Новомиколаївський районний суд Запорізької області
Справа № 2-7/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня
2007 року                                                                                                смт.  Новомиколаївка

НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

в
складі: головуючого судді     - Шиш А.Б.

при
секретарі                            -
Чередніченко Т.В.

з участю
позивача                    - ОСОБА_1

представника
позивача           -ОСОБА_2

представника
відповідача       - Ревенко Л.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.  Новомиколаївка цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Кредитної спілки "Аграр-Кредит" про визнання договору
позички грошових коштів № 210 від 08 січня 2002 року та додаткових угод до
цього договору № 1 від 22 квітня 2002 року,
№ 2 від 27 серпня 2002 року та № 2 від 21 січня 2003 року недійсними,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом,  в якому
вказує,  що 08 січня 2002 року між нею та
КС "Аграр-Кредит"
було укладено договір позички грошових коштів № 210,  згідно якого вона отримала грошову позичку в
сумі 3000 грн. Як вказано в позові вказаний договір було укладено з порушенням
вимог закону,  оскільки п.1.1 договору
передбачено умову платності користування позичкою,  а п. 2.1 передбачено плату за користування
позичкою в сумі 42 % річних та 0, 5 % одноразово. Вважає,  що відповідач не має права встановлювати
плату за користування наданою позичкою,
оскільки згідно п. 1.1 Статуту КС
"Аграр-Кредит",  який діяв
на час укладення договору,  Спілка є
неприбутковою організацією,  і тому не
може отримувати прибуток,  яким є плата
за користування позичкою. Відповідно до ч. 1
ст.  50 ЦК України (1963
року) просить суд визнати вказаний договір недійсним.

Крім
того ОСОБА_1 просить суд визнати недійсними і додаткові угоди до цього договору
№ 1 від 22 квітня 2002 року,  № 2 від 27
серпня 2002 року та № 2 від 21 січня 2003 року з тієї підстави,  що вона їх не підписувала,  і на них стоїть підпис невідомих їй осіб.

Представник
позивача ОСОБА_2  позов підтримав,  також просить суд визнати договір позички
грошових коштів № 210 від 08 січня 2002 року та додаткові угоди до цього
договору № 1 від 22 квітня 2002 року,  №
2 від 27 серпня 2002 року та № 2 від 21 січня 2003 року недійсними.

Представник
відповідача - голова правління КС
"Аграр-Кредит" Ревенко Л.М.  позов
не визнала,  та пояснила суду,  що КС
"Аграр-Кредит" являється не прибутковою фінансовою установою,  виключним видом діяльності якої є надання
фінансових послуг її членам.  Відповідно
до чинного законодавства Спілка має право самостійно встановлювати депозитні
ставки та розмір плати за користування позичкою. Даний вид діяльності не є
підприємницькою діяльністю. Уклавши договір позички позивач отримала грошову

позичку,  яку до цього часу не повернула. Що стосується
додаткових угоди до договору,  то вона
допускає можливість,  що вказані угоди
були підписані не позивачкою,  а іншими
особами,  без письмової довіреності.

Вислухавши
пояснення позивача та його представника,
представника відповідача,  а також
вивчивши матеріали справи,  суд приходить
до наступного висновку.

08 січня
2002 року між ОСОБА_1 та КС
"Аграр-Кредит" було укладено договір позички грошових коштів № 210,  згідно якого ОСОБА_1 отримала грошову позичку
в сумі 3000 грн.,  яку зобов'язувалася
повернути в строк до 08 лютого 2002 року. Згідно п. 3.1 Договору плата за
користування позичкою становить 42 % річних від суми позички (0, 5 % одноразово)
(а.с.  7).

Згідно з
ч. 1  ст.
1 ЗУ "Про кредитні спілки" кредитна спілка - це неприбуткова
організація,  заснована фізичними
особами,  професійними спілками,  їх об'єднаннями на кооперативних засадах з
метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні
фінансових послуг за рахунок об'єднаних грошових внесків членів кредитної
спілки.

Абзацом
3 ч. 1  ст.  19 вказаного Закону передбачено,  що майно кредитної спілки формується,  зокрема,
за рахунок плати за надання своїм членам кредитів.

Відповідно
до абз. З ч. 1  ст.  21 вказаного Закону кредитна спілка
відповідно до свого статуту надає кредити своїм
членам  на  умовах їх
платності.

Абзацом
3 ч. 2  ст.  21 Закону кредитній спілці надано право
самостійно встановлювати розмір плати (процентів) за користування
кредитами,  наданими кредитною спілкою.

Відповідно
до абз. 2 п. 5.1  ст.  5 Типового Статуту кредитної спілки,  погодженого постановою Правління
Національного банку України № 25 від 07.02.1994 року,  який діяв на час укладення вищевказаного
договору позички,  компетенції Правління
Кредитної спілки стосується,
зокрема,  встановлення відсотків,  які виплачуються членами на позички.

Згідно
п. 17.4 Статуту КС
"Аграр-Кредит",  в редакції,  яка діяла на час укладення вищевказаного договору,  між спілкою та позичальником укладається
Кредитна угода,  в якій
зазначається,  зокрема,  сплата за позичку.

Згідно
абз. 5 розділу II Положення про погодження Статуту кредитних спілок з
питань кредитування та розрахунків і надання позичок Кредитними спілками,  затвердженого наказом Національного банку
України від 17 березня 1994 року № 41,
який діяв на час укладення вищевказаного договору позички,  в угоді про надання позички мають бути
передбачені,  зокрема,  сплата за позичку.

Пунктами
2.4.1 - 2.4.4 Положення про фінансові послуги,
а також п. 7 Положення про кредитування КС "Аграр-Кредит",
які були затверджені загальними зборами членів КС "Аграр-Кредит"
22.01.2001 року також передбачено оплату за користування позичкою (а.с.  66-72).

Правління
КС "Аграр-Кредит"
30.01.2002 року в Умовах надання позичок встановило розмір плати за
користування позичкою,  який дорівнює 42
% річних (а.с.  73).

У
зв'язку з цим,  суд доходить
висновку,  що КС "Аграр-Кредит"
відповідно до законодавства України та свого Статуту мала право встановлювати в
кредитному договорі плату (проценти) за користування позичкою,  і тому вимога позивача про визнання договору
позички грошових коштів № 210 від 08 січня 2002 року недійсним задоволенню не
підлягає.

Як було
встановлено судом з пояснень сторін,
додаткова угода до договору позички № 1 від 22 квітня 2002 року була
підписана від імені ОСОБА_1 іншою особою - ОСОБА_3. ОСОБА_1 у встановленому
законом порядку ОСОБА_3. на підписання від її імені угод не вповноважувала.
Вказаний факт сторонами не оспорювався.

Згідно висновку
проведеної по справі судово-почеркознавчої експертизи від 03.11.2006 року № 618
підписи виконані від імені ОСОБА_1 в 2-х екземплярах додаткової угоди № 2 до
договору кредиту № 210 від 08.01.2002 року,
укладеної 27.08.2002 року між КС
"Аграр-Кредит" та ОСОБА_1 виконані не ОСОБА_1 а іншою особою (а.с.  127-136).

Згідно з
ч. 2  ст.
44 ЦК України
(1963 року) письмова угода повинна бути підписана тією особою,  яка укладає таку угоду. Недотримання вказаної
умови тягне за собою,  відповідно до ч.
1  ст.
48 ЦК України (1963 року),
визнання її недійсною.

У
зв'язку з цим додаткові угоди до договору позички № 1 від 22 квітня 2002 року
та № 2 від 27.08.2002 року є недійсними.

Згідно
висновку вищевказаної експертизи підпис виконаний від імені ОСОБА_1 в 1-му
екземплярі додаткової угоди № 2 до договору кредиту № 210 від 08.01.2002
року,  укладеної 21.01.2003 року між КС
"Аграр-Кредит" та ОСОБА_1 виконаний ОСОБА_1,  а в 2-му екземплярі підпис виконано не
ОСОБА_1,  а іншою особою(а.с.  127-136).

Враховуючи,  що щонайменше на одному екземплярі додаткової
угоди № 2 від 21.012003 року стоїть підпис ОСОБА_1,  позивачка не надала суду достатніх доказів,  які б свідчили про те,  що вказана угода була укладена лише в одному
екземплярі,  і за іншими підставам
вказана угода не оспорювалася,  вимога
позивача про визнання її недійсною задоволенню не підлягає.

Сторони заяву
про застосування строку позовної давності не подавали.

У зв'язку з
вищевказаним суд вважає необхідним позов задовольнити частково.

Судові витрати
по справі суд вважає необхідним віднести на сторони в рівних частинах.

Керуючись  ст.
10,  60,  213, 215 ЦПК України,  суд

вирішив:

Позов
ОСОБА_1 до Кредитної спілки "Аграр-Кредит" про визнання договору
позички грошових коштів № 210 від 08 січня 2002 року та додаткових угод до
цього договору № 1 від 22 квітня 2002 року,
№ 2 від 27 серпня 2002 року та № 2 від 21 січня 2003 року недійсними
задовольнити частково.

Визнати
недійсними укладені між Кредитною спілкою "Аграр-Кретит" та ОСОБА_1
додаткові угоди до договору позички № 210 від 08.01.2002 року за № 1 від 22
квітня 2002 року та за № 2 від 27 серпня 2002 року.

В іншій частині
позову відмовити.

Стягнути
з Кредитної спілки "Аграр-Кредит" на користь ОСОБА_1 279 грн. 71 коп. в рахунок
відшкодування понесених нею судових витрат.

Заява
про апеляційне оскарження рішення до апеляційного суду Запорізької області може
бути подана до Новомиколаївського районного суду Запорізької області протягом
десяти днів з дня проголошення рішення,
апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів після подачі
заяви про апеляційне оскарження.

Рішення
суду в повному обсязі буде складено 20 липня 2007 року.