Справа №22ц-657-2007р.                                  Головуючий у І
інстанції Попова С. А.
- 33                                                                            Доповідач
УХВАЛА

Іменем      України

7 серпня 2007
року   колегія суддів судової палати у
цивільних справах    Апеляційного суду
Донецькоі області в складі:

головуючого
Ігнатоля Т.Г.

суддів Кучерявої
В.Ф.,  Кочегарової Л.М.

з участю
секретаря Лепеха А.С.  розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2,  ОСОБА_3 про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою,
відшкодування моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1,  виконавчого комітету
Маріупольської міської ради про визнання державного акту про право власності на
землю і рішення виконавчого комітету Маріупольської міської ради недійсними за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 17 травня 2007 року, -

встановила:

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.
Маріуполя від 17 травня 2007 року у задоволенні позовів ОСОБА_1 про усунення
перешкод в користуванні земельною ділянкою і відшкодування моральної шкоди
,  стягнення судових витрат,  а також ОСОБА_2 про визнання недійсними
державного акту про право приватної власності на землю і рішення виконавчого
комітету Маріупольської міської ради в частині надання у приватну власність
земельної ділянки ОСОБА_1 відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати в частині відмови у
задоволенні її позову про усунення відповідачем ОСОБА_2 перешкод у користуванні
земельною ділянкою шляхом знесення бетонного цоколю паркану з її земельної
ділянки і постановити нове рішення про задоволення її позовних вимог,  посилаючись на те,  що суд порушив норми матеріального
права,  висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи.

Заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення позивачки
ОСОБА_1,  яка підтримала доводи
апеляційної скарги,  заперечення
відповідача ОСОБА_2,  який просив
відхилити апеляційну скаргу,  перевіривши
матеріали справи,  колегія суддів
вважає,  що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Згідно
до  ст. 308 ЦПК України апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального
і процесуального права.

У
відповідності з вимогами  ст. 303 ЦПК
України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції.

Судом
встановлено і це підтверджується матеріалами справи,  що позивачка ОСОБА_1 є власником жилого
будинку,  розташованого по АДРЕСА_1 на
підставі    свідоцтва про право власності
від 12.09.1977 року,

виданого
на підставі рішення виконкому Орджонікідзевської районної ради від 10.08.1977
року (ах. 5, 116-117 т.1,  109-110 т.2).

На
підставі рішення виконкому Орджонікідзевської районної ради №15 від 12.02.1958
року ОСОБА_1 надана під індивідуальне будівництво жилого будинку земельна ділянка
площею 510 кв.м.  (т.1 а.с. 114)

Згідно з
актом про встановлення меж земельної ділянки від 20.07.1999 року межі земельної
ділянки встановлені на місцевості та узгоджені з суміжними землекористувачами(
т.1 а.с.  225).

Рішенням
виконкому Маріупольської міської ради №292/1 від 18.08.1999 року земельна
ділянка площею 0, 0510 кв.м.  по АДРЕСА_1
надана у приватну власність ОСОБА_1 (а.с.
223 т.1)

У
відповідності з державним актом про право власності на землю від 21.09.1999
року,  виданим позивачці ОСОБА_1 на
підставі рішення виконкому від 18.08.1999 року №1407,  земельна ділянка по АДРЕСА_1 має площу 510
кв.м і розміри: ширина17, 0м,  довжина
30, 0м(т.1 а.с. 115).

Згідно
свідоцтва про право на спадщину за законом від 4 грудня 2004 року спадкоємцем
колишнього власника АДРЕСА_2 ОСОБА_4  є
її син ОСОБА_2 Відповідно
до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно право власності на
зазначене спадкове домоволодіння видане ОСОБА_2(а.с.  443 т. 1, 32-33 т.2)

Відповідно
до генерального плану БТІ площа земельної ділянки по АДРЕСА_2 становить 546, 6
кв.м.  За договором від 28.03.1958 року
реєстровий №870 колишньому власнику ОСОБА_5 надано у безстрокове користування
земельну ділянку площею 510 кв.м шириною 17, 0м ,  довжиною30, 0 м. (т.1 а.с.  35-37).

У
відповідності з рішенням виконкому Маріупольської міської ради № 1531 від
17.06.1998 року ОСОБА_4  надано додатково
земельну ділянку площею 36 кв.м,  яка  включена у склад домоволодіння.

У
вересні 1997 року на місці раніше встановленої огорожі у вигляді паркану із
дерев"яного
штакетника між АДРЕСА_3 відповідачами був зведений паркан у вигляді
металевої сітки - рабиці на бетонному фундаменті.

Відповідно
до ч.2  ст. 152 Земельного Кодексу
України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю,  навіть якщо
ці порушення не пов"язані з позбавленням права володіння земельною
ділянкою і відшкодування завданих збитків.

Відмовляючи
ОСОБА_1 у задоволенні позову про усунення перешкод у користуванні земельною
ділянкою шляхом знесення бетонного фундаменту паркану та відшкодування у
зв"язку з цим моральної шкоди і стягнення судових витрат,  суд виходив з того,  що позивачкою не доведено порушення з боку
відповідачів її права користування і володіння належною їй земельною ділянкою.

Колегія
суддів вважає,  що суд першої
інстанції,  розглядаючи справу,  повно,
всебічно і об"єктивно перевірив доводи сторін,  встановленим фактам і наданим сторонами
доказам дав правильну оцінку і вирішив справу у відповідності з нормами матеріального
права,  що підлягають застосуванню до
даних правовідносин.

Висновки
суду щодо відсутності доказів порушення з боку відповідачів при встановленні
бетонного фундаменту для паркану права позивачки на користування і володіння її
земельною ділянкою; щодо наявності руйнівного впливу водяних стоків на
технічний стан її будинку з причини зведення зазначеного паркану і причинного
зв"язку між встановленням фундаменту і утворенням тріщин на стіні будинку
є вичерпними,  підтверджуються
достовірними доказами,  дослідженими в
судовому засіданні.

В
апеляційній скарзі позивачкою не наведені нові доводи та обставини,  які не були предметом розгляду суду першої
інстанції та могли б вплинути на правильність його висновків при розгляді
справи по суті.

Доводи
апеляційної скарги не дають підстав вважати,
що судом першої інстанції допущені порушення норм матеріального чи
процесуального права,  які є підставами
для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Колегія
вважає,  що рішення суду відповідає
встановленим обставинам справи,
положенням матеріального та процесуального права і підстав для її
скасування немає.

Керуючись  ст.
ст. 303, 307,  308,  312-314 ЦПК України,  колегія суддів, -

ухвалила:

"
Апеляційну скаргу ОСОБА_1   відхилити.
Рішення   Орджонікідзевського   районного
суду  міста  Маріуполя
Донецької області від 17 травня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двох місяців з моменту набрання чинності шляхом подачі
касаційної скарги   безпосередньо до
Верховного Суду України.