Справа
№ 2-375/2007 p.
РІШЕННЯ

ЇМ "ЯМ УКРАЇНИ

17 травня 2007 року                          Гуляйпільський
районний суд Запорізької області

У складі:
головуючого   судді   -
Яроша C.O.

при секретарі              -   Прістенській Н.М.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні м.Гуляйполе Запорізької області цивільну справу за позовом Управління
праці та соціального захисту населення Гуляйпільської районної державної
адміністрації Запорізької області доОСОБА_1
про повернення коштів у вигляді компенсації фізичним особам, які надають послуги
у сумі 550 гр. 40 коп.,-

ВСТАНОВИВ:

18.04.2007 року до суду звернулося
Управління праці та соціального захисту населення
Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області доОСОБА_1
про повернення коштів у вигляді компенсації фізичним особам, які надають
послуги у сумі 550 гр. 40 коп.

В позові позивач посилається на те,
що 28.04.2007 року відповідач звернулася з заявою
до позивача про призначення компенсаційних виплат по догляду за інвалідом 1
групи ОСОБА_2, 04.05.2005 року рішенням позивача ОСОБА_1 була призначена
компенсація у розмірі 15% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у грудні
2005 року до позивача надійшла заява про
відмову від надання соціальних послуг ОСОБА_1, оскільки остання не
виконує своїх обов'язків, 23.12.2005 року з відповідною заявою
звернуласяОСОБА_1 і зобов'язалась повернути частину коштів, розмір для
повернення склав 19 гр.73 коп.,
у лютому 2006 року було перевірено достовірність та повнота інформації,
наданої ОСОБА_1, в ході перевірки було встановлено, що відповідачка не мала
права на компенсацію догляду за інвалідом 1 групи ОСОБА_2, оскільки з
01.04.2005 року ОСОБА_2нараховується надбавка до пенсії по догляду за інвалідом
1 групи,ОСОБА_1 повинна була повідомити про це, 01.03.2006 року відповідач
заявою зобов'язалася повернути безпідставно отримані кошти, але не повернула,
їх прохає стягнути 550 гр.40 коп.

У судовому засіданні представник
позивач ОСОБА_3 уточнила позовні вимоги, зменшивши їх, суду пояснивши, що
відповідно до заяв відповідачки таОСОБА_2 -інваліда 1 групи з дитинства на
підставі відповідних документів рішенням позивача від 04.05.2005 року
відповідачці були призначені компенсаційні виплати по догляду за інвалідом 1
групиОСОБА_2 у розмірі 15% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у
грудні до позивача звернулася ОСОБА_2. з заявою про відмову від соціальних
послуг відповідачки і відповідачка з аналогічною заявою, остання зобов'язалась
повернути частину компенсації, розмір якої склав 19 гр.73 коп., у лютому 2006
року справа відповідача була перевірена і встановлено, що відповідач не мала
права на отримання компенсаційних виплат, так як ОСОБА_2. з 01.04.2005 року
отримувала надбавку до пенсії у розмірі 50% прожиткового мінімуму, для осіб які
втратили працездатність, а відповідач не повідомила про це, вважає, що
відповідач безпідставно отримала кошти у вигляді компенсації на суму 530 гр.67
коп., так як підстава, на які вони були отримані, згодом відпала, посилається
на ст.1212 ЦК України, відповідач добровільно повернула 19 гр.73 коп.,
компенсація у сумі 530 гр.67 коп. відповідач не повернула, прохає стягнути їх на
користь позивача.

Відповідач у судовому засіданні
позов не визнала, суду пояснивши, що відповідно до поданих нею документів їй
була призначена і виплачена компенсація по догляду за інвалідом 1 групи
ОСОБА_2, вона добросовісно виконувала свої обов'язки, у грудні 2005 року у

-2-

них з ОСОБА_2 виник конфлікт, про
те, що ОСОБА_2нараховувалась надбавка до пенсії по догляду за інвалідом 1
групи, вона не знала і не могла знати, а тому вважає, що в задоволенні позову
повинно бути відмовлено.

Суд, оцінивши наявні у справі
докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується
на повному, всебічному, об"єктивному, безпосередньому дослідженні наявних
у справі доказів, вважає встановленими наступні обставини:

18.04.2005 року ОСОБА_2. надала
позивачу заяву про потребу в наданні соціальних послуг ОСОБА_1, що
підтверджується копією л.с.5.

28.04.2005 року відповідач подала
позивачу заяву про призначення компенсаційної виплати, що підтверджується
копією заяви л.с.4.

04.05.2005 року рішенням позивача
відповідачу призначена компенсація по догляду за ОСОБА_2 з 28.04.2005 року по
19.05.2006 року у розмірі 67 гр.95 коп. щомісячно, що підтверджується копією
рішення л.с.13.

23.12.2005 року ОСОБА_2. звернулася
до позивача з заявою про відмову від соціальних послуг відповідача в
зв"язку з невиконанням обов'язків, що підтверджується копією цієї заяви
л.с. 14.

23.12.2005 року відповідач
звернулася з заявою до позивача про відмову від надання

соціальних
послуг ОСОБА_2зобов'язалась повернути переплату, що підтверджується

копією цієї
заяви л .с. 15.

Рішенням позивача від 23.12.2005
року було припинено виплату копенсації відповідачу
і визначено розмір переплати у сумі 19 гр.73 коп., що підтверджується копією рішення
л.с. 16.

19.01.2006 року відповідачу
направлено повідомлення №152 про повернення

переплачених коштів, що підтверджується копією повідомлення л.с. 17.

24.02.2006 року позивачем складено
акт проведення перевірки правильності та повноти
інформації, що надається заявниками та призначення усіх видів адресної
допомоги, де вказано, що стягнута з заявника 530 гр.67 коп. за її згодою
в зв"язку з роз"ясненнями до п.4 "Порядку призначення
компенсації, що підтверджується копією цього акту л.с. 18.

01.03.2006
року відповідач подала позивачу заяву про згоду на повернення коштів компенсації,
що підтверджується копією цієї заяви л.с.20.

02.03.2006
року відповідачу направлено повідомлення про повернення коштів що підтверджується
копією цього повідомлення л.с.21.

27.07.2006
року відповідач добровільно погасила переплачені кошти у сумі 19 гр.73 коп., що
підтверджується квитанцією №66334.

Відповідач компенсацію у сумі 530 гр.67 коп. добровільно
не повернула.

Суд, відмовляючи в задоволенню позову виходить з
наступного:

Як встановлено судом відповідно до
ч.5 ст.59 Закону України "Про внесення змін до Закону України",
"Про державний бюджет України на 2005 рік" з 01.04.2005 року
Пенсійний Фонд України за рахунок коштів Державного бюджету виплачує інвалідам
з дитинства різницю між розміром державної соціальної допомоги та пенсією, в
тому числі і ОСОБА_2

Рішення про
призначення компенсації відповідачу було призначено 04.05.2005 року відповідно
до п.2,7 Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають
соціальні послуги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від

29.04.2004 року № 558.

Суд не приймає до уваги твердження
представника позивача про те, що підстава, на якій
були отримані кошти у вигляді компенсації згодом відпала, так як на момент
прийняття рішення про призначення компенсації відповідачу: 04.05.2005
року, вже була правова підстава для виплати ОСОБА_2надбавки до пенсії по її
догляду: остання діяла з 01.04.2005     року.

Суд керується
ч. 1, ч. 1) ст. 1215 ЦК України відповідно до якої не
підлягає поверненню

-3-

безпідставно набуті грошові суми,
надані фізичній особі як засіб існування, якщо їх виплата проведена юридичною
особою добровільно, за відсутністю рахункової помилки з її боку і недобросовісності
з боку відповідача.

У судовому
засіданні представник позивача не надав суду доказів щодо недобровільності виплат юридичною особою, рахункової помилки, не
добросовісності з боку відповідача при отриманні компенсації.

Суд,
відмовляючи в задоволенні позову вважає, що останній не грунтується на законі і
не підтверджений встановленими обставинами і належними доказами.

Керуючись
ст.9,10,11,88,212-215 ЦПК України, ст.1166,1212,1215 ЦК України, ст.2,3 Закону
України "Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та
дітям-інвалідам, п.15 Порядку призначення і виплати компенсації фізичним
особам, які надають соціальні послуги" затвердженного постановою Кабінету
Міністрів України №558 від 29.04.2004 року,- суд

ВИРІШИВ:

Позов
Управління праці та соціального захисту населення Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області доОСОБА_1 про
повернення коштів у вигляді компенсації фізичним
особам, які надають послуги у сумі 530 гр. 67 коп. залишити без
задоволення.

На рішення
суду може бути подана заява про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня
його проголошення, апеляційна скарга може бути подана протягом 20 днів з дня подання
заяви про апеляційне оскарження.