АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2007 року                                                                                 м.  Хмельницький

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Хмельницької області

в складі:
головуючого - судді Ващенка С. Є.,

суддів:                                                                                   Кізюн
О .Ю.,  Варвус Ю. Д.,

при секретарі      Тимошук М.
В.,  з участю: ОСОБА_1 розглянула у
відкритому судовому засіданні цивільну справу №22ц-1206 за   апеляційною
скаргою   ОСОБА_2   на
рішення Нетішинського міського суду від 22 травня 2007 року за позовом ОСОБА_3,    ОСОБА_1
до ОСОБА_2   про   відшкодування   шкоди,
завданої джерелом  підвищеної  небезпеки,
зустрічним  позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_3,  ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,  завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Заслухавши
суддю - доповідача,  пояснення
ОСОБА_1,  перевіривши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги,  колегія
суддів

встановила:

09
лютого 2007 року ОСОБА_3
з ОСОБА_1 звернулися
в суд з позовом до ОСОБА_2  про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог
посилалися на те,  що 01 жовтня 2006 року
в районі с.  Кривин Славутського району близько 4
години в умовах недостатньої видимості відповідач,  керуючи належним йому автомобілем
„Форд-Сієра",  державний знак
НОМЕР_1,  порушивши Правила дорожнього руху,  виїхав на смугу зустрічного руху,  де допустив наїзд на належний ОСОБА_3 гужовий
віз,  на якому в якості пасажира
знаходився і ОСОБА_1,  внаслідок чого пошкодив повозку і двоє коней,
заподіяв ОСОБА_3
і ОСОБА_1 тілесні ушкодження та моральну шкоду. ОСОБА_3 просив стягнути
із ОСОБА_2  на його користь 8055, 81 грн.
у відшкодування матеріальної та 10000 грн. моральної шкоди. ОСОБА_1 просив стягнути
з відповідача на його користь 166 грн. 89 коп. у відшкодування матеріальної та
10000 грн. моральної шкоди.

ОСОБА_2  звернувся до СОСОБА_3 з ОСОБА_1 із зустрічним
позовом про стягнення з них на його користь 50000 грн. у

Головуючий
у першій інстанції -Гаврищук Л.П.                               Справа
№22ц-1206

Доповідач
- Ващенко С. Є.                                                                        Категорія
19

2

відшкодування моральної шкоди,  посилаючись на те,  що дорожньо-транспортна пригода відбулася з
їх вини,  оскільки він на своєму
автомобілі повільно рухався по правій смузі ближче до правого краю проїзної
частини дороги,  а запряжений двома
кіньми гужовий віз,  яким вони
керували,  не був обладнаний відбивачами
світла,  в темряві і тумані був
непомітним і появився зненацька. Злякавшись автомобіля,  коні різко змінили напрямок руху,  один з них вискочив на автомобіль,  пробив копитом дах і вдарив його по
голові,  чим заподіяв йому тяжкі тілесні
ушкодження у вигляді травми голови,
фізичний біль і моральні страждання.

Рішенням
Нетішинського міського суду від 22 травня 2007 року позов СОСОБА_3 та ОСОБА_1  задоволено частково:

стягнуто з
ОСОБА_2:

на
користь СОСОБА_3
- 8055 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 1000 грн. моральної
шкоди,  а всього 9055 грн.;

на користь ОСОБА_1
- 166 грн. 89 коп. у
відшкодування матеріальної шкоди та 1000 грн. моральної шкоди,  а всього 1166 грн. 89 коп.Зобов'язано
СОСОБА_3 передати
належну йому гужову повозку
ОСОБА_2.  Крім того,  стягнуто з ОСОБА_2  82 грн.21 коп. держмита та 30 грн. за
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. У задоволенні позову
ОСОБА_2  відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_2  просить
рішення місцевого суду скасувати та постановити нове рішення,  яким задовольнити його позов. Обґрунтовуючи
свої вимоги посилається на невідповідність висновків суду обставинам
справи,  порушення судом норм
матеріального та процесуального права. На його думку,  суд необгрунтовано відмовив йому у задоволенні
клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду прокуратурою його
повідомлення про злочин,  передбачений
ч.2  ст. 286 КК України,  вчинений ОСОБА_3 Вважає,  що ДТП відбулася з вини останнього.

Перевіривши
законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та
вимог,  заявлених у суді першої
інстанції,  колегія суддів вважає,  що апеляційну скаргу слід відхилити з
наступних підстав.

Відповідно
до  ст.
1187 ЦК України шкода,  завдана
джерелом підвищеної небезпеки,  відшкодовується
особою,  яка на відповідній правовій
підставі володіє транспортним засобом,
якщо вона не доведе,  що шкоди
було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

А згідно
із п.1 ч.2  ст. 1167 цього ж Кодексу якщо
шкоди завдано каліцтвом,  іншим
ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної
небезпеки,  моральна шкода
відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи,  яка її завдала.

Як видно
з наявних у справі доказів,  матеріальна
та моральна шкода ОСОБА_3 та ОСОБА_1 була заподіяна внаслідок винних дій
ОСОБА_2,  який,  керуючи своїм автомобілем в умовах
недостатньої видимості,  порушив вимоги
Правил дорожнього руху і допустив зіткнення з гужовим возом,  на якому вони їхали по зустрічній смузі
дороги.

Місцевий
суд,  давши належну оцінку дослідженим в
судовому засіданні доказам,  які не
викликають сумнівів у їх достовірності і є достатніми,  правильно встановив фактичні обставини справи
і з дотриманням вимог  ст.  ст. 1166,
1167,  1188 та 1195 ЦК України
ухвалив законне та обгрунтоване рішення.

Докази,  що шкода була завдана внаслідок непереборної
сили або умислу потерпілих у справі відсутні,
ОСОБА_2 таких доказів апеляційному суду не надав.

Твердження ОСОБА_2 ,  що він їхав по
правій стороні дороги і зіткнення відбулося не на зустрічній для нього смузі та
що гужовий віз не був обладнаний відповідно до закону належними та достовірними
доказами не підтверджені і спростовуються поясненнями позивачів та даними
протоколу огляду місця ДТП і схеми до нього від 01.10.2006 року,  які узгоджуються між собою. До того ж
допитана місцевим судом у якості свідка дружина ОСОБА_2  ОСОБА_4 підтвердила,  що на місці ДТП вона бачила сліди гальмування
автомобіля на зустрічній для чоловіка смузі дороги.

Саме по
собі повідомлення про злочин не може бути підставою для зупинення провадження у
справі,  оскільки за змістом п.4  ст. 201 ЦПК України підставою для цього може
бути наявність іншої справи,  яка вже
розглядається в порядку конституційного,
цивільного,  господарського,  кримінального чи адміністративного
судочинства. Тому і цей довід апелянта є безпідставним.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст. 303,  307,  308,
313,  314 ЦПК України,  колегія суддів,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Нетішинського міського суду від 22 травня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  але може бути оскаржена до Верховного Суду
України протягом двох місяців.