РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2007року Справа №
2-137807    М.  Краснодон.

Краснодонський
міськрайоний суд Луганської області в складі головуючого судді Чиркіна С. М. ,
при секретарі Ляшенко Г.В.,  за участю
представника позивача ОСОБА_2,
представника відповідача Алексенко С. І.,  розглянув у відкритому судовому
засіданні,  в залі суду,  цивільну справу за позовом ОСОБА_1,  до приватного підприємства
„Краснодонагротехсервіс",  про
стягнення заборгованості з орендної плати"

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1,  звернувся із позовом до приватного
підприємства „Краснодонагротехсервіс",
про стягнення заборгованості по сплаті оренди. В обґрунтування позову
зазначив,  що 10.04.2005р з відповідачем
був укладений договір оренди земельної ділянки (надалі - договір),  яка йому належить на підставі Державного акту
на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 009978. Краснодонським реєстраційним офісом Луганської філії ДП
"Центр державного земельного кадастру" 01.02.2006р. здійснена
реєстрація договору. Договір,  укладений
на 5 років,  набув чинності з 01.02.2006р.,  з моменту реєстрації,  та діє до 01.02.2011 року. Таким чином,
земельна ділянка площею 7,
6301 га.,  протягом 2006 року перебувала
в оренді ПП "Краснодонагротехсервіс". Згідно з п. 2.3. договору,  відповідач зобов'язаний щороку,  до 31
грудня,  сплачувати орендну плату в
сумі 711, 27 гри.,  що складає 1, 07% від вартості земельної ділянки. Указом Президента України
№ 92 від 02.02.2002 р.,  "Про додаткові заходи
щодо соціального захисту селян -
власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)" запроваджена
плата за оренду земельних ділянок у розмірі не менш 1, 5 відсотка від
визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки. Вважає,  що відповідачем безпідставно була встановлена
орендна плата в розмірі 1%
замість передбаченого законодавством мінімального розміру -1, 5%. Вартість
земельної ділянки,  станом на 01.07.1995 року,  складала 25 962, 94грн. Відповідно до пункту 3 постанови КМУ
від 12.05.2000р. №783 "Про
проведення індексації оцінки земель",
орендар повинен був підвищити вартість земельної ділянки на коефіцієнт
визначений Держкомзем України 2,
551. Просить стягнути орендну плату в сумі 933,
47 грн.,  з розрахунку 66 231, 46 грн.(вартість
землі) х 1, 5% = 933, 47
грн.,  та судові витрати   в   сумі
81грн.

В
судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2,  позов підтримала суду пояснила,  що відповідач не сплачував орендну плату за 2006 рік,  просить стягнути з відповідача орендну плату
в сумі 933, 47 грн.,  та судові
витрати   в   сумі
81грн.

Представник
відповідача Алексенко С. І.,  позов не
визнав суду пояснив,  що угода оренди
землі дійсно була заключна в квітні 2005
року та зареєстрована у встановленому законом порядку. На порушення вимог
статей 17,  25 Закону України „Про оренду землі",  позивач не передав земельну ділянку за актом
передачі. Фактично земельна ділянка не придатна для використання за
призначенням оскільки останні роки не оброблялась власником та попередніми
орендарями. Відповідно до вимог статей 617,  651,
765,  766 ЦК України,  статей 17,  18,  25
Закону України „Про оренду землі",
в даному випадку відповідач має право відмовитись від угоди та не
сплачувати орендну плату,  оскільки
позивач не передав земельну ділянку в натурі за актом.  В березні 2006 та 2007
року,  позивачу були направлені листи
про розірвання угоди,  відповідей на
зазначені листи не отримали,  тому
вважають договір розірваним.  Відповідно
до вимог статей 617,  651 ЦК України,  в даному випадку,  відповідач звільняється від обов'язку
сплачувати оренду.

Керівник
підприємства відповідача ОСОБА_3,  позов не визнала пояснила,  що угоду про оренду землі з позивачем
укладали,  але коли намагались обробляти
землю,  з'ясувалось,  що земля не придатна для використання,  бо раніше не оброблялась,  фактично була „цилиною". В зв'язку з чим
звертались до керівника відділу земельних ресурсів ОСОБА_4 ,  який пояснив,
що угода може бути розірвана за рішенням суду. До суду з заявою про
розірвання угоди не звертались. Орендну плату не сплачували,  оскільки землю не обробляли.

Розглянувши
справу в межах заявлених позовних вимог,
вислухавши сторони,  дослідивши
надані сторонами матеріали справи,  суд
прийшов до наступного.

Відповідно
до вимог  ст.  2
закону України ..Про оренду землі" відносини пов'язані з орендою землі,  регулюються земельним кодексом України,  цивільним кодексом,  законом про оренду,  на іншими нормативними актами.

Сторонами
визнано,  що 10.04.2005р був укладений
договір (надалі - договір)
оренди земельної ділянки яка належить позивачу на підставі Державного акту на
право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 009978 (а.с. 5-7). Краснодонським реєстраційним офісом
Луганської філії ДП "Центр державного земельного кадастру"
01.02.2006р. здійснена державна реєстрація вказаного договору (а.с.  10). Вартість земельної ділянки,  її розташування сторонами не оспорюються.

З
пояснень свідка - начальника Красно донського райвідділу земельних
ресурсів,  ОСОБА_4,  випливає,
що йому не відомо чи оброблялась відповідачем земельна ділянка
позивача,  але відповідно до діючого
законодавства,  відповідач повинен або
розірвати договір в судовому порядку,
або сплачувати орендну плату.

Відповідно
до вимог  ст.  18
Закону України „Про оренду землі",
зазначений договір оренди набув чинності після держаної реєстрації 01.02.2006року
(а.с.  6-7,  10.31-32).

Відповідно
до  ст.
14 Закону „Про оренду землі",
п.5 ПКМ № 2073 від 25 грудня 1998року „Про затвердження Порядку
державної реєстрації договорів оренди землі",  договір оренди земельної ділянки укладається
у письмовій формі і за бажанням однієї зі сторін може бути посвідчений
нотаріально. Істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди; строк
дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру,  індексації,
форм платежу,  строків,  порядку її внесення і перегляду та
відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення
земельної ділянки,  яка передається в
оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі
земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві;
існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення
сторони,  яка несе ризик випадкового
пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність
сторін.

Згідно  ст.  17 Закону України
„Про оренду землі" передача об'єкта оренди орендарю здійснюється
орендодавцем у строки та на умовах,  що
визначені у договорі оренди землі,  за
актом приймання-передачі.

Законодавством
не передбачено типової форми складання акта приймання-передачі об'єкта оренди,  тому він складається у довільній формі за
домовленістю сторін,  де зазначається
характеристика стану об'єкта оренди.

Сторонами
визнано,  що земельна ділянки яка
належить позивачу на підставі Державного акту на право власності на земельну
ділянку серії ЛГ №
009978 в порушення вимог
ст.  17 Закону „Про
оренду землі",  не передавалась
відповідачу за актом прийому передачі.

Факти
визнані сторонами відповідно до вимог ч.1
ст.  61 ЦПК України
доказуванню не підлягають.

Відповідно
до вимог пунктів 5,  8 ПКМ № 2073 від 25
грудня 1998р.,  відсутність акту
прийому передачі не є підставою для відмови в державній реєстрації договору
оренди.

Посилання
відповідача на форс мажорні
обставини,  та на порушення позивачем
вимог закону та договору в частині не передачі земельної ділянки за актом
прийому передачі,  як на обставини які
звільняють його від обов'язків сплачувати орендну плату,  суд вважає безпідставними. Згідно  ст. 21 Закону України „Про оренду землі"
орендна плата за землю -
це платіж,  який орендар вносить орендодавцеві
за користування земельною ділянкою.

Відповідно
до вимог статей 617,  766 ЦК України,  не виконання орендодавцем зобов'язань по
передачі земельної ділянки за актом звільняє орендаря від відповідальності і не
звільняють від зобов'язань сплатити орендну плату.

В
порушення вимог ч.2  ст.  25
Закону України „Про орендну плату",
відповідач не приступив до використання земельної ділянки в строки,  встановлені договором оренди землі. З даної
статті випливає,  що відсутність акту
прийому передачі,  не звільняє
відповідача від обов'язку використовувати земельну ділянку за призначенням.

Посилання
відповідача на направлення в березні 2006,  2007років,  вимог
про розірвання договору не звільняє орендаря від обов'язку використовувати
земельну ділянку та сплачувати оренду плату,
оскільки відповідно до вимог ч.4
ст.  31 Закону України
„Про оренду землі",

розірвання
договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається,  якщо інше не передбачено законом або цим
договором.

Враховуючі
ті обставини,  що в зв'язку з відсутністю
згоди сторін на розірвання договору оренди,
в порядку визначеному  ст.  766 ЦК України,  ч.3
ст.  31 Закону України „Про оренду
землі",  відповідач не звернувся до
суду з вимогою про дострокове розірвання договору,  суд вважає договір оренди земельної ділянки
від 10.04.2005р. укладений між сторонами дійсним з моменту реєстрації - з
01.02.2006р. та обов'язковою для виконання сторонами. Підстави для звільнення
відповідача від обов'язків передбачених
ст.  21 Закону України „Про оренду
землі",  по сплаті орендної плати
відсутні.

Відповідно
до пункту З ПКМ від 12.05.2000р. №783 "Про проведення індексації оцінки
земель",  Держкомзем України
зобов'язаний забезпечити інформування власників про щорічну індексацію грошової
оцінки земель.

На
виконання вказаної норми законодавства Держкомзем щороку надсилає інформацією
про визначення та застосування коефіцієнту щорічної індексації до оцінки
земель.

Відповідно
до листів Держкомзему України був визначений коефіцієнт індексації у 2006 році -2, 551.

Вартість
земельної ділянки позивача станом на 01.07.1995
рік згідно з грошовою оцінкою земель склала 2006 рік склала 66231, 46грн. (а.с. 9).

Відповідно
до п. 2.3. договору відповідач зобов'язаний щороку,  до 31 грудня,
сплачувати позивачу орендну плату в сумі 711, 27 грн.,  що складає 1% від вартості земельної ділянки.

Посилання
позивача на встановлення п.1 Указу Президента України № 92 від 02.02.2002 р. мінімальної
орендної плати в розмірі 1,
5% вартості земельної ділянки,
безпідставне,  оскільки зазначений
норма указу носить рекомендаційний характер.

Встановлений
в договорі розмір орендної плати не суперечить вимогам законів України „Про
оренду землі" та „Плату за землю",
тому повинен бути прийнятий для розрахунку орендної плати.

З
урахуванням викладеного,  суд вважає
позовні вимоги про стягнення орендної плати,
підлягають частковому задоволенню в сумі 711, 27грн.,  в
розмірі зазначеному в договорі оренди (а.с. 31).

Сторонам були
роз'яснені вимоги статей 58-61
ЦПК України і наслідки їх невиконання.

Відповідно
до вимог статті 88 ЦПК
України судові витрати присуджуються стороні на користь якої постановлено
рішення,  відповідно сплачене позивачем
держмито повинно бути стягнуто з відповідача на його користь.

Враховуючи
викладене,  на підставі статей Законом
України „Про оренду землі",
ст.  617 ЦК України,  керуючись статтями 10.11. 58-62,  209. 212,
214. 215 ЦПК України,  суд.

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
ОСОБА_1задовольнити частково.

Стягнути
з приватного підприємства „Краснодонагротехсервіс" на користь
ОСОБА_1орендну плату за 2006
рік в сумі 711, 27грн.

Стягнути
з приватного підприємства „Краснодонагротехсервіс" на користь
ОСОБА_1судові витрати в сумі 81
грн.,    в решті позовних вимог
відмовити.

На
рішення може бути подана заява про апеляційне оскарження протягом десяти днів з
моменту проголошення рішення і апеляційна скарга протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження,
або апеляційна скарга протягом десяти днів з моменту проголошення рішення
в апеляційний суд Луганської області через Краснодонський міськрайонний суд
Луганської області.