РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2007
року                                     Луцький
міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого-суді Савицької Н.В.

при секретарі -
Кухарській Т.В.

з участю: позивачки - ОСОБА_1

представника
позивачки- ОСОБА_2

відповідачки -
ОСОБА_3

представника
відповідачки - ОСОБА_4

представника третьої особи яка не
заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на

стороні
відповідача Будинкового комітету "Росинка" - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила
право на користування житловим приміщенням у зв"язку з вибуттям на інше
постійне місце проживання та відшкодування матеріальної і моральної шкоди та
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні
житловим приміщенням та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

30.11.2006 р. ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до
ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим
приміщенням та відшкодування матеріальної і моральної шкоди. Свої вимоги
обґрунтовує тим, що рішенням органу профспілок заводу "Синтетичних
шкір" від 13.10.1993 р. сторонам надана в гуртожитку кімната заАДРЕСА_1.

З 2004 р. взаємовідносини між позивачкою та її дочкою - відповідачкою по
справі погіршились.

З лютого місяця 2005 р. відповідачка ОСОБА_3 в спірній кімнаті не проживає
та всі обов"язки, що випливають з договору найму житлового приміщення
виконує лише позивачка.

Протягом даного періоду по теперішній час, відповідачка з"являється в
спірну кімнату лише для того щоб влаштувати скандали тощо.

Просить суд визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право на користування
житловим приміщенням - кімнатою заАДРЕСА_1.

Також, просить суд стягнути з відповідачки в користь позивачки суму в
розмірі - 1000 грн. за завдану моральну шкоду та суму в розмірі - 2000 грн. за
завдану матеріальну шкоду (оплата комунальних послуг).

28.12.2006 р.
ОСОБА_3 звернулась в суд з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про
встановлення порядку користування кімнатою та стягнення моральної шкоди. Свої
вимоги обґрунтовує тим, що остання чинить їй перешкоди в користуванні спірним
приміщенням забравши в травні 2006 р. ключі від кімнати та не впускає в дане
приміщення.

Просить суд встановити порядок користування спірною кімнатою, виділивши в
її користування шість квадратних метрів.

Крім того, просить суд стягнути з ОСОБА_1 в її користь
суму в розмірі 500 грн. за завдану моральну шкоду.

Ухвалою суду від 28.12.2006 р. зустрічний позов прийнятий до спільного
розгляду з первісним позовом.

В судовому засіданні ОСОБА_1 змінила позовні вимоги по первісному позову,
просила суд визнати відповідачку такою, що втратила право на користування
спірним житловим приміщення у зв"язку з вибуттям на інше постійне місце
проживання. В решті позовну заяву підтримала з підстав в ній зазначених.
Просила суд первісний позов задовольнити. В задоволенні зустрічного позову
просила суд відмовити за безпідставністю вимог.

Представник позивачки ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав вимоги по
первісному позову своєї довірительки. В задоволенні зустрічного позову просив
суд відмовити.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні змінила позовні вимоги по
зустрічному позову, просила суд зобов"язати ОСОБА_1 усунути перешкоди в
користуванні кімнатою за АДРЕСА_1, шляхом забезпечення їй вільного доступу до
даного спірного приміщення. В решті зустрічну позовну заяву підтримала з
підстав в ній зазначених. Просила суд зустрічний позов задовольнити. В
задоволенні первісного позову просила суд відмовити за безпідставністю вимог.

Представник відповідачки ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав вимоги по
зустрічному позову своєї довірительки. В задоволенні первісного позову просив
суд відмовити за безпідставністю вимог.

Ухвалою суду від 05.02.2007 р. до участі у справу залучені в якості третіх
осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні
відповідача - Луцька міська рада та Будинковий комітет "Росинка".

В судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Будинкового комітету
"Росинка" - ОСОБА_5 при вирішенні даної справи покладається на розсуд
суду.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету
спору на стороні відповідача Луцької міської ради Дячук P.O. в судове засідання
не з"явився, проте, подав письмову заяву про розгляд справи у його
відсутності. При вирішенні даної справи покладається на розсуд суду.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків,
дослідивши та оцінивши представленні по справі докази в їх сукупності, суд
прийшов до висновку, що первісний позов безпідставний та до задоволення не
підлягає. Зустрічний позов підлягає до часткового задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що сторони тривалий час перебувають в
неприязних стосунках. Спір виник між матір"ю ОСОБА_1 та дочкою ОСОБА_3

Судом встановлено, що сторонам 10.09.1993 р на підставі ордера за № 278
надана кімната в гуртожитку за АДРЕСА_1. (а.с.
)

Як вбачається з акту приймання-передач будинку гуртожитку
по АДРЕСА_1 від 05.12.2005 р. Луцька міська рада в особі Луцького міського
голови Кривицького А.Ф. передала Будинковому комітету "Росинка"
будинок гуртожитку по АДРЕСА_1. (а.с.
)

Відповідно до ст. 107 Житлового кодексу України наймач жилого приміщення вправі
за згодою членів сім"ї в будь-який час розірвати договір найму.

У разі вибуття наймача та членів його сім"ї на постійне проживання до
іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті
договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з
жилого приміщення вибуває не вся сім"я, то договір найму жилого приміщення
не розривається, а член сім"ї, який вибув, втрачає право користування цим
жилим приміщенням з дня вибуття.

Однак, факт вибуття ОСОБА_3 на інше місце проживання не знайшов свого
підтвердження в судовому засіданні. Оскільки, судом встановлено, що остання не
втратила інтерес до спірного житла, в кімнаті зберігаються її особисті речі,
тощо. Відповідачка з лютого 2005 р. по травень 2006 р. оплачувала комунальні
послуги, що не заперечила позивачка в судовому засіданні.

Крім того, в судовому засіданні встановлено що ОСОБА_1 створює починаючи з
лютого 2005 р. та по теперішній час перешкоди в користуванні відповідачці
спірною кімнатою, а саме: забрала ключі від приміщення, не впускає останню в
приміщення тощо, що підтверджується висновком дільничного інспектора Луцького MB
УМВС України у Волинській області Прокопчук Л.С. від 06.12.2006 p., матеріалами
наглядового провадження за № 071-566-06, актами перевірки паспортного режиму
від 01.11.2006 р.,17.11.2006 р. (ах.40-41), показами свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, що не заперечила позивачка в судовому засіданні.

В зв"язку з тим, що ОСОБА_1 перешкоджає проживати в спірній кімнаті
дочці ОСОБА_3 06.12.2006р. позивачка офіційно під розписку попереджена про
неприпустимість вчинення насильства в сім"ї. (а.с. 210 Висновку)

Також, ОСОБА_1 власноручно написала дільничному розписку про те, що не має
права не впускати відповідачку за місцем реєстрації, (ах. 211 Висновку.)

Твердження представника позивачки ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_3 перебуває в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 та у зв"язку з цим не може проживати в
спірній кімнаті суд не приймає до уваги за безпідставністю, оскільки, вимоги
стаття 33 Конституції України гарантують громадянам свободу пересування та
вільного вибору місця проживання.

Згідно ст. 310 Цивільного кодексу України фізична особа має право на місце
проживання.

Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну,
крім випадків, встановлених законом.

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що відповідачка немає іншого
постійного місця проживання та бажає проживати в спірній кімнаті.

Всупереч ст. 60 Цивільно процесуального кодексу України позивачка ОСОБА_1
та її представник ОСОБА_2 також, в судовому засіданні не довели ту обставину,
що ОСОБА_3 з лютого 2005 р. вибула на інше постійне місце проживання.

Тому, в задоволенні вимоги про визнання відповідачки
такою, що втратила право на користування спірним житловим приміщення у
зв"язку з вибуттям на інше постійне місце проживання слід відмовити за
безпідставністю.

Покази свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, акти перевірки паспортного режиму (а.с.9-13 ) не
спростовують вищезазначені висновки суду та являються для суду непереконливими.

Крім того, дані свідки в судовому засіданні не змогли
переконливо пояснити суду в який період часу вони не бачили відповідачку у
спірній кімнаті тощо.

До задоволення також, за безпідставністю не підлягає
вимога позивачки про стягнення з відповідачки в її користь матеріальної шкоди в
розмірі - 2000 грн., (оплата комунальних послуг за відповідачку ). Оскільки, на
дані правовідносини вимоги ст. 1166 ЦК
України не поширюються.

Ст. 66 ч.І Житлового Кодексу передбачено, що плата саме за користування
житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири.

З вищезазначеного вбачається, що ОСОБА_3 з лютого 2005 р. по даний час саме
з вини ОСОБА_1 не користувалась спірною кімнатою, а тому, в задоволенні вимоги
про стягнення матеріальної шкоди в розмірі - 2000 грн. слід відмовити за
безпідставністю.

Крім того, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідачки моральної
шкоди в розмірі 1000 грн.

Отже, суд прийшов до висновку, що в задоволенні первісного позову слід
відмовити за безпідставністю вимог.

Разом з тим, до
часткового задоволення підлягає зустрічний позов.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава
створює умови за яких кожний матиме змогу побудувати житло, придбати його у
власність або взяти в оренду.

Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону
за рішенням суду.

На підставі наведеного, суд прийшов до висновку, що слід зобов"язати
ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_3 в користуванні кімнатою за АДРЕСА_1, шляхом
забезпечення останній вільного доступу до даного житлового приміщення.

Вирішуючи питання про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 суми в розмірі
- 500 грн. за завдану моральну шкоду в порядку ст. 1167 Цивільного кодексу
України, суд прийшов до висновку, про наявність підстав для стягнення моральної
шкоди, однак, в розмірі, що є значно меншим від заявлених вимог, тобто, в
розмірі 200 грн., а в решті частини позовної вимоги слід відмовити за
безпідставністю.

Визначаючи розмір моральної шкоди суд виходить з засад розумності, виваженості
та справедливості, та враховує ті обставини, що у ОСОБА_3 були порушені
нормальні життєві зв"язки, а саме моральні страждання в зв"язку з
тим, що позивачка чинила перешкоди відповідачці в користуванні спірною
кімнатою, що вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя,
тощо.

Керуючись,ст.ст.10,11,57,58,59,60,88,208,209,210,212,213,214,215,ЦПКУкраїни;ст.107
ЖК України, ст.ст.310,1166,1167 ЦК
України, ст.66 ЖК України, ст.ст.33,47 Конституції України, суд -

ВИРІШИВ:

В первісному позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що
втратила право на користування житловим приміщенням у зв"язку з вибуттям
на інше постійне місце проживання та відшкодування матеріальної та моральної
шкоди - відмовити.

Зустрічний позов
задовольнити частково.

Зобов"язати ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_3 в користуванні кімнатою
за АДРЕСА_1

Волинської
області, шляхом забезпечення останній вільного доступу до даного житлового
приміщення.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 суму в розмірі - 200 (двісті) грн. за
завдану моральну шкоду.

В решті вимог по
зустрічному позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 суму в розмірі - 7 (
сім ) грн. 50 коп. понесених витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи та суму в розмірі - 17 ( сімнадцять ) грн. понесених витрат по
сплаті судового збору.

На рішення може бути подано заяву про апеляційне оскарження протягом десяти
днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на дане рішення суду може бути подана протягом двадцяти
днів після подання заяви про оскарження рішення.