АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем   України

31 жовтня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апе­ляційного суду
Житомирської області у складі:

головуючого
- судді :                    Товянської
О.В.

суддів:                                            Шнрокової
Л.В.

Франовської К.С.

при секретарі
судового засідання : Забеліиій О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.  Житомирі апе­ляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 02 квітня
2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  третіх осіб виконавчого комітету
Коростенської міської ради та Ко­ростенського міського відділу земельних
ресурсів про визнання будівництва самочинним,
визнання свідоцтва про право власності на нерухоме майно не­дійсним,  визнання державного акту про право власності
на земельну ділянку частково недійсним,
знесення самовільної забудови та відшкодування мора­льної шкоди та
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про знесення самовільної забудови та
відшкодування моральної шкоди -

встановила:

У липні
2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вка­заним позовом,  просив суд зобов'язати ОСОБА_2 за власний
рахунок прове­сти знесення самочинного будівництва як приміщення для ремонту
автомобі­лів та стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 2000 грн.
Посилався на те,  що 23.10.2003 року
Коростенською державною нотаріальною конторою посвідчено угоду купівлі-продажу
житлового будинку відповідно до якого він набув право власності на домоволодіння,  розташоване АДРЕСА_1. Рішенням Коростенського
міськвиконкому від 23.05.2002 р. № 287 відповідачу по даній справі ОСОБА_2
передано у власність земе­льну ділянку в районі будинку АДРЕСА_1,  яка є суміжною з ділянкою,  що є в користуванні позивача,  розмір якої стано­вить 0, 0100 га для будівництва
і обслуговування індивідуального гаражу. За­значав,  що ОСОБА_2 без відповідного на те дозволу
органу місцевого само­врядування,  без
належного затвердженого на те проекту,
на земельній ділян­ці,  яка не
була виділена для цілей ремонту автомобілів,
здійснив самовільну забудову,  яку
використовує під повсякденний ремонт автомобільного транс­порту всіх
сторонніх,  бажаючих осіб. Самовільною
забудовою йому спричи­няються ряд незручностей,
а саме,  споруда має великий об'єм
та всі стічні

Справа №
22ц/1641                  Головуючий у
суді 1-ї інстанції Коренюк В.П.

Категорія
44                              Доповідач
Товянська О.В.

води
потрапляють на його земельну ділянку,
внаслідок чого підтоплюється го­род,
дана споруда затіняє його ділянку. З приводу цих непорозумінь він з
відповідачем не можуть дійти згоди щодо усунення цих негативних наслідків
впливу самовільної забудови. Також зазначав,
що діями відповідача йому спричинена моральна шкода,  яка полягає в порушенні його нормальних жит­тєвих
стосунків,  посилався на необхідність
прикладення додаткових зусиль для вирішення спірного питання.

У вересні 2006 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрі­чним позовом до
ОСОБА_1. Просив суд зобов'язати ОСОБА_2 провес­ти знесення самочинного
будівництва - гаражу,  що розташований по
вулиці Шатрищянській,  16; 12 в притик до
його земельної ділянки; зобов'язати відпо­відача по зустрічному позову провести
знесення самовільно встановленого залізобетонного паркана довжиною 5 метрів на
земельній ділянці,  яка нале­жить
міськвиконкому; зобов'язати останнього провести знесення та встанов­лення
паркану на попередньому місці шляхом пересунення його на 0, 5 м,  при цьому повернувши йому зменшену ділянку в
розмірі 2, 5 м2; стягнути на його користь з відповідача по зустрічному позову
ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2000 грн. Посилався на те,  що рішенням Коростенської міської ради № 287
від 23.05.2002 р. йому передано у приватну власність земельну ділянку для
будівництва та обслуговування індивідуальних гаражів,  яка розташована за адресою АДРЕСА_1.
19.04.2005 року йому вида­но державний акт про право власності на земельну
ділянку площею 0, 0846 га,  яка
розташована за адресою АДРЕСА_1; 16. Вва­жає,
що ОСОБА_1 самовільною забудовою спричиняє йому ряд незручностей,  а саме,
дана споруда затіняє його земельну ділянку,  всі стічні води по­трапляють на дану ділянку
і не можуть з неї стікати,
зазначав,  ОСОБА_1 самовільно і
без погодження з ним та без отримання на те відповідного до­зволу органу
місцевого самоврядування,  встановив
залізобетонний паркан довжиною 5 м,  пересунувши його на 0, 5 м на його земельну
ділянку,  чим зменшив її на 2, 5 м2.
Оскільки відповідач по зустрічному позову не реагує на його зауваження та
пропозиції щодо збудування відкритої дренажної системи для відведення стічних
вод він вважає,  що діями ОСОБА_1. йому
спричи­нена моральна шкода,  яка полягає
в порушенні його нормальних життєвих стосунків,
від чого він душевно страждає.

В
процесі розгляду справи ОСОБА_1 доповнив свої позовні вимоги,  просив суд визнати державний акт про право
власності на земельну ділянку від 19.04.2005 року,  що виданий на ім'я ОСОБА_2 в частині передачі
йому у власність земельної ділянки площею 0, 0326га,  що розташо­вана АДРЕСА_1 недійсним.  Зазначає,
що між ним та ОСОБА_2 як користувачами суміжних земельних ділянок не
було по­годжено спільних меж користування земельними ділянками. Вважає,  що об­ставини передачі відповідачу по
первісному позову у власність земельної ді­лянки площею 0, 0846 га на підставі
договору дарування від 18.10.2004 року,
що вбачається з державного акту про право власності на земельну
ділянку,  не відповідають дійсності.

Рішенням
Коростенського міськрайонного суду від 2 квітня 2007 року в задоволенні позову
ОСОБА_1 відмовлено за безпідставністю,  в
задово­ленні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено за недоведеністю.

Не
погоджуючись з даним рішенням позивач ОСОБА_1 подав апе­ляційну скаргу,  в якій просить рішення суду першої інстанції
скасувати,  ух­валити нове рішення про
задоволення його позовних вимог в повному обсязі,  посилається на неправильне застосування норм
матеріального права і ви­тлумачення їх при застосуванні та в процесі оцінки
доказів. Вважає,  що ви-

2

сновки суду викладенні в
рішенні не відповідають фактичним обставинам справи. Так,  судом не в повній мірі проаналізовано  ст.  375
ЦК України. Поси­лається
на те,  що рішенням Коростенського
міськвиконкому від 23.05.2002 . року № 287 було передано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у
власність земельну ді­лянку площею по 0, 0100 га для будівництва та
обслуговування індивідуаль­них гаражів,
відповідач по справі збудував не гараж,
а двоповерхове примі­щення,  яке
використовується як станція технічного обслуговування автомобі­лів. Оскільки
будівництво спірного приміщення збудоване без належно за­твердженого проекту на
будівництво станції технічного обслуговування авто­мобілів він вважає,  що це є порушенням архітектурних,  будівельних норм та правил,  а приміщення є самочинною забудовою.

Апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно
до п.4  ст. 311 ЦПК України рішення суду
підлягає скасу­ванню з направленням справи на новий розгляд,  якщо суд вирішив питання про права та
обов'язки осіб,  які не брали участі у
справі.

Як видно із матеріалів справи,
позивач оспорює право власності від­повідача на нерухоме майно та земельну
ділянку,  яку,  як він - ОСОБА_1,
вважає у нього незаконно вилучили та передали у власність
ОСОБА_2

Проте
Коростенський міськвиконком,  до
компетенції якого віднесено вирішення питань про виділення,  вилучення та передачу землі у власність,  не притягнуто до участі у справі в якості
відповідача.

За таких
обставин рішення підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

Керуючись  ст.
ст. 209, 218, 307, 311, 313-315 ЦПК України,  колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити час­тково.

Рішення
Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 02 квітня 2007 року
скасувати,  а справу направити до того ж
суду на но­вий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Верховного суду України протягом двох місяців.