Справа 22ц-1847/07          Головуючий по першій інстанції - Павлова Ж.П.
- 18                         Доповідач
апеляційної інстанції- Данилова
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22
жовтня 2007 року                                                                          м.Миколаїв

Колегія   суддів
судової   палати   в
цивільних   справах   апеляційного   суду Миколаївської області в складі
головуючого   Лисенка П.П.

суддів              Данилової О.О., Колосовського С.Ю.

при
секретарі  Танцуріній С.М.

за участю
представників відповідача Мавродій О.А., Кононенко Ю.О. розглянувши у
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

представника АКБ "Національний
кредит" на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 червня
2007 року по цивільній справі за позовом

ОСОБА_1

до акціонерного комерційного банку "Національний кредит"

про розірвання договору іпотеки

УСТАНОВИЛА:

У січні
2007 року ОСОБА_1. звернулась з позовом до АКБ "Національний кредит" (далі Банк) про
розірвання договору іпотеки.

Позивачка
зазначала, що 22 квітня 2004 року уклала з Банком договір іпотеки на
забезпечення зобов'язань за кредитним договором № 43/02/2003 від 30 грудня 2003
року, укладеним між банком та ТОВ "Меридіан". Рішенням господарського
суду від 9 листопада 2004 року кредитний договір розірвано, а з ТОВ «Меридіан»
стягнута заборгованість в іншій сумі, ніж зазначено у договорі іпотеки. Крім
того, між боржником та Банком укладено договір щодо строків погашення цієї
заборгованості. Посилаючись на зміну зобов'язання без згоди поручителя, а тому
і зміну обставин, якими сторони керувалися при його укладанні, позивачка
просила розірвати договір іпотеки від 22 квітня 2004 року.

Рішенням
Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 червня 2007 року позов
задоволено.

В
апеляційній скарзі представник АКБ
"Національний кредит" просив рішення скасувати та відмовити
ОСОБА_1 у задоволенні позову, посилаючись на неналежну оцінку судом першої
інстанції зібраних доказів, невірне застосування норм матеріального права та
порушення процесуальних норм.

Апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи
позов, суд виходив з того, що такі факти, як розірвання кредитного договору,
стягнення рішенням господарського суду боргу, розмір якого не відповідає сумі,
зазначеній у договорі іпотеки, а також укладання угоди про строки погашення
заборгованості без згоди поручителя, є підставою припинення поруки за ч. 1
ст.559 ЦК України.
Тому договір іпотеки підлягає розірванню.

Але з
таким висновком погодитися не можна, оскільки суд дав невірну оцінку зібраним
доказам, не  визначив характер
правовідносин сторін, не звернув належної

уваги на різні
за змістом підстави припинення зобов'язань та підстави розірвання договорів, а
тому невірно застосував норми матеріального права.

Так,
відповідно до ст.546 ЦК України
іпотека, як вид застави, є одним зі способів забезпечення виконання зобов'язань.
Заставне зобов'язання є додатковим (акцесорним) щодо основного зобов'язання і
існує тільки і стільки, скільки існує основне зобов'язання.

Серед
підстав припинення права застави, у тому числі і іпотеки, передбачених ст.593 ЦК України та ст.17 Закону України
«Про іпотеку», зазначено припинення основного зобов'язання. У даному випадку
основним зобов'язанням є повернення позичальником ТОВ «Меридіан» Банку грошових
сум за кредитним договором від 30 грудня 2003 року.

Зобов'язання
позичальника за кредитним договором припиняється його виконанням, а, крім того,
з загальних підстав, передбачених у ст.ст. 598-609 ЦК України.

З
матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Меридіан» грошових зобов'язань за
кредитним договором не виконало, що стало підставою для розірвання цього
договору та стягнення з боржника 3 725 795 грн. 75 коп.3аборгованості за
кредитом та 268 453 грн.80 коп. відсотків за користування кредитом у судовому
порядку.

За
вищеназваними нормами цивільного права розірвання кредитного договору не є
підставою припинення кредитних зобов'язань, а тому не може бути достатньою
підставою і для припинення додаткового зобов'язання - іпотеки.

Посилання
позивача на припинення його зобов'язань відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України у
зв'язку зі зміною зобов'язання без згоди поручителя, колегія вважає
безпідставними. По-перше, ця норма не регулює заставні правовідносини, а,
по-друге, стягнення кредитного боргу судовим рішення не можна вважати зміною
зобов'язання, а, тим більш, збільшенням обсягу відповідальності позивача.

Договір
про погашення заборгованості від19 травня 2005 року (а.с.12), укладений між ТОВ
«Меридіан» та Банком, передбачає лише строки виконання боржником судового
рішення, а тому також не може вважатися договором про зміну зобов'язань.

Не можна
погодитися і з посиланням позивача на наявність підстав для розірвання договору
іпотеки через істотну зміну обставин за ст.652 ЦК України.

Відповідно
до абзацу 2 ч.1 цієї норми зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися
настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або
уклали б його на інших умовах.

Жодна з
зазначених позивачкою обставин (стягнення кредитного боргу за судовим рішенням,
менша сума стягнення, ніж зазначено у договорі іпотеки, подальша розстрочка
виконання судового рішення) не може вважатися істотною, не збільшує розмір та
межі відповідальності іпотекодавця, а також не є умовою для розірвання
договору, які передбачено ч.2 ст.652 ЦК
України.

Таким
чином, колегія дійшла висновку про відсутність і підстав для визнання іпотечних
зобов'язань припиненими, і підстав для розірвання договору іпотеки. За такого
позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Оскільки   під
час  судового  засідання
8  травня   2007
року     повноважний представник
відповідача був належно повідомлений про відкладення справи на 21 травня 2007
року, та на 22 червня 2007 року, колегія не вбачає підстав для повернення
справи на новий розгляд до суду першої інстанції за п.3 ч. 1 ст.311 ЦПК
України. Керуючись ст.ст.309, 316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу представника АКБ "Національний
кредит" задовольнити частково.

Рішення
Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 червня 2007 року скасувати та
ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1
відмовити.

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь держави 430 грн. мита та 60 грн витрат на
інформаційно-технічне забезпечення, на користь АКБ «Національний кредит» 215 грн. судових витрат.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення, але протягом двох місяців з
цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду
України.