будівлю (курник) та вбиральню з
порушенням будівельних та протипожежних норм, а саме відстань між господарською
будівлею ІНФОРМАЦІЯ_2 та сараєм ОСОБА_2
становить 0,3 м, а відстань від вбиральні ІНФОРМАЦІЯ_2 до сараю Багно становить 0,98 м, що суперечить вимогам
п.3.25 ДБН „Містобудування.
Планування та забудова міських та сільських поселень". Оскільки, сторона
позивачів наполягала на варіанті № 1 користування
земельними ділянками АДРЕСА_1і АДРЕСА_2, їхні вимоги суд задовольнив, при цьому перенесення господарської будівлі та
вбиральні на відстань, передбачену вимогами ДБН та розібрання частини існуючої
огорожі між спірними домоволодіннями
поклав на ОСОБА_5., оскільки вона є власником
домоволодіння, а організацію відведення смуги навколо сараїв -на
Борзнянську міську раду.

Вислухавши суддю - доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши
матеріали справи, апеляційний суд вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що сторони по справі проживають в будинках,
належних їм на праві власності та відносно яких між ними відсутній спір, чого в судових засіданнях не
заперечували: ні позивачка , ні відповідачі; що домоволодіння сторін в справі є
суміжними і розміщені в АДРЕСА_1 і
АДРЕСА_2; що відповідачі ІНФОРМАЦІЯ_2 самовільно збудували господарську будівлю та вбиральню з порушенням будівельних та
протипожежних норм, що
підтверджується висновком судової будівельно-технічної експертизи № 594ц від 25 липня 2007 року (а.с.46 -57). І
наведене порушує право ОСОБА_2 на
користування належною частиною сараю. Також,
встановлена ІНФОРМАЦІЯ_2 огорожа з металевої сітки впритул до стіни сараю
ОСОБА_2, перешкоджає позивачці обслуговувати цю будівлю (ст.377 ЦК
України).

За таких обставин, вимоги ОСОБА_2, які остання не змінювала в процесі
судового розгляду, про знесення самовільно встановлених відповідачами господарського приміщення, вбиральні та частини огорожі
(металевої сітки), встановленої впритул до стіни сараю ОСОБА_2, шириною їм,
що перешкоджає позивачці обслуговувати її сарай, підлягають задоволенню, а рішення суду в частині перенесення
господарської будівлі, вбиральні
підлягає скасуванню як таке, що не грунтується на обставинах справи і
позовних вимогах ОСОБА_2

Також, апеляційний суд не може погодитись з рішенням місцевого суду в
частині вирішення питань щодо встановлення порядку користування земельними ділянками та встановлення міжгосподарської
межі, оскільки останнє в цій частині не може
вважатись законним і обгрунтованим через допущені порушення норм матеріального
закону місцевим судом.

4

З матеріалів справи видно , що житлові будинки і допоміжні будівлі та споруди, належні ОСОБА_2,ОСОБА_6 і ОСОБА_3розміщені на
земельній ділянці розміром 1627 кв.м по АДРЕСА_1
яка згідно з рішенням міської ради числиться в землях запасу міської ради.

З матеріалів справи слідує, що ні позивачка , ні відповідачі правових
підстав на володіння земельними ділянками, на яких знаходиться їх нерухоме майно в
установленому законом порядку не набули. Зокрема, з копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно на
ім"я ОСОБА_2 від 11 жовтня 2005
року (а.с.4) та копії акту прийняття-передачі основних засобів від 2005 року на її ж ім"я від Борзнянської
школи-інтернат( а.с.5) видно, що ОСОБА_2 є власником двохкімнатної квартири
загальною площею 50,3 кв.м в
двохквартирному будинку по АДРЕСА_1, туалета, погреба у квартирі та сарая.

З копії договору купівлі-продажу будинку від 26 січня 1993 року на ім"я ОСОБА_5, приєднаного до справи апеляційним
судом, слідує, що ОСОБА_5 є власником будинку АДРЕСА_2, жилою площею 36,5 кв.м, по АДРЕСА_2 та 1/3 частини сараю, які розміщені на державних землях. І будь-яких правовстановлюючих
документів щодо спірних земельних ділянок, якими
вони фактично користуються, сторони суду не надали.

Відповідно до
правил ст.120 Земельного кодексу України при переході
права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку може переходити на підставі цивільно-правових
угод, а право користування - на
підставі договору оренди. Наведене свідчить про те, що ні ОСОБА_2, ні ОСОБА_5. і ОСОБА_1. після набуття
права власності на будівлі інших цивільно-правових угод щодо земельних ділянок
не укладали, а укладені - не передбачають переходу до них відповідних прав щодо
цих земельних ділянок.

Крім того, апеляційний суд враховує, що за правилами ст.125 цього Кодексу право власності та право постійного користування
на земельну ділянку виникає після одержання її
власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Також, з витягу з
рішення Борзнянської міської ради від 18
січня 2005 року, приєднаного до справи апеляційним
судом, вбачається, що земельна ділянка площею 0,1627 га по вул.Г.Барвінок, вказаним рішенням вилучена у
Борзнянської школи-інтернат і переведена до земель запасу міської ради і даний
правовий режим спірної земельної
ділянки на час вирішення спору в установленому законом порядку не
змінювався.

За таких обставин оскаржуване рішення в цій частині підлягає скасуванню з постановлениям нового про
відмову у задоволенні вимог у вказаній частині позову.

Рішення місцевого суду в частині вирішення вимог про моральну шкоду, на думку апеляційного суду, є законним і
обгрунтованим, оскільки позивачка довела суду втрати
немайнового характеру внаслідок моральних

5

страждань
через порушення прав користування належним їй майном з боку іншого
власника - відповідача ОСОБА_5

Також, враховуючи правило ст.88 ЦПК України щодо часткового задоволення
позову, понесені позивачкою витрати на проведення судової будівельно-технічної
експертизи в сумі 871 грн. 68 коп.,підлягають стягненню
з відповідача ОСОБА_5 частково в сумі 435 грн.84 коп.

Інші доводи апеляційної скарги про те, що між сторонами по справі склався певний порядок користування господарськими
спорудами та земельними ділянками, що на сарай
за інвентарним номером №10300007, станом на 01.01005 року нараховано
повний знос, що право на земельну ділянку з зазначенням її меж вказано
в технічному паспорті №3176 на ім"я ОСОБА_5, що
за користування землею апелянт сплачує відповідний податок - на правильність вирішення спору не впливають і не знайшли свого підтвердження
в апеляційному суді.

Тому, керуючись ст. ст.88, 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319, 325 ЦПК
України, ст.ст.23,377 ЦК
України, ст.ст. 120,125 ЗК України, апеляційний суд,

вирішив:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_5 і ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Борзнянського районного суду від 10 вересня 2007 року в частині
зобов"язання ОСОБА_5 щодо перенесення самовільно встановлених споруд, відведення смуги земельної ділянки навколо сараїв
для забезпечення обслуговування
будівель і надання її в загальне користування всіх власників, залишення в
користуванні власників домоволодінь АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2 відповідно: 1122,2 кв.м і 463,3 кв.м земельної
ділянки, про зобов"язання
Борзнянської міської ради щодо порядку розподілу спірної земельної
ділянки між сторонами по справі - скасувати.

Позов ОСОБА_2 в частині знесення самовільно встановлених споруд
задовольнити частково, зобов"язавши ОСОБА_5. і ОСОБА_1. знести за власний рахунок самовільно встановлені: господарське приміщення і вбиральню, позначені в
додатку № 1 до висновку судової
будівельно-технічної експертизи під №№ 7 і 8 (а.с.49); та частину металевої
огорожі (сітки) шириною їм, що примикає до частини сараю, належного
ОСОБА_2.

У  вимогах  ОСОБА_2
до  ОСОБА_1, ОСОБА_5 і Борзнянської міської ради про

6

встановлення    порядку
користування    земельними    ділянками
і    про встановлення
міжгосподарської межі - відмовити.

Рішення в частині стягнення витрат за проведення експертизи змінити, зменшивши суму грошових коштів, що підлягають стягненню з
ОСОБА_5 в користь ОСОБА_2, до 435 грн. 84 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає чинності з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Верховного Суду України в касаційному
порядку впродовж двох місяців після набрання ним законної сили.