Справа № 6041                    Головуючий у 1 інстанції Тимченко О.О.
30                          Доповідач Шабанова В.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

15
серпня   2007 року            Апеляційний суд Донецької області

в складі:

Головуючого
Шабанової В.О. Суддів: Троценко Л.І.,  Алексеева В.А. при секретарі
Кошмак Т.С.

Розглянувши  у
відкритому   судовому        засіданні  в
місті  Донецьку апеляційну скаргу
ОСОБА_1

на рішення
Будьоннівського районного суду м.
Донецька від 01.06.2007 року в справі за позовом   Відкритого акціонерного товариства «Конструкція»
до ОСОБА_1 про виселення з гуртожитку.

Третя особа:
Орган опіки та піклування виконкому Будьоннівської районної в м.  Донецьку ради.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Будьоннівського районного суду м.
Донецька від 01.06.2007 задоволені позовні вимоги Відкритого
акціонерного товариства «Конструкція» до ОСОБА_1 про виселення з гуртожитку.

ОСОБА_1
виселена з гуртожитку разом з неповнолітньою донькою,  без надання іншого жилого приміщення.

З
відповідачки на користь позивача стягнуті судові витрати та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

З
матеріалів справи вбачається,  що
звертаючись з позовом до ОСОБА_1,  ВАТ «Конструкції» ставили також питання про стягнення з
неї заборгованості по оплаті комунальних послуг за період проживання в гуртожитку

В
процесі розгляду справи відмовились від позову в даній частині,  у зв»язку із сплатою відповідачкою
заборгованості в добровільному порядку.

Ухвалою
Будьоннівського районного суду м.
Донецька від 16 березня 2007 року прийнята відмова від позову в цій
частині.

На
рішення суду відповідачкою ОСОБА_1 подана апеляційна скарга,  в якій вона ставить питання про його
скасування та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову ВАТ
«Конструкція».

Апелянт
вважає,  що рішення суду постановлено з
порушенням норм матеріального права і висновок суду не відповідає обставинам по
справі.

В гуртожиток
вона вселилась на законних підставах,
була в ньому прописана.

їй
дійсно належить на праві власності частина квартири АДРЕСА_1,  однак проживати там вона не може,  оскільки в квартирі проживає 5 осіб.

Заслухавши
доповідача,  позивачку,  представників ВАТ «Конструкція»,  перевіривши матеріали справи,  апеляційний суд вважає,  що апеляційна скарга підлягає
відхиленню,  рішення суду підлягає
залишенню без змін,  з наступних підстав.

Відповідно
до змісту  ст.  127-129 ЖК України,  пунктів 1, 2.9, 10, 40, 41 Примірного
положення про гуртожитки,  затвердженого
постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 р. № 208,  діючого на даний час,  право на вселення в гуртожитки,  які належать підприємству,  мають працівники даного підприємства..

Приміщенння
гуртожитків є тимчасовим житлом,
передбачені для забезпечення місцем проживання робітників,  які не мають жилої площі,  на період їх роботи на підприємстві.

Надання
жилої площі в гуртожитку провадиться на підставі відповідного рішення
адміністрації підприємства та профспілкового органу .

Для вселення на
жилу площу видається ордер.

Розглядаючи
справу по суті,  суд першої інстанції
встановив,  що гуртожиток АДРЕСА_2
належить Відкритому Акціонерному товариству «Конструкція», на підставі
свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.05.2006 року,  витягу про реєстрацію права власності на
нерухоме майно № 10708461 від 23.05.2006 року,
виданого КП БТІ.( а.с. 8-9).

З пояснень
сторін по справі вбачається,  що
відповідачка ОСОБА_1 з 1997 р. перебувала у фактичних шлюбних відносинах з
працівником ВАТ «Конструкція» ОСОБА_2.

Згідно
із свідоцтвом про право власності від 15.11.1999 р. № 9677,  виданого Фондом держмайна ОСОБА_1 та її
доньці ОСОБА_3 належить право на частку квартири АДРЕСА_1.

11.02.2002
року ОСОБА_2 звернувся
до правління ВАТ «Конструкція» з письмовою заявою про надання особисто йому
згоди на вселення в гуртожиток,  який
належав товариству.( а.с.  116)

На
підставі сумісного рішення адміністрації та профкому від 05.04.2002 року,  ОСОБА_2,
як працівнику підприємства,
виданий спеціальний ордер № 1742 2СЕУ на право зайняття одного
койко-місця в гуртожитку. При цьому в ордері зазначено,  що у разі припинення роботи в даній
установі,  жила площа має бути звільнена
протягом десятиденного строку разом з усіма проживаючими без надання іншої
жилої площі.( а.с. 16, 18).

На підставі
ордеру ОСОБА_2 надане койко-місце в кімнаті № 309.

Оскільки
ОСОБА_2 перебував
у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_1,  у травні 2005 року він звернувся з
письмовою заявою до правління ВАТ «Конструкція» про закріплення за ним кімнати
НОМЕР_1 в гуртожитку.

На даній заяві
вчинена резолюція «Выделить».(а.с.
17)

На
підставі вказаного відповідачка вселилась в гуртожиток з неповнолітньою дитиною
та зареєстрована в ньому.

Між тим
питання про її вселення не вирішувалось на сумісному засіданні адміністрації та
профкому,  і спеціального ордеру на
виділення їй жилої площі,  койко-місця в
гуртожитку не видавалось.

ОСОБА_1
ніколи не перебувала і не перебуває в трудових відносинах з ВАТ «Конструкція».

З грудня
2005 року відносини між ОСОБА_2. та ОСОБА_1 припинились. ОСОБА_2 виселився з
гуртожитку,  що підтверджується,  як поясненнями сторін,  так і листами ВАТ «Конструкція» ( а.с. 36,
87).

21.03.2007
року ОСОБА_2 припинив
трудові відносини з товариством (а.с. 95).

Враховуючи
вказані вище норми матеріального законодавства та обставини справи суд першої
інстанції обґрунтовано дійшов висновку,
що вселення ОСОБА_1
в гуртожиток на підставі лише резолюції «выделить»
не відповідає порядку вселення в гуртожиток,
передбаченого законодавством.

Вселення
відповідачки відбулось без законних підстав,
відсутності відповідного рішення,
без видачі ордеру,  а тому вона
підлягає виселенню без надання іншого жилого приміщення.

Відповідачка має
житло на праві власності.

Доводи
апеляційної скарги про те,  що
відповідачка відноситься до категорії одиноких матерів і на підставі  ст.
ст. 125,  132 ЖК України не може
бути виселена без надання іншого жилого приміщення,  не можуть бути прийняті до уваги.

Вказані
норми закону поширюються на осіб,  які
були вселені в гуртожиток у встановленому законом порядку.

ОСОБА_1
разом з дитиною вселена в гуртожиток ВАТ «Конструкція» не у встановленому
законом порядку. Вказані норми законодавства не можуть поширюватись на
правовідносини,  які виникли між
власником гуртожитку та ОСОБА_1

Рішення
суду відповідає  ст.  ст.
127-129 ЖК України,  Примірному
положенню про гуртожитки, від 03.06.1986 р. № 208,   ст.
ст.  10, 11,  213-215 ЦПК України і підстав для його
скасування в межах доводів апеляційної скарги,
немає.

Керуючись  ст.
ст.  307,  308,
313-315 ЦПК України,  апеляційний
суд , -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу відхилити.

Рішення
Будьоннівського районного суду м.
Донецька від 01.06.2007 р залишити без змін.

Ухвала
може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня її проголошення.