№2-45507
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2007 року                                                                                                      м.
Виноградів

Виноградівський
районний суд Закарпатської області у особі головуючого судді А.А.Надопта,  при секретарі С. С. Поповича,  за участю позивача та його представника по
ордеру №28 від
13.04.2006р. адвоката ОСОБА_1,  третьої
особи на стороні позивача без самостійних вимог ОСОБА_2,  представників віповідачки ОСОБА_3 по ордеру
адвоката ОСОБА_4 та по дорученню ОСОБА_5,
відповідача директора ТОВ "Монада " ОСОБА_6 та тертьої особи
на стороні відповідача- приватного нотаріуса Виноградівського нотаріального
округу ОСОБА_7,  розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за уточненим
позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_3,  ТОВ
"Монада"- директор ОСОБА_6 та третьої особи на стороні відповідачів-
Приватного нотаріуса Виноградівського нотаріального округу ОСОБА_7 про визнання
Договору купівлі-продажу квартири недійсним,
який вчинений внаслідок зловмисної змови представника однієї сторони з
другою стороною,

ВСТАНОВИВ:

Позовні
вимоги мотивованні тим,  що 18.07.2004р.
позивач продав ОСОБА_3 4-х
кімнатну квартиру АДРЕСА_1,  що стверджено Договором купівлі-продажу,  посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_7 та
зареєсторованого в реєстрі за №2094.

Обґрунтовуючи
свої вимоги позивач стверджує,  що даний
договір в порядку  ст. 232 ЦК України є
недійсним як вчинений внаслідок зловмисної домовленості представника ОСОБА_6 з
ОСОБА_3,  оскільки довіреною особою при
укладенні цього договору був ОСОБА_6,  що
стверджено двома договорами про наміри від 11.07.2005р.,  які були укладені з ним та відповідачкою
ОСОБА_3. Відповідач ОСОБА_6 в присутності покупця ОСОБА_3 пообіцяв позивачу
продати житловий будинок АДРЕСА_2,  який
належить йому на праві власності,  в
строк до 01.09.2005р. Позивач в свою чергу погодився продати свою квартиру
ОСОБА_3 та звільнити її до 01.09.2005р. Відповідачці ОСОБА_3 було відомо,  що позивач продає їй свою квартиру при
умові,  що йому буде передано у власність
будинок АДРЕСА_2.

Далі
позивач вказує,  що згідно договору про
наміри від 11.07.2005р. він передав відповідачу ОСОБА_6 завдаток на суму 1000 доларів США,
а іншу суму 60.000
грн. передав йому 18.07.2005р.,  в
день продажу квартири ОСОБА_3  проте по
сьогоднішній день ОСОБА_6 своє зобов"язання не виконав,  станом на 01.09.2005р. будинок у власність
позивачу не переданий і не звільнений. Рішенням Виноградівського районного суду
від 31.10.2006р. свідоцтво про право власності від 22.07.2005р.,  виданого на ім»я ОСОБА_6 на будинок АДРЕСА_2 визнано
недійсним.

Вважаючи,  що порушене його право,  оскільки ОСОБА_6,  будучи його довіреною особою вступив у зговір
з відповідачкою та неправомірно відчужив його квартиру,  позивач просить визнати договір
купівлі-продажу його квартири АДРЕСА_1 від 18.07.2006р. недійсним,  оскільки такий укладений внаслідок обману.

В
судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підримали в
повному обсязі з підстав,  наведених в
позовній заяві та просили суд їх задоволити повністю,  уточнивши в порядку  ст. 27 ЦПК України підставу визнання недійсності
договору,  а саме просять визнати
оспорюваний договір купівлі-продажу квартири недійсним як вчинений внаслідок
зловмисної змови представника однієї сторони з другою.

Обґрунтовуючи
свої уточнені вимоги позивач в суді пояснив,
що він дійсно 18.07.2005р. уклав з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу своєї
квартири,  оскільки ОСОБА_6,  який був його довіреною особою,  вступив у зговір з відповідачкою ОСОБА_3 і
неправомірно відчужив його квартиру.

Третя
особа на стороні позивача - ОСОБА_2 підтримала пояснення свого чоловіка.
Представники відповідачки ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечували проти
задоволення уточнених позовних вимог та просили суд в їх задоволенні відмовити.
В обгрунтування своїх заперечень пояснили,
що дійсно 18.07.2005р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений договір
купівлі-продажу його квартири АДРЕСА_1,  за яку ОСОБА_3 повністю сплатила ОСОБА_2 17.000 доларів США. Проте,  по сьогоднішній день ОСОБА_2 не виконує умови
договору,  посилаючись на те,  що ОСОБА_6 не виконав зобов"язання

2

перед
ним щодо продажі будинку АДРЕСА_2. Дану
квартиру та продавців їм знайшов ОСОБА_6,
однак категорично заперечили,  що
ОСОБА_3 вступила у змову із ОСОБА_6 щодо незаконного відчуження квартири
позивача. На підставі цього вважають,  що
вони повністю виконали зобов'язання,
взяті на себе по договору купівлі-продажу квартири від ОСОБА_2,  а тому просять в позовних вимогах останього
відмовити.

Директор ТОВ "Монада"
ОСОБА_6 уточнені позовні вимоги позивача не визнав та просив суд в їх
задоволені відмовити. В обгрунтування своїх заперечень пояснив суду,  що ніякої зловмисної домовленості у нього із
ОСОБА_3 не було. Договір купівлі-продажу своєї квартири від 18.07.2005р.
позивач вчинив самостійно,  а не через
нього,  як свого представника. Заперечив
відповідач і твердження позивача про те,
що ТОВ «Монада» в його особі виступало його довіреною особою при
укладанні спірного договору купівлі-продажу,
оскільки договори про наміри від 11.07.2007р. між ОСОБА_8 і ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 свідчать про те,  що ТОВ «Монада»
було особою,  уповноваженою на ведення
переговорів щодо майбутнього правочину та не було представником ОСОБА_2 чи
ОСОБА_3. Договір про наміри від 17.07.2005р. між ОСОБА_8,  ОСОБА_2 та ОСОБА_6 є окремою самостійною
угодою,  виконання якої не впливає на
чинність договору купівлі-продажу квартири між ОСОБА_8 та ОСОБА_3.

Приватний нотаріус Виноградівського
нотаріального округу ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила,  що договір купівлі-продажу між ОСОБА_8 та
ОСОБА_3 нею був посвідчений з дотриманям вимог чинного законнодавства,  при цьому сторони досягли згоди по всім
істотним умовам доного договору: предмету договору,  ціни,
строків виконання. Продавець,
позивач по справі,  підтвердив
строк,  до якого він повинен звільнити
квартиру. З боку ОСОБА_3 по відношенню до ОСОБА_2 ніякого обману чи зловмисної
угоди не було,  свої зобов'язання по
договору купівлі-продажу квартири ОСОБА_3 виконала повністю. При підписанні
договору сторонам були належним чином роз"яснено його зміст та наслідки
укладення,  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 особисто
його підписали без будь-яких умов і притензій ніяких не заявляли. Позивач
особисто,  без будь-якого представника
підписав договір купівлі-продажу квартири.

Заслухавши пояснення сторін та їх
представників,  третіх осбі,  дослідивши матеріали справи у їх сукупності
та взаємов"язку,  суд приходить до
наступного.

В судовому засіданні на підставі
належних та достовірних доказів встановлено,
що 18.07.2004р. позивач ОСОБА_8 продав відповідачці ОСОБА_3 4-х кімнатну
квартинру АДРЕСА_1,  що стверджено Договором купівлі-продажу а.с.
8-11,  посвідченого приватним нотаріусом
ОСОБА_7 та зареєсторованого в реєстрі за №2094.

Правовідносини,  які склались між сторонами,  врегульованні нормами,  що випливають із договірних зобов'язань.

Відповідно до  ст.
ст. 6, 627 ЦК України
сторони є вільними в укладенні договору,
вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього
Кодексу,  інших актів цивільного
законодавства,  звичаїв ділового
обороту,  вимог розумності та
справедливості.

За договором купівлі-продажу,  як зазначено в  ст. 655 ЦК
України,  одна сторона (продавець)
передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні
(покупцеві),  а покупець приймає або
зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну суму. Як слідує
з даного визначення обов'язковою (істотною) умовою договору купівлі-продажу
житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна відповідно до  ст. 657 ЦК України є укладання його в
письмовій формі,  який підлягає
нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

З Договору купівлі-продажу
вбачається,  що ОСОБА_8 та ОСОБА_3,  діючи добровільно і перебуваючи при здоровому
глузді та ясній пам'Яті,  розуміючи
значення своїх дій,  попередньо будучи
ознайомлені нотаріусом з приписами цивільного законодавства,  що регулують укладений між ними правочин (
ст.  ст. 202-204, 626-627 ЦК України) уклали
цей договрір,  згідно якого ОСОБА_8
передав у власність,  а ОСОБА_3 прийняла
у власність житлову квартиру АДРЕСА_1.

Отже,  доведеним по справі є те,  що договір купівлі-продажу спірної квартири АДРЕСА_1 підписаний
сторонами ОСОБА_3 та ОСОБА_8. Цей договір купівлі-продажу квартири належно
посвідчено приватним нотаріусом Виноградівського нотаріального округу ОСОБА_7
та зареєстрованого в реєстрі №2094.
При цьому,  відповідно до даного
договору приватним нотаріусом було встановлено особу продавця - позивача по
справі та його дієздатність,  він був
попередньо ознайомлений нотаріусом з приписами цивільного законодавства,  що регулює укладений ним правочин,  а також встановлено,  що покупець сплатив продавцю до підписання
цього договору обумовлену суму і продавець підтверджує факт повного розрахунку
за продану квартиру.

Посилання
позивача та його представника на те,  що
даний договір купівлі-продажу квартири вчинений позивачем внаслідок зловмисної
домовленості його представника ОСОБА_6 із ОСОБА_3,  а тому є підстави для визнання даного
правочину недійсним в порядку  ст. 232 ЦК України,  суд не може взяти до уваги,  оскільки такий факт матеріалами справи та
поясненнями позивача не доведений.

3

Відповідно
до вимог  ст.  ст.  10
п.3,  11 п. 1
ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,  на які вона посилається як на підставу своїх
вимог чи заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб,  поданим
відповідно до вимог цього Кодексу,  в
межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,  які беруть участь у справі.

Так,  відповідно до ч.1  ст. 232 ЦК
України правочин,  який вчинено у
результаті зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою,  визнається судом недійсним.

Однією
із умов застосування даної норми є укладення правочину через представника. Крім
цього,  для визнання недійсним
правочину,  вчиненого внаслідок зловмисної
домовленості,  суд повинен встановити не
тільки факт зловмисної домовленості представника з іншою особою,  а й наявність збитків та причинний зв'язок
між зловмисною домовленістю та завданими збитками.

Як
роз"яснив Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови "У справах
про визнання правочинів недійсними" від 28.04.1978 р. (зі змінами від 25.12.1992р.) при вирішенні позовів
про визнання угоди недійсною на підставі
ст. 57 ЦК України ( в ред.1963р.)
суди повинні мати на увазі,  що такі
вимоги можуть бути задоволені при доведеності фактів обману,  насильства,
погрози,  зловмисної угоди
представника однієї сторони з другою стороною або збігу тяжких для сторони
обставин і наявності їх посереднього зв'язку з волевиявленням сторони укласти
угоду на вкрай невигідних для неї умовах.

З
матеріалів справи,  а саме з Договору
купівлі-продажу квартири від 18.07.2005р. вбачається,  що даний правочин був вчинений безпосередньо
і особисто позивачем ОСОБА_2.

Твердження
позивача про те,  що ОСОБА_6 мав
нотаріально посвідчену довіреність від 11.07.2005р.,  якою позивач сам уповноважив відповідача
ОСОБА_6 бути його представником з усіма необхідними повноваженнями з питань
продажу на умовах та за ціни на його розсуд належної позивачу квартири АДРЕСА_1,  не має правового значення,  позаяк при його укладанні 18.07.2005р. в
приватного нотаріуса було додержано
вимоги Закону про форму та зміст договору купівлі-продажу,  який уклав та підписав безпосередньо сам
позивач,  а не відповідач ОСОБА_6.

Отже,  суд приходить до висновку,  що позивач,
в порушення вимог  ст.  ст. 10, 11 ЦПК України,  не
навів достовірних,  належних та
безспірних доказів того,  що договір
купівлі-продажу від 18.07.2005р. своєї квартири АДРЕСА_1 він вчинив у результаті зловмисної домовленості його
представника ОСОБА_6 з ОСОБА_3,  як і не
довів сам факт такої зловмисної домовленості між останіми,  які збитки були цим спричиненні позивачу та
чи є причинний зв»язок між зловмисною домовленістю та завданими збитками.

За таких
обставин,  оцінюючи належність,  допустимість та достовірність кожного доказу
окремо,  а також достатність і взаємний
зв"язок доказів в їх сукупності відповідно до вимог  ст. 212 ЦК України суд приходить до переконання,  що позов ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Відповідно
до вимог  ст.  ст. 6, 229 ч.1, 232, 627, 655 ЦК України,  п.12 Постанови Пленуму ВС України "У
справах про визнання правочинів недійсними" від 28.04.1978р. та
керуючись  ст.  ст. 10 п.3. 11 п.1.60 п. 1, 212-213, 215 ЦПК
України ,  суд-

ВИРІШИВ:

В
уточненому позові ОСОБА_8,  третьої особи
на стороні позивача без самостійних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3,  ТОВ "Монада",  директор ОСОБА_6 та третьої особи на стороні
відповідача- Приватного нотаріуса Виноградівського нотаріального округу ОСОБА_7
про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним,  який вчинено в результаті зловмисної
домовленості представника однієї сторони з другою стороною - відмовити.

Сторони
можуть подати заяву про апеляційне оскарження даного рішення на протязі 10-ти
днів з дня його проголошення до Виноградівського районного суду. Апеляційна
скарга на рішення може бути подана на протязі 20-ти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження.