Справа №22-1936, 2007р.                                                                    Головуючий
20                                                                                          Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

2007 poxy
серпня місяця "23" дня колегія суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого -
Прокопчук Л.П.

Суддів:
Вадзінського П.О., Воронцової Л.П.

при секретарі
-Дибі Ю.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Білозерського районного суду від 13 червня 2007 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної і
моральної шкоди, заподіяної злочином. ,

встановила:

В травні 2007
року ОСОБА_2  звернулася до суду з вище
зазначеним позовом до ОСОБА_1, в обґрунтування якого посилалася на те, що
вироком Білозерського районного суду від 04.12.2006 року відповідача визнано
винним та призначено покарання за скоєння 09.09.2006 року дорожньо-транспортної
пригоди, внаслідок якої постраждала вона, як пасажир, якій було заподіяно тяжкі
тілесні ушкодження. Позивачка зазначала, що понесла витрати на лікування в
розмірі 1908грн. 60коп., з 01.01.07року їй встановлено 3 групу інвалідності,
внаслідок чого вона втратила за рік заробітної плати в сумі 4 340грн. 04коп.,
злочином також їй заподіяна моральна шкода, яку вона оцінює у 20 000грн.

В ході судового
розгляду справи позивачка уточнила позовні вимоги: просила стягнути витрати на
лікування в сумі 987грн. 38коп., витрати на перевезення до медичних установ в
сумі 520грн., втрачений заробіток в сумі 2 729грн. 764коп., а всього 4 237грн.
02коп., з яких сплачено відповідачем 200грн. та 20 000грн. моральної шкоди.

Рішенням
Білозерського районного суду від 13 червня 2007 року позов ОСОБА_2 про
стягнення з ОСОБА_1 матеріальної шкоди задоволено повністю, стягнуто 4 037грн.
02коп.; про стягнення моральної шкоди задоволено частково, в сумі 7 000грн.,
стягнуто витрати на правову допомогу в розмірі 840грн. та судовий збір на
користь держави в сумі 401грн.

Не погоджуючись
з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати,
ухвалити нове, яким у позові ОСОБА_2
відмовити, посилаючись на те, що суд не врахував всіх обставин, що мають
значення для справи, та порушив норми
матеріального права.

Письмові    заперечення    на
апеляційну    скаргу    не надходили.

В судовому
засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 наполягає на задоволенні апеляційної
скарги з підстав, зазначених у ній.

ОСОБА_2  апеляційну скаргу не визнала, просить її
відхилити за безпідставністю.

Заслухавши
доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає її не підлягаючою задоволенню.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_2  про відшкодування
моральної шкоди частково та стягуючи на її користь з відповідача 7 000грн., суд
першої інстанції виходив з положень
ст.  ст.  1167,23 ЦК України, Постанови Пленуму
Верховного Суду України №5 від 31.03.1995року «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної (немайнової) шкоди та факту заподіяння позивачці
тілесних ушкоджень відповідачем внаслідок злочину джерелом підвищеної
небезпеки», яка відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її
завдала, з врахуванням принципу розумності, виваженості, справедливості,
характеру, обсягу та глибини фізичних, психічних і духовних страждань
позивачки, їх тривалості, вимушених змін в житті, стану здоров'я, часу та
зусиль необхідних для відновлення попереднього стану, а також з врахуванням
матеріального стану відповідача.

І такий висновок
суду, на думку колегії суддів, відповідає обставинам справи, встановленим
судом, дослідженим судом доказам, наданими сторонами, нормам матеріального
права.

Як вбачається з
матеріалів справи, сам відповідач частково визнавав позовні вимоги про
стягнення моральної шкоди в ході судового розгляду справи.

Спірні
правовідносини врегульовані спеціальною нормою права - п. 1 ч.2  ст.
1167 ЦК України: моральна шкода відшкодовується незалежно від вини
фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки,
тобто не приймається до уваги вина заподіювача такої шкоди, вона підлягає
стягненню безумовно.

Відсутність
відповідальності за заподіяну джерелом підвищеної небезпеки шкоди можлива за
наявності обставин, зазначених у ч.5  ст.
1187 ЦК України: якщо особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, не доведе, що така шкода завдана внаслідок непереборної сили або
умислу потерпілого, чого в ході розгляду справи не було встановлено.

Відповідно до
положень ч.2  ст.  1193 ЦК України та ч.ч.2,3 п.2 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ
за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992р., та враховуючи
матеріальний стан відповідача, суд обґрунтовано зменшив пред'явлену позивачкою
до відшкодування суму моральної шкоди з 20 тис. грн. до 7 тис. грн.

Колегія суддів
також погоджується з висновком суду щодо стягнення витрат на правову допомогу
позивачки в сумі 840грн., оскільки Постанова Кабінету Міністрів України -від
27.04.2003 року №590 «Про граничні розміри компенсації витрат,

пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних
справ і порядок їх компенсації за рахунок держави», в даному випадку
застосуванню не підлягає.

Доводи
апеляційної скарги не містять нових засобів доказування та висновки суду не
спростовують, тому підлягають відхиленню.

Рішення суду -
законне та обґрунтоване і підлягає залишенню без змін.

Керуючись  ст.
ст.  303,307,308,314
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Білозерського районного суду від 13 червня
2007 року залишити без змін.

Ухвала суду
набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього ж часу може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців.