Справа №
№2-181-1/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

25
квітня 2007 року                                                                         м.  Київ

Святошинський
районний суд м.  Києва

в
складі: головуючого-судді                  Черненко
В.А.

при
секретарі                                            Талько
В.В.

з участю
позивача                                     ОСОБА_1

адвоката                                                    ОСОБА_3.

відповідачки                                              ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна,

встановив:

позивач
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна,  посилаючись на такі підстави.

Він з
25.06.1983р. по 12.05.2005 р. перебував з відповідачкою у шлюбі. Рішенням
Святошинського районного суду м.  Києва
від 13.12.2005 року за позовом ОСОБА_2 між ними була поділена частина
майна,  яка була ними придбана під час
шлюбу,  а частина майна в поділ майна не
була включена. Під час шлюбу вони придбали майно,  яке не було враховане при поділі майна,  а саме -кухня,  зроблена на замовлення,  вартістю 8160 грн.,  жила кімната „Наташа" вартістю 500 грн.,  спальня „Шверін 2000" вартістю 500
грн,  стінка офісна,  виготовлена на замовлення,  вартістю 500 грн.,  меблева стінка вартістю 500 грн.,  килим „супер-тебріс" вартістю 100 грн.,  килим іноземного виробництва вартістю 100
грн.,  персональний комп'ютер вартістю
200 грн.,  телевізор „Соні" 51 см
вартістю 200 грн.,  телевізор „Шарп"
51 см вартістю 200 грн,  телевізор
„Хітачі" 19 см вартістю 100 грн.,
відеомагнітофон „Міцубіші" вартістю 150 грн.,  відеомагнітофон „Панасонік" вартістю 150
грн.,  мікрохвильова піч „LG"
вартістю 250 грн.,  холодильник „Мінськ
Атлант" вартістю 500 грн.,  пральна
машина „Ардо" вартістю 500 грн.,
швейна машина вартістю 200 грн.,
музичний центр „Соні" вартістю 200 грн.,  магнітофон „Пантера" вартістю 100
грн.,  набір посуду столовий (Франція)
вартістю 200 грн.,  набір посуду
чайно-кавовий вартістю 200 грн,  набір
столовий „Мельхіор" вартістю 100 грн.,
набір каструль 12 шт. Вартістю 150 грн.,
набір чайних ложок та виделок до торту вартістю 50 грн.,  а всього на суму 14710 грн.

Між ними
не досягнуто згоди з приводу поділу вказаного спільного майна.

Просить
суд в порядку поділу майна,  що є
спільною сумісною власністю подружжя,
виділити йому та визнати за ним право власності на майно : телевізор
„Соні" 51 см вартістю 200 грн.,
відеомагнітофон „Панасоник"
вартістю   150 грн.,

меблеву стінку вартістю 500 грн.,  а
всього на загальну суму 850 грн. 00 коп.,  а решту майна просить виділити
відповідачці та стягнути з неї на його користь грошову компенсацію в розмірі
6505 грн.

Під час
розгляду справи позивач уточнював позовні вимоги,  просив виключити з опису майна персональний
комп"ютер вартістю 200 грн.,  набір
столовий „мельхіор" вартістю 100 грн.,
набір каструль 12 шт. Вартістю 150 грн.,
всього на суму 450 грн.

В
судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги в з
урахуванням уточнених позовних вимог.

Відповідачка
позовні вимоги визнала частково та суду пояснила,  що вона дійсно перебувала з позивачем у
зареєстрованому шлюбі з 1983 по 2005 р. включно. Від шлюбу мають двох дітей :
дочку,  яка вже повнолітня та
неповнолітнього сина,  які проживають з
нею. Вона в листопаді 2004 року зверталась в суд з позовом до відповідача про
поділ спільного майна,  яке було поділено
рішенням суду. На той час відповідач ОСОБА_1 не заявляв про те,  що у них є ще майно,  яке вони придбали за час спільного життя.
Вважає,  що позов надуманий. З всього
переліку майна,  яке заявив позивач,  вона визнає лише меблеву стінку вартістю 500
грн,  яка знаходиться в квартирі на вул.
. Шамрило у м.  Києві та яка вже була
предметом спору і за рішенням суду виділена їй,
спальню „Шверін",  яка була
подарована їм батьками,  килим
„Супер-тебріс",  який вони придбали
у Німеччині і весь час ним користувались,
телевізор „Шарп" та та відеомагнітофон „Панасонік",  якими користуються діти та мікрохвилюва піч „LG",  яку в свій час з роботи приніс позивач.

Речі :
кухня,  жила кімната „Наташа",  стінка офісна,
пральна машина „Ардо",
холодильник,  знаходяться в
квартирі на пр. Перемоги у м.
Києві,  це майно належало її
батькам і позивач до нього немає ніякого відношення.

Вона не
заперечує віддати позивачу меблеву стінку вартістю 500 грн,  яка знаходиться в квартирі на вул. . Шамрило
у м.  Києві,  килим „Супер-тебріс",  який вони придбали у Німеччині,  телевізор „Шарп" та та відеомагнітофон
„Панасонік" та мікрохвильову піч „LG".

Суд,  вислухавши пояснення позивача,  відповідачки,
дослідивши матеріали справи,
дійшов висновку,  що позов
підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до вимог  ст.  63 СК України Дружина та чоловік мають рівні
права на володіння,  користування і
розпорядження майном,  що належить їм на
праві спільної сумісної власності,  якщо
інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно
до  ст.
70 СК України у разі поділу майна,
що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя,  частки майна дружини та чоловіка є
рівними,  якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним договором.

Судом
встановлено,  що сторони перебували у
шлюбі з 25.06.1983 року по 12.05.2005 року.

Позивач
просить суд поділити наступне майно : кухню,
зроблену на замовлення,  вартістю
8160 грн.,  жилу кімнату „Наташа" вартістю 500
грн.,  спальню „Шверін 2000"
вартістю 500 грн,  стінку офісну,  виготовлена на замовлення,  вартістю 500 грн.,  меблеву стінку вартістю 500 грн.,  килим „супер-тебріс" вартістю 100
грн.,  килим іноземного виробництва
вартістю 100 грн.,  телевізор „Соні"
51 см  вартістю 200 грн.,  телевізор „Шарп"   51 см
вартістю 200

2

грн,  телевізор „Хітачі" 19 см вартістю 100
грн.,  відеомагнітофон „Міцубіші"
вартістю150 грн.,  відеомагнітофон
„Панасонік" вартістю 150 грн.,
мікрохвильова піч „LG" вартістю 250 грн.,
холодильник „Мінськ Атлант" вартістю 500 грн.,  пральна машина „Ардо" вартістю 500
грн.,  швейна машина вартістю 200
грн.,  музичний центр „Соні"
вартістю 200 грн.,  магнітофон
„Пантера" вартістю 100 грн.,  набір
посуду столовий (Франція) вартістю 200 грн.,
набір посуду чайно-кавовий вартістю 200 грн,  набір чайних ложок та виделок до торту
вартістю 50 грн.,  а всього на суму   14260 грн.

Судом
встановлено,  що в період в період шлюбу
за спільні кошти подружжя придбали майно,
а саме: кухню,  виготовлену на
замовлення у ТОВ „Шуле" вартістю 3000 грн,
що підтверджується накладними на ім. "я ОСОБА_6. № 197 від
04.08.2003 р. та № 158 від 09.09.2003 р. (а.с.
8-9); меблеву стінку,  вартістю
500 грн.,  спальню „Шверін",  вартістю 500 грн.,  килим „супертебріз" вартістю 100
грн.,  телевізор „Шарп" вартістю 200
грн.,  відеомагнітофон „Панасонік"
вартістю 150 грн.,  та мікрохвильову піч
„LG" вартістю 250 грн.,
придбання яких не оспорює відповідачка,
а всього на загальну суму 4700 грн. 00 коп.,  яке є їх спільною сумісною власністю.
Вартість спірного майна,  яку визначив
позивач,  відповідачка не оспорює.

Суд виключає з
поділу майна  меблеву стінку вартістю 500
грн,   яка вже була предметом поділу
майна за рішенням суду від 13.12.2005 року.

Придбання інших
речей за період шлюбу,  зазначених в
позовній заяві,  позивач не довів.

Суд
критично оцінює покази свідків ОСОБА_4.
та ОСОБА_5,  які є знайомими
позивача,  з приводу придбання майна
подружжям та його знаходженням,  оскільки
їх покази суперечать матеріалам справи,
не підтверджуються письмовими доказами,
а також свідка ОСОБА_1 який є позивачем по справі,  однак не може назвати точної дати придбання
предметів та їх назву.

Таким чином,  поділу піддягає наступне майно: кухня,  виготовлена на замовлення у ТОВ „Шулє"
вартістю 3000 грн,  спальня
„Шверін",  вартістю 500 грн.,  килим „супертебріз" вартістю 100
грн.,  телевізор „Шарп" вартістю 200
грн.,  відеомагнітофон „Панасонік"
вартістю 150 грн.,  та мікрохвильову піч
„LG" вартістю 250 грн.,
а всього на суму 4200 грн. 00 коп.

Доля
кожного з подружжя в грошовому еквіваленті складає 2100 грн. 00 коп.

З
врахуванням частки кожного з сторін,  суд
вважає за необхідне виділити позивачу майно,
а саме - спальню „Шверін" вартістю 500 грн.,  килим „супертебріз" вартістю 100
грн.,  телевізор „Шарп" вартістю 200
грн.,  відеомагнітофон „Панасонік"
вартістю 150 грн.,  мікрохвильову піч „LG" вартістю 250
грн.,  а всього на загальну суму 1200
грн.

Відповідачці
виділити кухню,  виготовлену на
замовлення у ТОВ „Шулє" вартістю 3000 грн.

Оскільки
частки майна дружини та чоловіка є рівними з відповідачки на користь позивача
необхідно стягнути грошову компенсацію в розмірі 900 грн.

Судові
витрати суд покладає на сторони відповідно до вимог  ст.  88
ЦПК України в межах задоволених позовних вимог .

Керуючись  ст.
ст.  60-70 СК України,   ст.
ст.  10,  57,
60,  88,  212-215 ЦПК України,  суд

З

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2   про поділ спільного
майна подружжя задовольнити частково.

Виділити
ОСОБА_1 та визнати за ним в порядку поділу майна подружжя право власності на
майно: спальню „Шверін" вартістю 500 грн.,
килим „супер тебріз" вартістю 100 грн.,  телевізор „Шарп" вартістю 200 грн.,  відеомагнітофон „Панасонік" вартістю 150
грн.,  мікрохвильову піч „LG"
вартістю 250 грн.,  а всього на загальну
суму 1200 грн.

Виділити
БОСОБА_2 та визнати за нею в порядку поділу майна подружжя право власності на
майно: кухню,  виготовлену на замовлення
у ТОВ „Шулє" вартістю 3000 грн.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в розмірі 900 грн.,  судовий збір в сумі 51 грн. 00 коп. та
витрати на інформаційне технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30
грн.,  а всього 981 грн.00 коп.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.