Справа № 22-2998 /07                                                          Головуючий у 1 інстанції: Полулях В.Г.
Суддя-доповідач: Приймак В.М.
УХВАЛА

ІMEHEM УКРАЇНИ

"09" жовтня 2007 року                                                                                               м. Запоріжжя

Колегія судців
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого:                   Приймака В.М.,

Суддів:                             Подліянової Г.С.,

Мануйлова Ю.С.,

При секретарі:                   Череватій О.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні  цивільну
справу за апеляційною

, скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду

Запорізької області від 25 червня 2007року

по справі за позовом ОСОБА_1 до комунального закладу «Санаторій медичної реабілітації «Глорія» Запорізької обласної Ради, третя
особа: ОСОБА_2, про поновлення на роботі
та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2007р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовой до КЗ «Санаторій медичної реабілітації «Глорія»
Запорізької обласної Ради, третя особа: ОСОБА_2, про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного
прогулу.

В позові
вказував, що з 27.07.1995 р. він працював у відповідача на посаді оператора котельних установок. З 07.11.2006р. по
18.04.2007р. знаходився на лікарняному. Після проходження МСЕК йому було встановлено другу групу інвалідності
загального захворювання з обмеженням
фізичних навантажень, довгої ходи, з неповним робочим днем (тижнем).

Наказом головного лікаря від 23.04.2007 р. його було звільнено по п.2 ст.40
КЗпП України внаслідок стану здоров'я, яке перешкоджає продовженню даної роботи.
Посилаючись на те, що з роботи його
звільнено незаконно, оскільки відсутній висновок МСЕК про те, що він не може працювати на даній посаді, йому не було
запропоновано іншої роботи, а
питання про його звільнення не розглядалося профспілковим комітетом, просив поновити його  на посаді оператора котельних установок, а
також   стягнути   на

2

його користь
середній   заробіток за час  вимушеного
прогулу, який   на день розгляду
справи у суді першої інстанції складав 3381 грн.

Рішенням
Приморського районного суду Запорізької області від 25 червня 2007р. у
задоволені позову відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати як неправильне
та незаконне, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов.

Вислухавши
доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги,
колегія судців приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до
ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу та залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване
правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Судом
встановлено, що позивач з 27.07.1995 року працював у відповідача на посаді
оператора котельних установок. З 07.11.2006 року по 18.04.2007 року він
перебував на лікарняному.

Відповідно до
висновку МСЕК №3 м. Запоріжжя від 18.04.2007 року позивачу було встановлено
другу групу інвалідності загального захворювання з обмеженням фізичних
навантажень, довгої ходи, з неповним робочим днем (тижнем).

Відповідачем
було запропоновано позивачу переведення на вакантні посади двірника чи
прибиральника, однак останній від цього відмовився, посилаючись на значні
фізичні навантаження, які вимагають зазначені посади. Ці обставини позивач
підтвердив у судовому засіданні.

Відповідач
звернувся із запитом до КУ „Обласний центр медико-соціальної експертизи",
якому підпорядковується МСЕК №3, щодо можливості ОСОБА_1 виконувати обов'язки
оператора котельних установок та двірника. Згідно відповіді заступника
головного лікаря від 20.04.2007 року характер захворювання позивача не дозволяє
йому виконувати обов'язки оператора, а також двірника. Рекомендовані професії
-контролер, диспетчер та інші. У відповідача були відсутні вакантні посади на
зазначені професії.

23.04.2007 року
профспілковий комітет закладу відповідача дав згоду на звільнення ОСОБА_1 за п.
2 ч.1 ст. 40 КЗпП України.

Відмовляючи
позивачу в задоволені його позовних вимог , суд першої інстанції дійшов
правильного висновку стосовно того, що звільнення позивача проведено з
дотриманням вимог трудового законодавства, а вимоги останнього щодо поновлення
його на роботі на попередній посаді є необгрунтованими.

Доводи
апеляційної скарги стосовно того, що відповідач повинен був провести обстеження
його робочого місця з виходом лікарів-експертів не можуть бути прийняті до
уваги, оскільки таке обстеження проводиться тільки у разі професійного
захворювання працівника, а не загального, яке має позивач.

Постановляючи
судове рішення суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини
справи, встановив дійсні правовідносини сторін, правильно застосував норми
права, які регулюють ці правовідносини.

Оскільки судове рішення відповідає вимогам закону, встановленим обставинам
та наданим доказам, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись CT.CT.305, 307, 308 , 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

3

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Приморського районного суду Запорізької області від 25 червня 2007
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте вона може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо
до Верховного Суду України протягом двох місяців.