Справа № 2-4161/07
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

23 квітня 2007 р. Малиновський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого судді
Дрішлюка А.І.,

за участю секретаря
Іскрич В.В., розглянув
у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання
права власності, -

ВСТАНОВИВ:

В Малиновський
районний суд м. Одеси з позовною заявою про визначення розміру частки в
спільної сумісної власності звернувся ОСОБА_1. В обґрунтуванні заявлених вимог він зазначив, що при видачі
свідоцтва про право власності не вказані частки кожного співвласника, що може
створити перешкоди у здійсненні права власності позивача.

Відповідачі
ОСОБА_3, ОСОБА_2 в судовому засіданні визнали позов, про що надали суду
відповідну заяву. Згідно з ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем
позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

Дослідивши
матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню в повному обсязі.

Як встановлено у
судовому засіданні 12 грудня 1997 року ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 на підставі розпорядження органу
приватизації - бюро приватизації житла АО
„Стальметиз" ім. Дзержинського - було видано свідоцтво про право
власності за № 611 на квартиру АДРЕСА_1. Це свідоцтво було зареєстровано в
ОМБТІ та РОН 10 липня 1998 р. під № 223 стр.172 кн. 280 пр.

Визначаючи
частки, що належали учасникам приватизації, суд виходе з ч.2 ст. 8 Закону
України „Про приватизацію державного житлового фонду", згідно з якою
передача займаних квартир (будинків) здійснювалася в спільну сумісну або
часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які
постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх,
за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого
власника квартири (будинку).

Згідно з п. 5
Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.95 р. „Про судову
практику у справах за позовами про захист права приватної власності"
частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна,
виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної
власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності
доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності у
надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Таким
чином за свідоцтвом про право власності за №611 на квартиру за адресою:
АДРЕСА_1 ОСОБА_1, ОСОБА_3,
ОСОБА_2 належало по 1/3 частки квартири.

Суд вважає, що
зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи,
підтверджують те, що у свідоцтві про право власності на житло № 611 від
12.12.1997 року, виданого бюро приватизації житла АО „Стальметиз"
ім..Дзержинського на квартиру за адресою АДРЕСА_1, допущена помилка у написанні
місця розташування квартири, зокрема вказано „ ІНФОРМАЦІЯ_1", а повинно
було

вказано „ІНФОРМАЦІЯ_2", вдо
підтверджується довідкою ОМБТІ та РОН від 13.04.2007 року, а також відповідними
реєстраційними штампами в паспорті учасників процесу.

Згідно зі ст. 41
Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися
своєю власністю. Згідно зі ст. 4 Закону України „Про власність", ст. 317 ЦК України власник
на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. У
відповідності до ст. 392 ЦК
України власник майна може пред'явити позов про визнання його права, якщо
це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який посвідчує його право власності. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів
можуть бути, зокрема визнання права. Таким чином, суд вважає, що зібрані по
справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи, дозволяють
задовольнити позов ОСОБА_1
в повному обсязі.

Згідно зі ст.
217 ЦК України
суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів
для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Керуючись
ст.ст.16, 1258, 1261, 1268-1270 ЦК
України, ст.ст. 10, 11, 60, 130, 208, 209, 212,213-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за
ОСОБА_1, право
власності на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1.

Визнати за
ОСОБА_3 право власності на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1.

Визнати за
ОСОБА_2 право власності на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1.

Встановити
порядок виконання рішення суду, згідно з яким воно є підставою для
перереєстрації права власності за ОСОБА_1,
право власності на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1; за ОСОБА_3 - права
власності на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, за ОСОБА_2 - права власності на 1/3
частини квартири АДРЕСА_1.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк зі дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку
ч.4 ст.295 ЦПК України.