Справа
№2-38
Справа №2-1286
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29"
травня 2007 року                                                                                  м.  Макіївка

Гірницький
районний суд міста Макіївки Донецької області у складі:

судді:                                                                                                   Безрученко
Ю.О.

при
секретарях:  Тураєвої Г.С.  Чуніхіної І.Л. Гревцової В.О. розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
Державного казначейства України,  треті
особи,  які не заявляють самостійних вимог
на стороні відповідача: прокуратура Донецької області,    Макіївське
міське   управління   ГУМВС
України   Донецькій   області
про відшкодування шкоди та поновлення порушених прав,

ВСТАНОВИВ:

17 березня 2005 року ОСОБА_1 звернувся до суду
з позовною заявою до Державного казначейства України,  треті особи,
які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача: прокуратура
Донецької області,  Макіївське міське
управління ГУМВС України Донецькій області про відшкодування шкоди та
поновлення порушених прав,  яку уточнив в
судовому засіданні і зазначив,  що більш
ніж три з половиною років органи прокуратури,
дізнання та досудового слідства здійснювали відносно нього незаконне
кримінальне переслідування по сфальсифікованим матеріалам досудової перевірки,  незаконно звинуватили його в скоєнні
злочинів,  які передбачені статтями 191
ч. 5,  368 ч. 2,  27 ч.3 - 366 ч. 1,  27 ч.3 -366 ч. 1,  27 ч.3 - 355 ч. 1 КК України. Так,  посадовими особами відповідачів відносно
нього незаконно було порушено кримінальну справу № 22-3663 по таким
статтям.  07 травня 2001 року СВ
Макіївського МУ УМВС України в Донецькій області порушено кримінальну справу за
фактом розкрадання грошових коштів з каси на суму 2427 грн. за  ст.  84
ч.3 КК України 1960 року (том 1 а.с.  1);
18 травня 2001 року СВ Макіївського МУ УМВС України в Донецькій області порушено
кримінальну справу за ознаками статті 86-1 КК України 1960 року (том 1
а.с.  135); 19 липня 2001 року СВ
Макіївського МУ УМВС України в Донецькій області порушено кримінальну справу за
фактом розкрадання комп'ютерного стола,
вартістю 298, 33 грн. за  ст.  84 ч.3 КК України 1960 року (том 2 а.с.  237); 20 липня 2001 року прокуратурою м.  Макіївки порушено кримінальну справу за
фактом отримання хабару в особливо великих розмірах за статтею 168 ч.3 КК
України 1960 року (том 2 а.с.  248); 22
серпня 2001 року прокуратурою м.
Макіївки порушено кримінальну справу за фактом розкрадання грошових
коштів в сумі 2608 грн. за  ст.  84 ч.3 КК України 1960 року (том 3 а.с.  1); 28 серпня 2001 року прокуратурою м.  Макіївки порушено кримінальну справу за
фактом зловживання службовим положенням за
ст.  165 ч. 2 КК України 1960 року
(том 3 а.с.  120); 31 травня 2002 року
прокуратурою м.  Макіївки порушено
кримінальну справу за фактом співучасті в скоєнні службового підроблення
за  ст.
ст.  27 ч.3,  366 ч. 1 КК України 2001 року (том 3
а.с.  283); 31 травня 2002 року
прокуратурою м.  Макіївки

порушено кримінальну справу
за фактом співучасті в скоєнні службового підроблення за  ст.
ст.  27 ч. 3,  366 ч.
1 КК України
2001 року (том 3 а.с.
285); 31 травня 200 року
прокуратурою м.  Макіївки порушено кримінальну справу за фактом співучасті
в скоєнні
службового підроблення за  ст.  ст.  27
ч. 3,  366 ч.
1 КК України
2001 року (том 3 а.с.
287). Тільки 24 грудня 2004 року постановою слідчого по ОВД прокуратури
м.  Макіївки Гринюк Л.М.  кримінальне переслідування відносно нього
було закінчено на підставі п. 1  ст.  6 КГТК України в зв'язку з відсутністю події вищезазначених
злочинів. Замість того,  щоб визнати свою
вину,  посадові особи відповідачів до
теперішнього часу не вибачилися перед ним за спричинені душевні та фізичні
страждання,  не помістили в засобах
масової інформації повідомлення про закриття відносно нього кримінального
переслідування по реабілітованим обставинам,
а продовжують заднім числом фальсифікувати матеріали кримінальної справи
та випробовують затягнути вирішення цивільної справи по його скарзі на їх
незаконні дії. В зв'язку з чим,  він до
теперішнього часу не може найти роботу,
так як на ньому висить клеймо злодія,
хабарника та поганої людини. Вказані факти дають йому право на
відшкодування шкоди,  спричиненої діями
посадових осіб відповідачів,  на підставі
Конституції України,  Закону України «Про
порядок відшкодування шкоди,  спричиненої
громадянину незаконними діями органів дізнання,
досудового слідства,  прокуратури
і суду» та  ст. . 1176 Цивільного Кодексу
України. Підставою для подання ним до відповідачів позовних вимог матеріального
і морального характеру є таки випадки протиправних дій їх посадових осіб: а)
незаконне притягнення до кримінальної відповідальності; б) двократне незаконне
затримання та утримання під вартою; г) незаконне накладення арешту на його
майно та майно його батьків; д) незаконні два обшуку в будинку його батьків і в
його квартирі. Факт незаконного притягнення його до кримінальної
відповідальності за статтями 191 ч. 5,
368 ч. 2,  27 ч.3 - 366 ч. 1,  27 ч.3 - 366 ч. 1,  27 ч.3 - 355 ч. 1 КК України підтверджується
постановою слідчого по ОВД
прокуратури м.  Макіївки Гринюк
Д.М.  від 24 грудня 2004 року,  яким кримінальна справа відносно нього по
всім вказаним статтям - складам злочинів - було закрито на підставі п. 1  ст.  6
КПК України в зв'язку з відсутністю подій цих злочинів. В процесі досудового слідства
і судового виробництва ,  він не визнав
ні один пункт з пред'явлених йому 8 сфабрикованих слідством звинувачень,  оскільки він не скоював тих злочинів,  які йому були інкриміновані. Факти
фальсифікації посадовими особами правоохоронних органів матеріалів кримінальної
справи шляхом посадового підроблення та зловживання службовим становищем
підтверджується такими письмовими доказами та процесуальними документами,  які знаходяться в матеріалах кримінальної
справи: том 1 а.с.  5,  18,
19,  73,  91,
102,  112,  117,

122,  124,
133,  136,  138,
139,  162,  166,
168,  169,  184,
205,  206-215,  262,
272,  291,  292,
296-300,  308,  309,
310,  315,  321,
322,  326,  329,
339-345,  347; том 2 а.с.  2,
115,  122,  124,
138-186,  187,  189,
204-215,  220,  280-289,
314-322,  330,  334,
338,  340,  342; том 3 а.с.  12-123,
127-194,  205,  206,
289,  310,  321,
324-325. В судовому засіданні ні один з епізодів звинувачення не
підтвердився. Робітник ОГСБЕП Де шин,
який виступав у якості свідка звинувачення ,  повністю відмовився від своїх протоколів
допиту,  та заявив  ст. . 63 Конституції України відносно себе та
хлопнув двірню,  пішов з суду. Усі
сфальсифіковані матеріали подані до суду,
виконані у вигляді не завірених ксерокопій документів,  який не існує в природі. В судовому засіданні
ні один свідок не дав показання проти нього,
а навпаки було виявлено тиск робітників міліції на свідків. Для
того,  щоб не було оправдального рішення
суду,  прокуратура тричі просила справу
на дослідування та їй в цьому двічі було відмовлено. Факт двічі незаконного
його затримання,  утримання під вартою та
в ІТС підтверджується такими матеріалами кримінальної справи: Постановою
слідчого УВС м.  Макіївки Миро ненка від
10 липня

2001
року по надуманим обставинам його закривають в ІТС на 72 години (том 1
а.с.  329). Рішенням Гірницького районного
суду від 13 липня 2001 року правоохоронним органам було відмовлено в обранні
відносно  нього запобіжного заходу у  вигляді утримання під вартою. Суд визнав
подання слідчого Миро ненко не обгрунтованим та таким,  яке не підлягає задоволенню по таким
підставам: а) ОСОБА_1 раніше не судимий,
мешкає з сім'єю,  має постійне
місце мешкання; б) є депутатом Макіївської міської ради; в) згідно медичної
карти з міськлікарні має діагноз: ІБС,
нестабільна стенокардія,
стеросклеротичний
кардіосклероз   Н-1,    гіпертонічна   хвороба
другого ступеня,    супутній  діагноз -
сахарний  діабет,   легка
форма;  г)  за
місцем  роботи
характеризується   позитивно;   д)
за  повідомленням   начальника
ІВС   затриманий   в порядку статті 115 КПК України ОСОБА_1
страждає вищевказаними хворобами,  які
згідно наказу 3/6 «Про затвердження правових актів за питаннями
медик-санітарного забезпечення осіб,  які
утримуються в слідчих ізоляторах ГДУ по УІН п. 6.14 відносяться до таких
соматичних хвороб та за станом здоров'я він не може утримуватися в умовах ІТУ
та СІЗО (том 2 а.с.  230). Постановою
слідчого УВС м.  Макіївки Миро ненко від
23 липня 2001 року по надуманим обставинам його вдруге закриває в ІТУ на 72
години (том   2   а.с.
266).   Рішенням   Гірницького
районного   від   26
липня   2001    року правоохоронним органам було відмовлено
в обранні відносно нього запобіжного заходу у
вигляді   утримання   під
вартою.   Суд   визнав
подання   слідчого  Миро
ненко   не обгрунтованим  та
таким,   який  не
підлягає  задоволенню  по
таким   підставам:   а) враховував     особистість     обвинуваченого,      який
працює,      за     місцем
роботи характеризується позитивно; б) має постійне місце мешкання; в)
мешкає з батьками похилого віку; г) його стан здоров'я,  згідно повідомлення ендокринного диспансеру
ОСОБА_1  складає на диспансерному обліку
за підставою сахарного діабету
2 ступеня,    середньої   ендокринної
дистрофії   міокарду   Н-1,
ІБС,    атеросклеротичний склероз
Н-1,   ожиріння  4 ступеня стабільної форми.  За станом хворий  потребує в зазначенні мочі,  дієті,
прийомі препаратів. Утримання в СІЗО або в ІТУ можу привести до
декомпенсації вуглеводного обміну,
потребує екстреної медичної допомоги; д) крім того,  яких -
будь даних про те,  що
обвинувачений вплине на хід слідства або може укритися,  органами попереднього слідства не
надано,  (том 2 а.с.  300). Двічі не отримав підтримки в районному
суді,  щоб закрити його по тяжким статтям
27 липня 2001 року прокуратура звернулася в Донецький апеляційний суд,  з апеляцією за змістом якої було
викладено   фальсифікація   фактів.
Прокуратура   області   відмовилася
підтримувати обвинувачення в суді та потім заступник прокурора міста
Косяк пішов сам до суду підтримувати сфальсифіковане обвинувачення (том 2
а.с.  304). Ухвала апеляційного суду   від
08   серпня  2001
року   про   відмову
прокурор   в  обранні
відносно   нього запобіжного
заходу у вигляді взяття під варту по таким підставам: а) ОСОБА_1 раніше   не
судимий,   позитивно  характеризується,   має
постійне  місце  мешкання,
є депутатом Макіївської міської ради,
на його утриманні знаходяться батьки похилого віку; б) Згідно наданих до
справи документів він є хворим чоловіком,
який потребує в постійному медичному нагляді; в) в матеріалах справи
відсутні дані про те,  що ОСОБА_1 має
намір укритися від слідства та суду (том 2 а.с.
307). В результаті суд залишив - підписку про невиїзд. Поражає та
возмущає той цинізм,  з яким
правоохоронні органи займаються  іздевательством
та знищенням свого народу. Представник прокуратури знав,  що справа повністю ними ж сфабрикована,  знав,
що його,  тільки із за хвороб не
можливо закривати,  та все одно питалися
його знищити - це геноцид. (том 1 а.с.
329),  (том 2 а.с.  226-227,
230,  266,  297,
300,  304,  307). Викладені факти неправомірних дій
посадових осіб відповідачів та їх наслідки ускладнили його стан здоров'я,  а також підірвали  здоров'я його
батьків  похилого віку,   спричинив їм
фізичні та  моральні

страждання.
Факти        незаконного проведення
обшуків в його квартирі та в будинку його батьків,    а також факти вилучення та арешту його
майна та майна його батьків підтверджується такими документами: том 1 а.с.  103,
107,  109,  том 2 а.с.
314. В результаті  обшуків у  батьків -
інвалідів   1   групи та учасників BOB  - незаконно робітники міліції виняли
документи на машину та описали їх роками нажите майно,  спричинив їм душевні та фізичні
страждання,  позбавив їх засобів рухання.
На питання судді: «Чому вони це зробили?» Де шин відповів: «Я не знаю. Треба
глянути до КПК.» В першому позові він вказав,
що внаслідок шкоди,  спричиненої
незаконними рішеннями та діями органу дізнання,
попереднього (досудового) слідства,
прокуратури та діями органу дізнання,
попереднього (досудового) слідства,
прокуратури йому спричинено матеріальну шкоду у вигляді сплаченої суми в
зв'язку з наданням йому юридичної допомоги - 38 тисяч гривен; втраченої
заробітної плати,  якої він був
позбавлений внаслідок незаконних дій посадових осіб відповідача - 1,  які понудили його звільнитися з роботи за
власним бажанням - 150 тисяч гривен; судові та інші витрати,  які пов'язані з забезпеченням кримінального
процесу та явкою на допити до слідчих та в судові засідання - 137 тисяч гривен.
Всього матеріального характеру 325 тисяч гривен. В зв'язку  з тим,
що  ця  цивільна справа за виною  органів
прокуратури  низшего та середнього
звена (відповідачів),  знаходиться на
розгляді більш ніж рік,  деякі обставини
змінилися,  тому виникла необхідність в
уточненні та доповненні позовних вимог,
а саме:   1.  Посадові особи відповідача повернули його
батькам  незаконне  вилучене особисте майно (3 оружжя,  патрони,
документи та ключі від автомобіля матері),  тому він
відмовляється   від   раніше
заявленої   вимоги   про
понукання   посадових   осіб відповідача - повернути йому вказане
майно. 2. За причиною відсутності договору отримання   з
адвокатом  ОСОБА_2   для
підтвердження   затрат  за
надання правової допомоги він не просить відшкодувати вартість її послуг
в розмірі 38 тисяч гривен та відмовляється від позову в цій частині. 3.
заявлену до відшкодування суму втраченого заробітку він змінює в сторону
збільшення з 150 000, 00 грн. до 157 126, 00 грн.   з
урахуванням   вигоди,    коефіцієнту   інфляції,
щорічного   коефіцієнту   росту заробітної плати. 4. Заявлену вимогу
до відшкодування сум судових витрат,
пов'язаних з забезпеченням кримінального процесу та явкою на допити до
слідчих та в судові засідання він зменшує зі 137 000, 00 грн. до 1085, 00
грн.,  тому відмовляється від різниці
заявлених вимог в сумі 135915, 00 грн. 5. Свої позовні вимоги він збільшує за
рахунок вимог  до  відшкодування установленого  законом
пожиточного  мінімуму   за
період незаконного кримінального переслідування і до теперішнього
часу,  яке складає суму в розмірі 21 348,
00 грн. 7. Також збільшує свої позовні вимоги за рахунок вимоги до
відшкодування зайнятих у громадян грошів на життєво необхідні нужди за період
незаконного кримінального переслідування
і до теперішнього часу,  яке
складає суму  в розмірі  17 500, 00 грн. Наслідки відмови від
позову,  передбачені статтею 206 ЦПК
України,    йому   судом
роз'яснені   та  зрозуміли.      Таким
чином,    позовні   вимоги матеріального характеру з урахуванням
їх змін та уточнень складають 197 059,
00 грн. В обґрунтування спричиненої матеріальної шкоди ним ф лютому 2006
року були надані суду таки докази: Згідно довідки про середній заробіток № 180
від 25 листопада 2005 року  він за
неповних п'ять місяців 2001  року  отримав 5 997, 81  грн.  В
травні він відпрацював всього дев'ять днів до 22 травня 2001 року включно та
мав за цей період заробітну плату в день 251, 27 грн. Виходячи з того,  що за повний місяць його заробіток складав
251, 27 грн. умножая на сім
днів до кінця місяця та отримуємо  1 742,
04 + 2 261, 47 = 4 003,  94 (грн.) Тоді
середній заробіток за п'ять місяців 2001
року буде: січень - 1 445, 34 грн.;лютий - 1 015, 00 грн.,  березень 435, 00 грн.,  квітень - 841, 00 грн.,  травень - 4 003, 94 грн.,  всього - 7 740, 41 грн. Суму 7 740, 41 грн. :
5 = 1 548, 00 грн. -

середній   заробіток
в   місяць.   Крім
того,  стаття 22 ЦК України
закріплює принцип повного відшкодування,
тобто відшкодуванню підлягає не тільки реальна шкода,  але ще й упущена вигода.  В зв'язку з незаконним кримінальним  переслідуванням,  він до теперішнього часу не може найти
роботу,  так як правоохоронні органи до
теперішнього часу,  не мають бажання
офіціально об еліти його,  як керівника
та як депутата в глазах його
ізбірателів,  виконавчої влади,  його співробітників. Це привело до порушення
його нормальних життєвих зв'язків. Якщо б його конституційне право на свободу
та працю не були порушені незаконними діями правоохоронних органів,  він би міг отримати при звичайних обставинах
вказаний нижче дохід у  вигляді упущеної
вигоди.  Тому він включає в позов і той
час,  який по вині правоохоронних органів
він не працює. 1548 х 58 = 89784, 00 грн. з урахуванням інфляції добавити 8420,
00 грн. (урядовий кур'єр).

Всього:   98204, 00
грн.  Якщо  врахувати
тенденцію  росту  заробітної
плати  (згідно довідки,  від 25 листопада 2005 року № 180) за останні
п'ять років,  то побачимо її ріст в 1, 6 раза: 1997 p.-3459 грн.,  1998 p.-4054 грн.,  1999 p. - 6847
грн.,  2000 р. - 11854 грн.,  2001 р. - 18576 грн.,  1997-1998 р. р. - 4054 грн. : 3459 = 1, 7;
1998-1999 р. р. - 6847 грн. :

4054= 1,
7; 1999 - 2000 р. р. - 11854 грн. : 6847 = 1, 7; 2001 - 2000 р. р. - 18576 :
11857 = 1, 6 раза.

Таким
чином,  упущена заробітна плата складає
98204 х 1, 6 = 157 126, 00 грн.

Інші  затрати,
пов'язані  з забезпеченням та
супроводженням  цієї справи у  вигляді використання автотранспорту (пробіг
та вартість бензину) складає 1 085, 08 грн. Гроші,  які необхідні для мешкання,  як відкладені у ОСОБА_3  та у ОСОБА_4  в сумі 17
500,  00 грн.,  в тому числі ОСОБА_3  - 9 500, 00 грн. ОСОБА_4 - 8 000,  00 грн.

Пожиточний
мінімум по рокам (Закон України про пожиточний мінімум №№ 247-ІУ від 28
листопада 2002 року,  2780 - 111 від 15
листопада 2001 року; 1704 - ІУ від 19 жовтня 2004 року) 2001 р. - 360 грн. х 7
= 2520 грн. 2002 р. - 365 грн. х 12 = 4380 грн. 2003 р. - 365 грн. х 12 = 4380
грн.,  2004 р. - 386 грн. х 12 = 4632
грн.,  2005 р. - 453 грн. х 12 =
5436  грн.  всього:
21 348, 00 грн.  загальна
матеріальна шкода,   спричинена йому  в результаті незаконних дій правоохоронних
органів складає 197 059, 00 грн. Наряду з затратами матеріального характеру
йому спричинено моральну шкоду,  яка
згідно  ст..2З ЦК України складається з
фізичної болі та страждання,  які він
випитує в зв'язку з погіршенням здоров'я,
що підтверджується медичними документами,  які знаходяться в кримінальній справі; в
стражданнях,  які спричинені внаслідок
фізичного та психічного впливу,  що
призвело до погіршення та позбавлення можливості реалізації своїх звичок та
бажань,  погіршення відносин з оточуючими
його людьми. В душевних стражданнях,  які
він випитує в зв'язку з противоправною поведінкою посадових осіб відповідачів
його та його батьків. Так,  на підставі
Постанови про накладення арешту на майно від 08 травня 2001  року
був накладено арешт не тільки на його майно (три оружжя та
патрони),  а також і на все майно його батьків
похилого віку - інвалідів та учасників ВОВ,  в тому числі на автомобіль
матері,  чим вони були позбавлені можливості
рухатися та своєчасного посещенія лікарні (том 1 а.с.  103,
107,  109),  оскільки документи та ключі від автомобіля
були незаконно вилучені; в душевних стражданнях,  які випитують в зв'язку з протиправними діями
посадових осіб відповідача,  яки перешкоджали
йому та його батькам  в здійсненні
повноважень власника за володінням,
користуванням та розпорядженням своїм майном.   Так,
в порушення  положень  статті 41
Конституції України,  інспектором
дозвільної системи Рожковим В. вилучені оружжя та патрони,  були йому повернуті тільки в процесі
порушення цивільної справи в березні 2005 року,
не поглядаючи на то,  що
постановою слідчого прокуратури про закриття кримінальної справи ним отримано
ще в січні 2005 року. Посилаючись на наказ № 511 від 09 травня 2004 року та
наказ свого начальника не видавати та не показувати йому його особисті
охотніччі оружжя,  він потребував
сплатити три квитанції за бланковую продукцію в

сумі
254, 94  грн.  в інтересах третіх осіб. Його лист в адрес
прокурора м.  Макіївки по цьому факту від
01 лютого 2005 року залишилось без відповіді. В приниженні честі та
гідності,  а також діловій
репутації,  яка підриває його авторитет,  престиж та рейтинг,  порушує
нормальні  життєві   зв'язки
та   взаємовідносини  з
рідними  та  знайомими особами. Факти приниження
честі,  гідності,  ділової репутації виражені в матеріальній
формі,  тобто мало місце розповсюдження
про його недостовірну інформацію,  яка є
в матеріалах кримінальної справи,
широкому кругу осіб,  оскільки
судові засідання були відкриті,   що  є
посягательством  на
Охоронювані  Основним  законом
його особисті немайнові блага,
оскільки,  згідно з Конституцією,  честь та гідність чоловіка визнаються
найвищою соціальною цінністю. Таким чином,
спричинені йому моральні позбавлення привели   до
порушення   його   нормальних
життєвих   зв'язків,    потребує
від   нього додаткових зусиль
організації свого життя.    Є
цінності,  які купити або отримати в
спадщину неможливо. Вони приходять чоловіку в процесі тривалого життя,  в процесі роботи,  спілкування з іншими людьми,  суспільної діяльності. Це такі моральні,  етичні цінності,  як Честь,
Гідність,  Повага,  Дружба,
Товарищество,   Любов.  Коли чоловік втрачає  матеріальні
блага  -  це
конечно,   для   нього
велике  лихо.   Але
коли   він позбавляється названих
ним моральних цінностей - це вже життєва катастрофа,  це втрата безвозвратна,  нічим не
восполнима. Повернути це все - честь,
авторитет,  повагу та   інші
етичні   цінності   можливо
тільки   теоретично.   Практично
же   для   цього,
потребується стільки ж років ,
скільки чоловік прожив,
працював,  спілкувався до цього.
Тобто необхідно прожити ще й одне життя. Можливо або ні це на справді? Оголосити
на весь мир,  що чоловік злодій,  подлец,  аферист або ще яке-небудь подібне,  взагалі легко. І так устроена людська
психологія,  що такої сенсаційній новини
негайно вірять. Вже через день,  через
два вслід окрив даному чоловіку смотрят,  м'яко говорячи,  с неповагою та
шепчуться: а казався таким порядним! А вони його поважали! А він оказався,  такий! І адже якщо сто судів оправдає
його,  зніміть з нього усі
обвинувачення,  то   відмити
грязь,    оправдуватися   перед
людьми   теж   практично
неможливо.   Раз притягався,  значить,
щось було,  підозріло. Вот в такій моральній
напрузі і живе він весь цей час.  Де все
це сьогодні? Благодаря тим,  хто возвел
на нього всю цю клевету,  ні авторитета,  ні
поваги друзів ні колег нема. У нього забрали тим,  що дорожив більш ніж життя - Його честь. Хто поновить
тепер її? Він був депутатом міської ради. Тисячі людей на виборах віддали за
нього свої голоси. Тепер його ізберателі сумніваються: за того чи ні вони
голосували? Як він може доказати їм,  що
ні честі своєї,  ні совісті він нічим не
замазав? І якими грішми можливо погасити,
покрити подібну втрату? Але якщо б він потребував сто мільйонів доларів
за подобну моральну шкоду,  цього було б
недостатньо. Моральну шкоду сплатити нічим неможливо,  але покарати винних в його спричиненні - буде
справедливо. В результаті всієї цієї вакханалії з обвинуваченнями він втратив
повагу колег по роботі,  по депутатському
корпусу,  сусідів,  друзів,
просто знайомих. Але в силі він обійти кожного,  щоб
ходьби повідомити,  що
звинувачення з нього зняти? Але менш зате. Епопея з обвинуваченням внесла не
тільки матеріальний,  але й вісьма
моральна втрата і його сім'ї. Про це він не буде зараз говорити,  але просив повірить,  що втрата нанесена дуже болючий,  можливо сказати,  пожизнений. А з чим порівняти моральні
страждання його батьків - якого поважали всі як ветерана війни,  кавалера ряду правительствених наград батька ОСОБА_5
та прикованої до ліжка  матері  ОСОБА_6?
Нічого  їм,    не
поясняючи,    не   надав яких-небудь документів,  до них до дому ворвалися та зробили обшук
невідомі їм молодчики. Нічого компрометуючого вони не найшли,  вони мовчки пішли,  не
пробачившись. Обом  його
батькам  в той день стало погано,   прийшлось звернутися до лікарів. Так що  його моральні страждання повіються в зв'язку
з приниженням,  яке спричинили ці люди
його

батьку та його матері. Зараз вже 60 років
закінчилась війна,  а для його батьків
вона продовжується і зараз. їм прийшлось бачити сталінські   репресії,
окупацію,  але все це казалось вже
позаду. Але це тільки так казалось. Зі всім цим їм прийшлось зіткнутися
повторно і вже в їхній час при кучмовському режиму. Психологічно їхню сім'ю
довело до такого стану,  що якщо дзвонить
телефон,  то вони зі страхом піднімають
трубку -невже знову на допит? Скажіть,
чим відрізняється їхній стан від того стану,  коли НКВД,
або гестапо стукало в двері? Сталінські репресії,  голод,
війна,  післявоєнне поновлення
нашої Батьківщини - позбавили їх молодості,
а всі описані їхні події позбавили їх спокійного  старості.
Де  ж справедливість?  Але ж все
про  що  вони писали легко поправимо,  але так виходить,  що честь мундира вище будь-якої долі та
життя. Так вправі чи ні він сьогодні вимагати відшкодування моральної шкоди за
все,  що пережили в той період він та
його близькі! Конечно вправі! І сума,
яка названа ним в позові,  він
вважає,  дуже мала з порівнянням з
тим,  що йому ще предстоїть випитати. В
камері у нього було бажання покінчити з життям,
і тільки борг перед хворими батьками,
перед власним достоїнством остановили
його. Але покінчити з життям - значить,
визнати себе винним  та  цим
грати   на  руку   «оборотням   в  погонах».   Всього
за  час  слідства правоохоронними органами відносно
його сім'ї та нього були порушені слідуючи статті Конституції України 3,  8,
21,  22,  23,  24,
27,  28,  29,
30,  32,  43,
56,  62,  63. Що ж відноситься КК,  то десь він називає лише декілька
статей,  які були порушені:  ст.
191 ч. 5,   ст. . 365 ч.3,   ст. . 365 ч.3,   ст. . 366 ч. 2,   ст. . 371 ч.3,   ст. . 371 ч.3,   ст. . 372 ч. 2,   ст.
. 373 ч. 2,   ст. . 376,   ст. . 384 ч. 2,     ст. . 383 ч.3,   ст. . 384 ч. 2. Що ж відноситься його
вимог про компенсацію моральної шкоди з рахунок державного бюджету,  то таке право вимоги передбачено  ст. . 56 Конституції і витікає з її положень,   ст. .
2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди,  заподіяної громадянину  незаконними діями органів дізнання,  досудового слідства,  прокуратури і суду»,   ст. . 1176 ЦК України і обумовлено
неправомірними діями посадових  осіб
обох  відповідачів,   пов'язаних з прийняттям незаконних
рішень,  які порушили його конституційні
права на свободу,  на життя,  і здоров'я,     його
право    власності    і
право    власності    його
батьків,     а    шляхом розповсюдження недостовірної
інформації порушили його особисті немайнові права. Переживання  і
страждання  спричинили  йому
моральну  шкоду,  яку  з
урахуванням глибини фізичних страждань і моральних струсів,  він оцінює,
виходячи ні з положень Закону
України    «про    порядок
відшкодування    шкоди,     заподіяної    громадянину незаконними діями органів
дізнання,  досудового слідства,  прокуратури і суду» (не менш одного
мінімального розміру заробітної плати за 44 місяця знаходження рід слідством та
судом),  а із 100 000 кратного мінімального
розміру заробітної плати,  що за станом
на день звернення до суду складає 28 500 000, 00 грн. Непоглядаючи на те,  що зараз сума мінімальної заробітної плати
складає 350, 00 грн.,  він не має цілі
збільшувати розмір. Втрата
нематеріального   характеру   внаслідок
моральних   та   фізичних
страждань спричинили йому протиправними діями посадових осіб
правоохоронних органів в формі незаконного кримінального переслідування та
ущемлення ними його прав і прав його батьків,
які гарантовані Конституцією України. Вони призвели до погіршення стану
його здоров'я,  до зниження його
авторитету,  внесли розлад відносин з
сім'єю,  також до розірвання шлюбу з
дружиною,  спричинили шкоду його престижу
і діловій репутації,  принизили його
честь та гідність,  а також порушили
право власності в формі перепон до здійснення
повноважень   власника  по
володінню,    користуванню   і
розпорядженням майном.  В момент
досудового слідства посадовими особами відповідачів основательно було підірвано
його здоров'я,  що підтверджується
матеріалами кримінальної справи: том 1 а.с.
319,  том 2 а.с.  225,
226. Зараз його стан здоров'я не поновлений,  а напроти,
погіршений внаслідок постійних переживань в судових засіданнях по цій
цивільній

справі,  в зв'язку з чим слухання по справі двічі
припинялося,  про що свідчать медичні
довідки,  які долучені до матеріалів
цивільній справи. Таким чином,  внаслідок
шкоди,  заподіяної незаконними рішеннями
і діями посадових осіб органів дізнання,
попереднього (досудового) слідства і прокуратури,  йому спричинено матеріальну шкоду в сумі 354
224, 00 грн. і моральну шкоду в розмірі 28 500 000, 00 грн. На підставі статей
21,  27,
29,  32,  41,
55,  56 Конституції України,  статті 5 Конвенції про захист прав чоловіка і
основних свобод,  зміненої і доповненої
Протоколом № 11 в супроводженні Додаткового протоколу і протоколів 4,  6,
7,   ст.  ст.
23,  1176 ЦК України,  статей 1,
2,  3,  4,
13,  14 Закону України «Про
порядок відшкодування шкоди,  заподіяної
громадянину незаконними діями органів дізнання,
досудового слідства,  прокуратури
і суду»,  п. 7 Положення про застосування
Закону України «Про порядок відшкодування шкоди,  заподіяної громадянину незаконними діями
органів дізнання,  досудового
слідства,  прокуратури і суду»,  затвердженого наказом Міністерства
юстиції,  Генеральної прокуратури і суду»
від 04 березня 1996 року,  керуючись
статтями 1,  3,  15,
27,  31,  107,
118,  119,  120,
ч.3  ст.  206 ЦПК України,  просив: по-перше: прийняти відмову від
першозаявлених позовних вимог в частини відшкодування витрат на оплату послуг
адвоката в сумі 38 000, 00 грн.,
відшкодування судових витрат в сумі 135 915, 00 грн.,  понукання посадових осіб повернути йому та
його батькам незаконно вилучене особисте майно (3 оружжя,  патрони,
документи і ключі від автомобіля матері) в том стані,  в якому вони були вилучені 8 травня 2001
року. Витребування в прокуратурі м.
Макіївки для огляду в судовому засіданні кримінальної справи № 22-3662 в
трьох томах і протоколів судового засіданні в двох томах. Наслідки відмови від
позову,  передбачені  ст. . 206 ЦПК України,  йому судом роз'яснені та зрозуміли. По-друге:
зменшити розмір заявленої матеріальної шкоди до 197 059, 00 грн.,  яка складається з упущеної вигоди у вигляді
втраченого заробітку 157 126, 00 грн.,
грошові кошти для життєвого існування,
які взяти в борг в сумі - 17 500, 00 грн.,  пожиточний мінімум за період 2001-2005 роки
-21 348, 00 грн.,  використання
транспорту в судовому процесі - 1 085, 00 грн. По-третє: стягнути з держави
України в особистості державного казначейства України в розмірі 197 059, 00
грн.,  і моральну шкоду в розмірі 28 500
000,  00 грн. В четверте: з метою
поновлення його немайнових прав зобов'язати посадових осіб направити
повідомлення в засоби масової інформації,
в орган місцевого самоврядування і за місцем його минулої роботи про
закриття відносно нього кримінального переслідування по реабілітуючи
підставам,  в зв'язку з відсутністю подій
інкримінируємих йому злочинів.

В
судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав свої уточнені позовні вимоги та
просив на підставі викладеного,
уточнений позов задовольнити повністю,
а саме просив: по-перше: прийняти відмову від першозаявлених позовних
вимог в частини відшкодування витрат на оплату послуг адвоката в сумі 38 000,
00 грн.,  відшкодування судових витрат в
сумі 135 915, 00 грн.,  понукання
посадових осіб повернути йому та його батькам незаконно вилучене особисте майно
(З оружжя,  патрони,  документи і ключі від автомобіля матері) в
том стані,  в якому вони були вилучені 8
травня 2001 року. Витребування в прокуратурі м.
Макіївки для огляду в судовому засіданні кримінальної справи № 22-3662 в
трьох томах і протоколів судового засіданні в двох томах. Наслідки відмови від
позову,  передбачені  ст. . 206 ЦПК України,  йому судом роз'яснені та зрозуміли. По-друге:
зменшити розмір заявленої матеріальної шкоди до 197 059, 00 грн.,  яка складається з упущеної вигоди у вигляді
втраченого заробітку 157 126, 00 грн.,
грошові кошти для життєвого існування,
які взяти в борг в сумі - 17 500, 00 грн.,  пожиточний мінімум за період 2001-2005 роки -
21 348, 00 грн.,  використання транспорту
в судовому процесі - 1 085, 00 грн. По-третє: стягнути з держави України в
особистості державного казначейства України в розмірі 197 059, 00

грн.,  і моральну шкоду в розмірі 28 500 000,  00 грн. В четверте: з метою поновлення його
немайнових прав зобов'язати посадових осіб направити повідомлення в засоби
масової інформації,  в орган місцевого
самоврядування і за місцем його минулої роботи про закриття відносно нього
кримінального переслідування по реабілітуючи підставам,  в зв'язку з відсутністю подій інкримінируємих
йому злочинів.

В
судовому  засіданні представник
відповідача    ОСОБА_7,  діюча за дорученням від 11 січня 2007 року №
4.3-22/55-237 (а.с.  279 тому справи № 2)
уточнені позовні вимоги визнала частково та пояснила,  що управління Державного казначейства у
м.  Макіївка розглянуло уточнення
позовних вимог В.К. Наталухи   та
додатково надані докази від 11 травня 2006 року до Макіївського МУ УМВС України
у Донецькій  області,   прокуратури
м.   Макіївка,   прокуратури у   Донецькій
області та відділення Державного казначейства у м.  Макіївка та повідомляє наступне. Відповідно
до змісту вимог позовної заяви діями Державного казначейства України шкода
позивачу не   вичинялася,    потерпілий
постраждав   від   незаконних
дій   працівників   органів прокуратури та внутрішніх
справ,  у межах своїх повноважень надає
заперечення та пояснення   щодо   сум
матеріальної   та   моральної
шкоди.   Вважають   за
необхідно зазначити,  що згідно до
ч.3  ст.
13 Закону України «Про поривання шкоди,
завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання,  досудового слідства,  прокуратури і суду»     відшкодування  моральної
шкоди  провадиться  в
розмірі  не  менше
одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування
під слідством.  Згідно до  ст. . 76 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік»  розмір
мінімальної заробітної плати з 01 квітня 2007 року - 420, 00 грн./міс.  Таким чином,
45 місяців X 420 грн./міс.
Дорівнює 18900, 00 грн. У частині відшкодування матеріальної шкоди
Державне казначейство України наполягає на тому,  що статтею 3 Закону України «Про   Порядок
відшкодування   шкоди,   завданої
громадянинові   незаконними   діями органів дізнання,  досудового слідства,  прокуратури і суду» зазначено вичерпний
перелік підстав для відшкодування матеріально шкоди. Так,  до матеріальної шкоди не належать
витрати,  пов'язані з супроводженням
кримінальної справи,  які позивач включив
до суми матеріальної   шкоди   та
витрати   пов'язані   з
позикою   в   розмірі
17500, 00   грн.   З урахуванням   того,
що   органи   прокуратури
та   внутрішніх   справ
є   державними правоохоронними
органами,  шкода заподіяна ними
відшкодовується за рахунок коштів Державного
бюджету   України   на
поточний  рік  у
межах   відповідних   бюджетних призначень. Вимоги ОСОБА_1,  щодо зобов'язання відповідача надати у
засобах масової інформації,  органу
місцевого самоврядування та за останнім місцем роботи позивача повідомлення про
закриття стосовно нього кримінальної справи є безпідставні. Тому  що у
вказані  органи та за місцем  роботи
ОСОБА_1   правоохоронними органами
інформація про порушення у відношенні останнього кримінальної справи не
надавалась,  а позивач про це доказів не
надав. Таким чином,  законних підстав для
задоволення вимог позивача про зобов'язання посадових осіб відповідача
направити повідомлення в засоби масової інформації,  в орган місцевого самоврядування та за місцем
колишньої роботи про припинення у відношенні ОСОБА_1 кримінального
переслідування    на   підставах,     що
реабілітують,    у    зв'язку
з    відсутністю    подій інкримінованих   злочинів
-  не   має.
Відповідно  до   ст.
33   Закону   України
«Паро Державний бюджет України на 2007 рік» відшкодування шкоди,  завданої громадянинові незаконними діями
органів дізнання,  досудового
слідства,  прокуратури,  а також судів,  у 2007 році здійснюються за вимогою органів Державної
виконавчої служби України в межах бюджетних призначень,  затверджених у Держаному бюджеті України на
цю мету,  в такому порядку: Державне
казначейство України у термін,  визначені
у приписі,  списує у безспірному порядку
на користь зазначеної фізичної особи встановленому до

відшкодування
суму коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України;
відшкодовані суми обліковуються Державним казначейством України та
відображаються у звітності про виконання державного бюджету. Згідно Порядку
виконання Державним казначейством України рішень суду щодо відшкодування
шкоди,  завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання,
досудового слідства,
прокуратури,  а також судів (далі
Порядок),  затвердженого Наказом ДКУ № 28
від 02 лютого 2007 року зазначена категорія справ виконується на рівні
Державного казначейства України за умови надходження від органів Державної
виконавчої служби України документів,
передбачених п. 2.5-2.6 Порядку. З огляду на наведене,  для отримання коштів для виплати моральної та
матеріальної шкоди,  заподіяної
незаконними діями органів прокуратури необхідно звернутися до відповідного
органу Державної виконавчої служби України. На підставі викладеного,  та керуючись  ст.   ст.  27,  128 ЦПК України. Тому просила задовольнити
уточнений позов частково,  задовольнити в
частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 18 900, 00 грн.,  у задоволенні решти позовних вимог просила -
відмовити.

В
судовому засіданні представник третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Макіївське
міське управління ГУМВС України Донецькій області,  ОСОБА_8,
діюча за дорученням від 10 січня 2007 року № 2-7/730 (а.с.  267 тому справи № 2) уточнені позовні вимоги
визнала частково та показала,  що позовну
заяву громадянина ОСОБА_1 до Державного казначейства України,  прокуратури Донецької області та Макіївського
міського управління ГУМВС України в Донецької області про відшкодування
матеріальної,  моральної шкоди та
поновлення порушених прав керівництвом Макіївського Му розглянуто. Вимоги
позивача Макіївське МУ визнає частково з таких підстав: 1. Законом України «Про
порядок відшкодування шкоди,  завданої
громадянинові незаконними діями органів дізнання,  досудового слідства,  прокуратури і суду» (далі Закон) передбачено
відшкодування моральної шкоди у зв'язку з припиненням кримінальної справи щодо
реабілітуючи підстав. Позивач набув це право на відшкодування моральної
шкоди,  тому що кримінальна справа щодо
нього припинена за відсутністю складу злочину (пункт 2 стаття 6 КПК України).
Відповідно до Закону та п. 17 Положення про застосування цього Закону стягнення
моральної шкоди провадиться в розмірі не менш одного розміру мінімальної
заробітної платні за кожний місяць перебування під слідством чи судом.  Кримінальна справа щодо позивача була
порушена 07 травня 2001 року,  а
припинена 21 лютого 2005 року. ОСОБА_1 знаходився під слідством трошки більше
ніж 45 місяців. Згідно зі  ст.  76 Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік» розмір мінімальної заробітної плати з 01 квітня 2007 року
встановлено - 420, 00 грн. Тому 45 місяців х 420, 00 грн./міс.  Дорівнює 18900, 00 грн. 2. Позовні вимоги
позивача щодо стягнення матеріальної шкоди,
яка складається з втраченого заробітку,
судових витрат,  прожиткового мінімум
та грошей,  які були позичені за
договорами позики,  недоведені і не мають
під собою правових підстав. Так як згідно зі статей 3,  4 Закону України «Про порядок відшкодування
шкоди...» до матеріальної шкоди відносяться тільки судові витрати,  заробіток,
неодержаний громадянином
за час відсторонення від роботи (посади),
за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як
адміністративного стягнення. 3. Вимоги ОСОБА_1 щодо зобов'язання відповідача
надати у засобах масової інформації,
органу місцевого самоврядування та за останнім місцем роботи позивача
повідомлення про закриття стосовно нього кримінальної справи є безпідставні.
Тому що у вказані органи та за місцем роботи Наталухи В.К,  правоохоронними органами інформація про
порушення у відношенні останнього кримінальної справи не надавалась,

а позивач про це
доказів не надав. Таким чином.  Законних
підстав для задоволення вимог позивача про зобов'язання посадових осіб
відповідача направити повідомлення в засоби масової інформації,  в орган місцевого самоврядування та за місцем
колишньої роботи про припинення у відношенні ОСОБА_1 кримінального
переслідування на підставах,  що
реабілітують,  у зв'язку з відсутністю
подій інкримінованих злочинів - не має. Тому просила задовольнити уточнений позов
частково,  задовольнити в частині
відшкодування моральної шкоди в розмірі 18 900, 00 грн.,  у задоволенні решти позовних вимог просила -
відмовити.

В
судовому засіданні представник третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: прокуратура
Донецької області,  ОСОБА_9,  діюча за дорученням від 26 березня 2007 року
(а.с.  277 тому справи № 2) уточнені
позовні вимоги визнала частково та пояснила,
що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з держави в особі
Державного казначейства України про стягнення з Державного казначейства України
197059, 00 грн. матеріальної шкоди і 28500000, 00 грн. моральної шкоди. Позовні
вимоги ОСОБА_1 прокуратура Донецької області,
як третя особа у справі,  визнає
частково з наступних підстав. Дійсно,
постановою слідчого СВ Макіївського МУ УМВС України в Донецькій області
від 07 травня 2001 року за фактом крадіжки труб,

Прокуратура
Донецької області залучена до участі у справі в якості третьої особи та
визнає,  що в період з 20.07.01 по 31.05.02
ОСОБА_1 незаконно неодноразово притягався прокуратурою міста Макіївки до
кримінальної відповідальності.

Постановами
слідчих прокуратури м.  Макіївки від
20.07.01,  22.08.01,  31.05.02 стосовно ОСОБА_1 порушено 3
кримінальні справи,  за якими пред'явлено
обвинувачення 26.07.01,  03.09.01,  03.06.02 за скоєння злочинів,  передбачених
ст.  ст. 168 ч.3,  84 ч.3,
191 ч. ч. 2,  3,  4,
5,  368 ч.ч.1,  2,  27
ч.3,  366 ч.1 КК України. 24.12.04 постановою
слідчого прокуратури м.  Макіївки
кримінальна справа стосовно ОСОБА_1 закрита за
ст. 6 пі КПК України,  а після її
скасування прокуратурою області 21.02.05 слідчим прокуратури м.  Макіївки винесена постанова про закриття
кримінальної справи стосовно ОСОБА_1 за
ст. 6 п.2 КПК України за відсутністю в його діях складу злочину.
Вважає,  що підлягають задоволенню
позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення моральної шкоди,  спричиненої незаконним притягненням його до
кримінальної відповідальності,  але в
розмірах і порядку,  передбаченому діючим
законодавством.  Згідно зі  ст.
ст.  1167,  1176 ЦК України шкода,  спричинена фізичній особі в результаті її
незаконного притягнення до кримінальної відповідальності,  відшкодовується державою в повному обсязі
незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання,  досудового слідства,  прокуратури або суду. Відповідно до  ст. 4 Закону України "Про порядок
відшкодування шкоди,  завданої
громадянинові незаконними діями органів дізнання,  попереднього слідства,  прокуратури і суду" відшкодування шкоди
внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності провадиться
за рахунок коштів державного бюджету. Для здійснення програм та заходів,  які проводяться за рахунок коштів
бюджету,  згідно зі  ст. 21 Бюджетного Кодексу України,  бюджетні асигнування надаються розпорядникам
бюджетних коштів. Розпорядником бюджетних коштів є Кабінет Міністрів
України,  а відповідно до п.8  ст. 51 Бюджетного Кодексу України платежі за
дорученням розпорядників бюджетних коштів здійснює Державне казначейство
України. На підставі викладеного,  вважаю
законними вимоги позивача про стягнення моральної шкоди з держави в особі
Державного казначейства України,  але
розмір цієї шкоди,  яка підлягає
відшкодуванню,  має бути визначеним з
урахуванням обставин справи. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного
Суду України "Про судову практику у справах по

відшкодуванню
моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.95, із змінами та

доповненнями,  розмір відшкодування моральної шкоди суд
визначає залежно від

характеру
та обсягу страждань (фізичних,
душевних,  психічних,  тощо),
яких зазнав

позивач,  характеру немайнових втрат (їх
тривалість,  можливості відновлення,  тощо) та з

урахуванням
інших обставин. Зокрема,  враховується
стан здоров'я потерпілого,

тяжкість
вимушених змін його життєвих і виробничих стосунків,  ступень зниження

престижу,  ділової репутації. При цьому,  суд повинен виходити із засад розумності,

виваженості
та справедливості. Крім того,  як
передбачено ч.3  ст. 17 Закону та п.17

Положення,  відшкодування моральної шкоди за час
незаконного перебування під

слідством
чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального

розміру
заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.  Згідно зі

ст. 82 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2007 рік" розмір мінімальної

заробітної
плати на час розгляду справи в суді становить 420 грн. Позивач знаходився

під
слідством протягом 45 місяців: з 07.05.01 по 21.02.05,  тобто з урахуванням

мінімального
розміру зарплати розмір відшкодування моральної шкоди повинен

складати
не менше 18900 грн. Вважає,  що позивачем
в суді доведено спричинення йому

моральної
шкоди. Він переніс моральні страждання у зв'язку з перебуванням під

слідством.  Постраждала його репутація як професіонала та
людини,  погіршився стан

здоров'я.
З урахуванням позовних вимог,  характеру
діянь,  якими позивачу заподіяна

шкода,  наявність душевного болю,  порушення спокою,  честі,
гідності,  а також терміну,

протягом
якого тривало провадження у кримінальній справі,  вважає,
що відшкодування

у
розмірі 35 тис.  грн. буде адекватним
нанесеній моральній шкоді. Що стосується

позовних
вимог ОСОБА_1 про стягнення 197059 грн. матеріальної шкоди,  то

вважаю
ці позовні вимоги недоведеними і тому вони не підлягають задоволенню з

наступних
підстав. Позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення матеріальної шкоди

складаються
з втраченого заробітку у розмірі 157126 грн.,
судових витрату розмірі 1085

грн.,  відшкодування прожиткового мінімуму у розмірі
21348 грн.,  а також 17500 грн.,

які
Наталухою В.К. позичені у громадян за договорами позики. Відповідно до п.3  ст. 3

Закону   України            "Про   порядок
відшкодування   шкоди,    завданої
громадянинові

незаконними
діями органів дізнання,  попереднього
слідства,  прокуратури і суду",  у наведених в
ст.  1 цього Закону випадках,  зокрема в разі незаконного притягнення як
обвинуваченого,  громадянинові
відшкодовується заробіток та інші грошові доходи,  які він втратив внаслідок незаконних дій.
Згідно зі  ст. 4 Закону,  розмір сум,
які передбачені пі  ст. 3 цього
Закону і підлягають відшкодуванню,
визначається з врахуванням заробітку,
неодержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади),  за час відбування кримінального покарання чи
виправних робіт,  як адміністративного
стягнення. В позові ОСОБА_1 просить стягнути втрату заробітної плати за період
звільнення з роботи з 22.05.01 у розмірі 157126 грн. з урахуванням упущеної
вигоди,  коефіцієнту інфляції та
щорічного коефіцієнту росту заробітної плати. Наказом УДЖКГ Макіївської міської
ради №43-ок від 22.05.01 начальник ДКП ЖЕО Гірницького району м.  Макіївки ОСОБА_1 звільнений з роботи за
згодою сторін 22.05.01,  розірвавши
контракт за п.1  ст. 36 КЗпП України і
п.6.2 контракту №5 від 31.01.97 на підставі його заяви від 08.05.01. Будь-яких
доказів,  які б вказували на те,  що звільнення позивача з роботи було
пов'язане з поданням слідчих органів міліції або прокуратури,  які розслідували кримінальну справу відносно
нього,  суду не надано. За таких
обставин,  немає підстав для застосування
Закону про відшкодування шкоди і задоволення позовних вимог в цій частині,  оскільки відсутній зв'язок між незаконними
діями органів слідства та завданою шкодою. Вважаючи своє звільнення порушенням
трудових прав,  позивач не був
позбавлений можливості на звернення до суду із позовом

про поновлення
на роботі на загальних підставах.  ст.  3 Закону
України "Про порядок відшкодування шкоди,
завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання,  досудового слідства,  прокуратури і суду" передбачено
відшкодування судових витрат та інших витрат,
сплачених громадянином,  до яких
можуть відноситися транспортні витрати й інші витрати в ході слідства. При
цьому позивачем належним чином не підтверджені витрати у вигляді використання
автотранспорту на суму 1085, 08 грн.,  у
зв'язку з чим вимоги позовної заяви в цій частині не підлягають задоволенню.
Статтею 3 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди,  завданої громадянинові незаконними діями
органів дізнання,  досудового
слідства,  прокуратури і суду"
зазначено вичерпний перелік підстав для відшкодування матеріальної шкоди. До
матеріальної шкоди не відносяться суми прожиткового мінімуму і кошти за
договорами позики. Таким чином позовні вимоги ОСОБА_1 щодо відшкодування
коштів,  які він позичив у громадян
ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4,  а також суми прожиткового мінімуму у розмірі
21348 грн. є необгрунтованими та задоволенню не підлягають. Стосовно вимог
ОСОБА_1 щодо зобов'язання відповідачів надати у засобах масової інформації,  органу місцевого самоврядування і за останнім
місцем роботи позивача повідомлення про закриття стосовно нього кримінальної
справи,  то вказані вимоги є
безпідставними тому,  що у вказаних
органах та за місцем роботи позивача Макіївським МУ УМВС України в Донецькій
області,  прокуратурою м.  Макіївки,
прокуратурою Донецької області не надавалася інформація про порушення
стосовно ОСОБА_1 кримінальної справи. Враховуючи викладене,  позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині
задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,  просила задовольнити уточнений позов частково,  задовольнити в частині відшкодування
моральної шкоди не більше ніж в розмірі 35 000, 00 грн.,  в останній частині уточнені позовні вимоги
залишити без задоволення.

Судом
установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно
статей 5,  6 Конвенції про захист прав
людини та основних свобод (Рим,
4.ХІ.1950) - 1. Кожен має право на свободу та особисту недоторканність.
Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури,  встановленої законом,  і в таких випадках,  як: а) законне ув'язнення особи після її
засудження компетентним судом; b) законний арешт або затримання особи за невиконання
законної вимоги суду або для забезпечення виконання будь-якого обов'язку,  передбаченого законом; с) законний арешт або
затримання особи,  здійснені з метою
припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі
обгрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави
вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після
його вчинення; d)
затримання неповнолітнього на підставі законного рішення з метою
застосування наглядових заходів виховного характеру або законне затримання
неповнолітнього з метою припровадження його до встановленого законом
компетентного органу; е) законне затримання осіб для запобігання поширенню
інфекційних захворювань,  законне
затримання психічнохворих,  алкоголіків
або наркоманів чи бродяг; f)
законний арешт або затримання особи,
здійснені з метою запобігання її незаконному в'їзду в країну,  чи особи,
щодо якої вживаються заходи з метою депортації або екстрадиції. 2.
Кожного заарештованого має бути негайно поінформовано зрозумілою для нього
мовою про підстави його арешту і про будь-яке обвинувачення проти нього. 3.
Кожен,  кого заарештовано або затримано
згідно з положеннями підпункту с пункту 1 цієї статті,  має негайно постати перед суддею чи іншою
службовою особою,  якій закон надає право
здійснювати судову владу,  і має право на
судовий розгляд упродовж розумного строку або на звільнення до початку судового
розгляду. Таке звільнення може бути обумовлене

гарантіями явки
в судове засідання. 4. Кожен,  кого
позбавлено свободи внаслідок арешту або затримання,  має право на судовий розгляд,  при якому суд без зволікання встановлює
законність затримання і приймає рішення про звільнення,  якщо затримання є незаконним.  5. Кожен,
хто є потерпілим від арешту або затримання на порушення положень цієї
статті,  має захищене позовом право на
відшкодування.

1. Кожен
при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків або при
встановленні обгрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення,  висунутого проти нього,  має право на справедливий і відкритий розгляд
упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом,  встановленим законом.  Судове рішення проголошується публічно,  але преса і публіка можуть не допускатися в
зал засідань протягом усього судового розгляду або якоїсь його частини в
інтересах збереження моралі,  громадського
порядку або національної безпеки в демократичному суспільстві,  якщо того вимагають інтереси неповнолітніх
або захист приватного життя сторін чи в разі крайньої необхідності,  якщо,
на думку суду,  в особливих
випадках публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя. 2.
Кожен,  кого обвинувачено у вчиненні кримінального
правопорушення вважається невинуватим доти,
доки його вину не буде доведено згідно із законом.  3. Кожен,
кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення,  має щонайменше такі права: а) бути негайно і
детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину
обвинувачення проти нього; b) мати достатньо часу й можливостей для підготовки свого
захисту; с) захищати себе особисто чи використовувати правову допомогу
захисника,  обраного на власний
розсуд,  або - якщо він не має достатніх
коштів для оплати правової допомоги захисника- одержувати таку допомогу
безоплатно,  якщо цього вимагають
інтереси правосуддя; d)
допитувати свідків обвинувачення або вимагати їхнього допиту,  а також вимагати виклику і допиту свідків
захисту на тих самих умовах,  що й
свідків обвинувачення; e) якщо він не розуміє мову,  яка використовується у суді,  або не розмовляє нею,  - отримувати безоплатну допомогу перекладача.

Згідно
статей 23,  1176 Цивільного Кодексу
України - особа має право на відшкодування моральної шкоди,  завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях,  яких фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях,  яких фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї самої,
членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях,  яких фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної
особи,  а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи. (Пункт 4 частини другої статті 23 в редакції
Закону N 3261-IV
(3261-15) від 22.12.2005) 3. Моральна шкода відшкодовується грішми,  іншим майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення,  глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації,  ступеня вини особи,  яка завдала моральної шкоди,  якщо вина є підставою для відшкодування,  а також з урахуванням інших обставин,  які мають істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. 4.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди,  яка підлягає відшкодуванню,  та не пов'язана з розміром цього
відшкодування. 5. Моральна шкода відшкодовується одноразово,  якщо інше не встановлено договором або
законом.

Шкода,  завдана фізичній особі внаслідок її
незаконного засудження,  незаконного
притягнення до кримінальної відповідальності,
незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або
підписки про невиїзд,  незаконного

затримання,  незаконного накладення адміністративного
стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт,
відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і
службових осіб органу дізнання,
попереднього (досудового) слідства,
прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди,  завданої фізичній особі незаконними діями
органів дізнання,  досудового слідства,  прокуратури або суду,  виникає у випадках,  передбачених законом.  Якщо кримінальну справу закрито на підставі
закону про амністію або акта про помилування,
право на відшкодування шкоди не виникає. Фізична особа,  яка у процесі дізнання,  попереднього (досудового) слідства або
судового розгляду шляхом самообмови перешкоджала з'ясуванню істини і цим
сприяла незаконному засудженню,
незаконному притягненню до кримінальної відповідальності,  незаконному застосуванню як запобіжного
заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд,  незаконному затриманню,  незаконному накладенню адміністративного
стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт,
не має права на відшкодування шкоди. Шкода,  завдана фізичній або юридичній особі
внаслідок постановления судом
незаконного рішення в цивільній справі,
відшкодовується державою в повному обсязі в разі встановлення в діях
судді (суддів),  які вплинули на постановления незаконного
рішення,  складу злочину за обвинувальним
вироком суду,  що набрав законної сили. Шкода,  завдана фізичній або юридичній особі
внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу
дізнання,  попереднього (досудового)
слідства,  прокуратури або суду,  відшкодовується на загальних підставах.
Порядок відшкодування шкоди,  завданої
незаконними рішеннями,  діями чи
бездіяльністю органу дізнання,
попереднього (досудового) слідства,
прокуратури або суду,
встановлюється законом.

Згідно  ст. 3 Закону України «Про порядок
відшкодування шкоди,  завданої
громадянинові незаконними діями органів дізнання,  досудового слідства,  прокуратури і суду» - громадянинові
відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи,  які він втратив внаслідок незаконних дій; 2)
майно (в тому числі гроші,  грошові
вклади і відсотки по них,  цінні папери
та відсотки по них,  частка у статутному
фонді господарського товариства,
учасником якого був громадянин,
та прибуток,  який він не отримав
відповідно до цієї частки,  інші
цінності),  конфісковане або звернене в
доход держави судом,  вилучене органами
дізнання чи досудового слідства,
органами,  які здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,  а також
майно,  на яке накладено арешт; 3)
штрафи,  стягнуті на виконання вироку
суду,  судові витрати та інші
витрати,  сплачені громадянином; 4)
суми,  сплачені громадянином у зв'язку з
поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода.

Згідно
Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» - під моральною шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань,  або інших негативних явищ,  заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного
законодавства моральна шкода може полягати,
зокрема: у приниженні честі,
гідності,  престижу або ділової
репутації,  моральних переживаннях у
зв'язку з ушкодженням здоров'я,  у
порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної),  прав,
наданих споживачам,  інших цивільних
прав,  у зв'язку з незаконним
перебуванням під слідством і судом,  у
порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного
громадського життя,  порушенні стосунків
з оточуючими людьми,  при настанні інших
негативних наслідків.

Відповідно
до  ст. 13 Закону України "Про
порядок відшкодування шкоди,  завданої
громадянинові незаконними діями органів дізнання,  попереднього слідства,

прокуратури і
суду" (266/94-вр) питання про відшкодування моральної шкоди у зазначених
випадках та її розмір вирішується за заявою громадянина ухвалою суду першої
інстанції,  який розглядав кримінальну
справу або якому вона мала бути підсудна. Розмір моральної шкоди в цих випадках
визначається з урахуванням обставин справи,
але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом
він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць
перебування під слідством або судом.
Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок
коштів державного бюджету,  незалежно від
вини посадових осіб органів дізнання,
попереднього слідства,
прокуратури і суду.

Відповідно
до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди
підлягають: наявність такої шкоди,
протиправність діяння її заподіювача,
наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням
заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд,  зокрема,
повинен з'ясувати,  чим
підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або
втрат немайнового характеру,  за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні,  в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній
формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому
виходить,  а також інші обставини,  що мають значення для вирішення спору. (Абзац
пункту 5 в редакції Постанови Пленуму Верховного суду N 5 від 25.05.2001)

Відповідно
до  ст.
ст.  33,  76 Закону України «Про державний бюджет
України на 2007 рік» відшкодування шкоди,
завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання,  досудового слідства,  прокуратури,
а також судів,  у 2007 році здійснюється
за вимогою органів Державної виконавчо служби України в межах бюджетних
призначень,  затверджених у Державному
бюджеті України на цю мету. Розмір мінімальної заробітної плати з 01 квітня
2007 року - 420, 00 грн./міс.

Відповідно
до положень ч.4  ст. 32 Конституції
України кожен має право вимагати в судовому порядку спростування недостовірної
інформації,  що порочить честь і гідність
членів його сім'ї.

Згідно з
п. 4 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 28.09.90 «Про застосування судами
законодавства,  що регулює захист
честі,  гідності і ділової репутації
громадян та організацій» - у порядку цивільного судочинства не можуть
розглядатися позови про спростування відомостей,  які містяться у вироках та інших судових
рішеннях,  а також у

постановах
слідчих та інших відповідних органів,
для оскарження яких законом встановлено інший порядок. (Пункт 4 в
редакції Постанови Пленуму Верховного Суду України N 14 від 25.12.96)

Матеріалами
справи встановлено,  що згідно постанови
про закриття кримінальної справи від 24 грудня 2004 року слідчим по ВВС прокуратури
міста Макіївка кримінальну справу за обвинуваченням позивача ОСОБА_1,  ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,  за  ст.   ст.  191 ч.
5,  368 ч. 2,  27 ч.3 - 366 ч. 1,  27 ч.3 - 366 ч. 1 КК України виробництво
закрито в зв'язку з відсутністю подій вказаних злочинів. Запобіжний захід
ОСОБА_1 у вигляді підписки про невиїзд скасовано. Речові докази по справі
повернути законному володільцю. Про прийняте рішення повідомити зацікавлених
осіб. Копію постанови направити прокурору м.
Макіївки (том № 1 а.с.
25-33,  222-226,  239-242).

Згідно
довідки про суму заробітної плати для призначення пенсій,  яка видана позивачу ОСОБА_1 в тому,  що його заробітна плата,  яка враховується при нарахуванні пенсії,  склала двадцять шість тисяч сімсот шістдесят
дев'ять гривен 12 копійок,  в довідку не
включені виплати одноразового характеру: особистий рахунок №

951 (том № 1 а.с.
34).

Згідно
розписки позивач ОСОБА_1
отримав в Гірницькому РВ ММУ вилучені оружжя 04 квітня 2005 року (том № 1
а.с.  35).

Згідно
повідомлення від 02 грудня 2005 року «Гефест» АЗС № 30 м.  Макіївка вартість 1 літра бензину А-95 -
складає 4, 00 грн. вартість 1 літра (том № 1 а.с.  79,
83),  (том № 2 а.с.  49).

Згідно
повідомлення відділу транспорту Макіївської міської ради Донецької області №
244 від 06 грудня 2005 року направлення від Гірницького суду до зупинки «55
квартал» складає 7, 0 км; від Гірницького суду до зупинки «магазин Космос»
(Ханженково) - 9, 7 км; від зупинки «55 квартал» до УВС міста - 6, 0 км; від
зупинки «магазин Космос (Ханженково) - до УВС міста - 13, 4 км (том № 1
а.с.  80, 85),  (том № 2 а.с.
50).

Вартість
послуг юридичної фірми - ЧП ОСОБА_10 по набору,
розпечаткі та ксерокопіюванню текстів складає: набір 1 аркуша тексту
складає 3, 00 грн.; роз печатка 1 аркуша тексту складає - 1, 00 грн.;
ксерокопіювання 1 аркуша тексту,  формату
А 4 складає 0, 15 грн. (том № 1 а.с.
81,  84).

З
довідки про заробіток для обчислення пенсії № 180 від 25 листопада 2005
року,  яка видана позивачу ОСОБА_1,  вбачається що заробіток позивача,  який нараховується при обчисленні
пенсії,  склав 33817, 82 грн. У довідку
не включені виплати одноразового характеру,
не обумовлені діючою системою оплатою праці,  перелік яких затверджується Кабінетом
Міністрів України. Довідка видана на підставі особових рахунків за 1996-2001
роки. В зв'язку з реорганізацією ДКП ЖЕО Гірницького району особисті рахунки
робочих передані в КП «Центральне» (том № 1 а.с.  82,
247),  (том № 2 а.с.  48).

Згідно
наказу № 49 від 07 серпня 1990 року по управлінню Житлового Господарства
Макіївського міського виконкому - позивача - ОСОБА_1 прийнято на роботу з 08
серпня 1990 року начальником ЖЕО Гірницького району с п/о
«Макіїввугілля» шахти ім. . Поченкова по узгодженню між керівниками підприємств
з окладом згідно штатному розпису. Підстава: заява т. ОСОБА_1 від 07.08.1990 р.
(том № 1 а.с.  114).

З заяви
на ім'я начальника УЖКХ м.  Макіївки від
начальника ЖЕО Гірницького району ОСОБА_1 (позивача по справі) від 08 травня
2001 року вбачається,  що він просить
його звільнити по узгодженню сторін з 22 травня 2005 року (том № 1 а.с.  115).

З наказу
№ 43-ок від 22 травня 2001 року «Про звільнення» - позивача ОСОБА_1,  начальника ДКП ЖЕО Гірницького району,  звільнено по узгодженню сторін 22 травня 2001
року,  розірвавши контракт згідно з п.
1  ст.
36 КЗпП України та підпункту 6.2. Контракту № 5 від 31 січня 1997
року,  підстава,  заява ОСОБА_1 від 08 травня 2001 року. Тимчасово
виконання обов'язків начальника ДКП ЖЕО Гірницького району покладено на
головного інженера Короткову Світлану Петрівну (том № 1 а.с.  116),
про що також свідчить довідка (том № 2 а.с.  79).

Постановою
СВ Макіївського МУ УМВС України в Донецькій області від 07 травня 2001 року №
22-3662 порушено кримінальну справу та прийнято до свого провадження за
ознаками злочину,  передбаченого статтею
84 ч.3 КК України (в редакції 1960 року) (том № 1 а.с.  117).

Постановою
про застосування запобіжного заходу від 08 травня 2001 року -запобіжним заходом
ухилення від слідства та суду ОСОБА_1 (позивачу по справі) застосовано підписку
про невиїзд,  про що оголосити
обвинуваченому під розписку у дійсній постанові (том № 1 а.с.  118-119).

Згідно
протоколу № 3  від  10 липня 2001
року о 18.30 годині слідчим СВ

Макіївського
МУ УМВС України в Донецькій області 10 липня 2001 року о 18.30 годині згідно зі
ст. . 115 КПК України затримано за підозрою в скоєнні злочину позивача
ОСОБА_1,  (том № 1 а.с.  120).

З
повідомлення слідчого СВ Макіївського МУ УМВС України Донецькій області
капітана міліції на ім'я прокурора міста Макіївки від 11 липня 2001 року
вбачається,  що підставами для затримання
позивача є факти того,  що очевидці прямо
вказали на те,  що ОСОБА_1 скоїв злочин,  данні про те,
що за місцем реєстрації а місцем мешкання постійно не проживає для
заборони попитки уклонитися від слідства та суду,  попереджено восприпятствованню установленню
істини в кримінальній справі і продовженню злочинної діяльністю,  для забезпечення виконання процесуальних
рішень. Затриманий позивач ОСОБА_1,
утримується в ІТУ м.  Макіївки
(том № 1 а.с.  121).

З
поданням звернувся слідчий СВ Макіївського МУ УМВС України Донецької області до
суду,  яке затверджено прокурором міста
Макіївки від 13 липня 2001 року про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття
під варту позивачу по справі - ОСОБА_1 (том №1 а.с.  122-124).

Постановою
від 13 липня 2001 року - Гірницький районний суд м.  Макіївки відмовив в обранні запобіжного
заходу у вигляді утримання під вартою позивачу по справі - ОСОБА_1 - відмовлено
(а.с.  125). Та обрано одразу ж позивачу
запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд (том № 1 а.с.  126).

Згідно
протоколу № 3 від 23 липня 2001 року о 13.66 годині слідчим СВ Макіївського МУ
УМВС України в Донецькій області 23 липня 2001 року згідно зі  ст. . 115 КПК України затримано за підозрою в
скоєнні злочину позивача ОСОБА_1 (том № 1 а.с.
127).

З
повідомлення слідчого СВ Макіївського МУ УМВС України Донецькій області
капітана міліції на ім'я прокурора міста Макіївки від - липня 2001 року
вбачається,  що підставами для затримання
позивача є порушення 20 липня 2001 року додаткового епізоду по скоєнню
Наталухою В.К. злочину,  передбаченого  ст. . 84 ч.3 КК України та факти
того,  що очевидці прямо вказали на
те,  що ОСОБА_1 скоїв злочин,  данні про те,
що Наталуха скоює перепони проведенню слідчих дій та для попередження
заборони установленню істини по справі і припиненню продовженню злочинної
діяльності,  для забезпечення виконання
процесуальних рішень (том № 1 а.с.  128).

26 липня
2001 року з поданням до суду вийшов слідчий по ВВС прокуратури м.
Макіївки,  яке затверджено
прокурором м.  Макіївки про обрання
запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою ОСОБА_1 (том № 1 а.с.  129-131).

Постановою
від 26 липня 2001 року - Гірницький районний суд м.  Макіївки відмовив в обранні запобіжного
заходу у вигляді утримання під вартою позивачу по справі - ОСОБА_1 -
відмовлено. Та обрано одразу ж позивачу запобіжний захід у вигляді підписки про
невиїзд (том № 1 а.с.  132-133, 134).

На
вказану постанову Гірницького районного суду м.
Макіївки від 26 липня 2001 року була подана 30 липня 2001 року
прокурором міста Макіївки апеляція в Донецькій апеляційний суд (том № 1 а.с.  135-137).

Ухвалою
Донецького апеляційного суду від 2001 року - апеляцію прокурора м.  Макіївки залишено без задоволення. Постанову
суду Гірницького районного суду м.
Макіївки від 26 липня 2001 року про відмову у обранні міри запобіжного
заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_1 - залишено без зміни (том № 1
а.с.  138).

18
травня 2001 року СВ Макіївського МУ УМВС України в Донецькій області

відносно
Наталухи В.К,  порушено кримінальну
справу № 22-3662/2 за ознаками злочину,
передбаченого  ст. . 86-1 ч.3 КК України (в редакції
1960 року). В той же день кримінальні справи 22-3662 та 22-3662/2 об'єднанні в
одне провадження (том № 1 а.с.  139).

19         липня 2001 року СВ
Макіївського МУ УМВС України в Донецькій області

відносно ОСОБА_1 порушено кримінальну справу № 22-3662/3 за  ст. . 84 ч.3 КК

України (в редакції 1960 року) (том № 1 а.с.  140-141).

20          липня 2001 року
прокуратурою м.  Макіївки відносно
ОСОБА_1 за

фактом отримання хабару в особливо великих розмірах,  порушено кримінальну справу

№ 22-3662/4 за  ст. . 168 ч.3 КК України (в редакції 1960
року) (том № 1 а.с.  142).

22
серпня 2001 року прокуратурою м.
Макіївки відносно ОСОБА_1 за фактом порушено кримінальну справу №
22-3662/5 за  ст. . 84 ч.3 КК України (в редакції 1960
року). В той же день кримінальні справи об'єднані в одне провадження (том № 1
а.с.  143-144).

31
травня 2002 року відносно ОСОБА_1 порушено кримінальну справу 22-3662/7 за  ст. . 27 ч.3Ю 366 ч. 1 КК України,  яке поєднано з кримінальною справою №
22-3662.

31
травня 2002 року відносно ОСОБА_1 порушено кримінальну справу № 22-3662/8 за  ст. . 27 ч.3,  366 ч. 1 КК України,  яке об'єднано з кримінальною справою №
22-3662.

31
травня 2002 року відносно ОСОБА_1 порушено кримінальну справу № 22-3662/9
за  ст.
27 ч.3,  366 ч. 1 КК України,  яке поєднано з кримінальною справою №
22-3662.

31
травня 2002 року дії Наталухи в частині скоєння ним в період часу 1996-2001
роки,  перекваліфіковані за  ст. . 191 ч. 4,  191 ч.4,
191 ч.3,  191 ч.3 КК України
на  ст. . 191 ч. 5 КК України (том № 1
а.с.  145,  146-153),
про що ОСОБА_1 пред'явлено обвинувачення 03 червня 2002 року та
постановою слідчого прокуратури міста Макіївки від 03 червня 2002 року
притягнуто ОСОБА_1 у якості обвинуваченого (том № 1 а.с.  154-167).

03
червня 2002 року обрано підписку про невиїзд обвинуваченого ОСОБА_1 (том № 1
а.с.  168).

Постановою
Гірницький районний суд м.  Макіївки від
13 серпня 2004 року відмовлено в задоволенні клопотання прокурора - державного
обвинувача,  який підтримував
обвинувачення в суді Мазурика
О.В.,  про повернення
кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_1 за  ст.
ст.  191 ч. 5,  368 ч. 2,
27 ч.3 - 366 ч. 1 КК України на додаткове розслідування. Запобіжний
захід ОСОБА_1 у вигляді підписки про невиїзд залишено без зміни,  продовжуя по справі судове слідство (том № 1
а.с.  171).

07
вересня 2004 року прокуратура міста Макіївки Донецької області вийшла з
клопотанням до гірницького районного суду міста Макіївки про повернення справи
на додаткове розслідування (том № 1 а.с.
172-174).

17
вересня 2004 року Гірницький районний суд м.  Макіївки - відмовлено в задоволенні клопотання
прокурора державного обвинувача,  який
підтримує обвинувачення в суді Мазурика
О.В. про повернення кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_1 за  ст.
ст.  191 ч. 5,  368 ч. 2,
27 ч.3 - 366 ч. 1 КК України на додаткове розслідування (том № 1
а.с.  175-176).

19
жовтня 2004 року прокуратура міста Макіївки Донецької області вийшла з
клопотанням до Гірницького районного суду м.
Макіївки про повернення кримінальної справи відносно позивача на
виробництво додаткового розслідування (том № 1 а.с.  177-

178).

25
жовтня 2004 року Гірницький районний суд м.
Макіївки - повернув кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1 за  ст. . 191 ч. 5,  368 ч.2,
27 ч. 3-366 КК України на додаткове розслідування прокурору міста
Макіївки за мотивами неповноти та неправильності досудового слідства.
Запобіжний захід ОСОБА_1 у вигляді підписки про невиїзд - залишено без зміни
(том № 1 а.с.  179-182).

Постановою
слідчого накладено арешт на майно позивача та описано майно,  проведено обшук,  про що складено протоколи обшуку (том № 1
а.с.  183-185-189).

Постановою
Центрально-Міського районного суду міста Макіївки Донецької області - провести
обшук позивача - ОСОБА_1,  про що
складено протокол обшуку (том № 1 а.с.
190, 191-192).

Згідно
висновку,  який затверджено в.о.
начальника Макіївського МУ УМВС України в Донецькій області 14 липня 2001 року
- службове розслідування проведене,  за
грубе порушення службової дисципліни начальника ІТУ капітана міліції Малютина
Г.В. притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Копію висновку службового
розслідування направити прокурору міста Макіївки (том № 1 а.с.  193-194).

Згідно
повідомлення начальника ІТТ капітана міліції Малютина Г.В. повідомлено адвоката ЮК Гірницького
району м.  Макіївки ОСОБА_2 про те,  що на підставі наказу 3/6 п. 6.1.4 ОСОБА_1 за
станом здоров'я не може утримуватися в умовах ІТТ та СІЗО (том № 1 а.с.  195).

Згідно
рапорту на ім'я начальника Макіївського МУ УМВС України докладено,  що зроблено в ході оперативно-слідчих меропріятий
(том № 1 а.с.  196).

27
березня 2001 року начальник Макіївського МУ УМВС України Донецькій області
просив позивача по справі - начальника ЖЕО Гірницького району м.  Макіївки ОСОБА_1 в зв'язку з виробництвом по
оперативно-розшуковій справі - надати документи (а.с.  197).

Згідно
повідомлення начальника Макіївського МУ УМВС України в Донецькій області на
ім'я начальника СВ Макіївського МУ УМВС України в Донецькій області
встановлено,  що ОСОБА_1 має намір
скритися від слідства та суду (том № 1 а.с.
198).

Обвинувальний
висновок по кримінальній справі № 22-3663 за обвинувачення ОСОБА_1 за  ст.
ст.  191 ч. 5,  368 ч. 2,
27 ч.3 -366 ч. 1,  27 ч.3 -366 ч.
1,  27 ч.3 - 366 ч. 1 КК України -
затверджено прокурором міста Макіївки 18 червня 2002 року (том № 1 а.с.  199-221).

Згідно
розписки 19 вересня 2004 року позивач ОСОБА_1 взяв у борг у ОСОБА_4 - 8 000, 00 грн.
Зобов'язався повернути частками до кінця 2006 року (том № 1 а.с.  227).

Згідно
розписки ОСОБА_1 взяв у борг у ОСОБА_3
дев'ять тисяч п'ятсот грн. Зобов'язався повернути по першій вимозі 05
квітня 2003 року (том № 1 а.с.  228).

24 липня
2001 року о 14.30 годині черговим лікарем прийомного відділення зроблено огляд
ОСОБА_1,  1949 року народження - даних за
остру патологію на момент огляду нема,  в
екстреній госпіталізації не нуждається,
нуждається в лікуванні в плановому порядку (том № 1 а.с.  229-230,
231-232). Також був оглянутий позивач лікарем - коордіоологом та надано
ряд рекомендацій.

Згідно
повідомлення Міської лікарні № 1 м.
Макіївки - ОСОБА_1 поступив лікарню з діагнозом ІБС,  прогресируюча стенокардія,  супутній діагноз сахарний діабет другого типу
(том № 1 а.с.  233).

Згідно
повідомлення Макіївської міської лікарні № 7 - ОСОБА_1 звернувся

на прийом до
ендокринолога 16 липня 2001 року зі скаргами на сухість в роті,  спрагу,
слабкість,  поліурію (цукор в
крові від 16 липня 2001 року - 11, 2 в мочі - 3%). Зі слів хворого сахарним діабетом
хворіє десь 8 років,  за ним проводився
нагляд та він лікувався в умовах Макіївського ендокринного диспансеру. При
огляді діагнозований: сахарний діабет середньої тяжкості 2 типу (інсулино
незалежний) декомпенсація. За станом здоров'я було продовжено стаціонарне
лікування в умовах ендокринного відділення від чого хворий утримався за
сімейними обставинами та просив провести лікування амбулаторно. Лікування
провадилося амбулаторно: був на прийомі у ендокринолога 18 липня та 20 липня
2001 року (був направлений на консультацію до кардіолога). На фоні проводи мого
лікування стан хворого декілька поліпшилося: ... Лікування продовжено
амбулаторно (том № 1 а.с.  234).

Згідно
виписки з історії хвороби ОСОБА_1 міської лікарні № 1 явка поліклініку 20
червня 2001 року (том № 1 а.с.  235).

Згідно
виписок з історій хвороб ОСОБА_1,
1949року народження з діагнозом ІБС,
нестабільна стенокардія з 05 травня по 13 червня 1998 року ,  стабільна стенокардія,  напряжений ФК (два),  атеросклеротичний кардіосклероз,  Н-1. Гипертонична хворобаЗ. Сахарний
діабет,  тип 2,  легка форма,
компенсація,  ожиріння 4 ступеня -
призначалося лікування та призначені рекомендації (том № 1 а.с.  236, 237, 238).

Згідно
паспортних даних батьків позивача: ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2 народження,  -
зареєстрована в АДРЕСА_1 та є хворою людиною та за станом здоров'я потребує
стороннього нагляду (том № 1 а.с.  243-244,  246); ОСОБА_5,  ІНФОРМАЦІЯ_3народження,  - інвалід першої групи безстроково (том № 1
а.с.  245,  246),
(том № 2 а.с. 58-59).

Згідно
виписок з амбулаторної карти хворого ОСОБА_1 від 01 червня 2006 року - хворий
ОСОБА_1,  1949 року народження надглядається
Макіївською міською лікарнею № 7 з 1995 року,
коли у хворого виявлені ІБС,
стенокардія,  напруга ФК 2,  атеросклеротичний атеросклероз 2,  гіпертонічна хвороба 2 стадії. Хворий
лікувався та обстежував ся в МРКО міської лікарні № 1. Стан хворого погіршився
в 2001 році,  коли хворий був
госпіталізовано в МРКО після струсу,
потім в зв'язку порушення ритму (політонная екстрасистолія) хворий був
переведений в кардіологію. Потім хворий неодноразово звертався до приймальника
міської лікарні № 1,  а також до де
журного лікаря-кардіолога,  в зв'язку з
погіршенням стану здоров'я та нестабільного лікування стенокардії. З 2004 року
хворий лікувався в терапевтичному відділенні на денному стаціонарі Макіївській
міській лікарні № 7. Стан хворого був середньої тяжкості. ... З 2005 року у
хворого фіксується недостатність кровообігу 2 А ступеня,  а також части гіпертонічні кризи. У хворого
наростають цифри А/Д (до 200/100 та вище при кризах),  робочі цифри А/Д залишаються підвищеними
160/100-150/90. Хворий постійно отримує коштовну терапію ...В 2005 році у
хворого виявлено лімфолейкоз 1А ступеня,
що серйозно ускладнювало самопочуття хворого і його загальний стан.
Прогноз у хворого несприятливий,  (том №
2 а.с.  39),  про що свідчить клінічний аналіз крові (том №
2 а.с.  40).

З
повідомлення в.о. головного лікаря Макіївського ендокринологічного диспансеру
від 01 червня 2006 року - за період лікування у ендокринолога з 2004 року по
2006 рік цифри Сахару від 7, 2 ммоль/л до 12, 0 ммоль/в. На фоні назначених
раніше доз сахаропонижаючого лікування компенсація вуглеводного обміну не
наступала. Хід сахарного діабету стало більш тяжким,  появилися ускладнення сахарного діабету у
вигляді   діабитичної   полійнейропатиєю,    діабетосклеротичною   ангиопатиєю
нижніх

кінцівок. У
хворого зафіксовано постійні підвищені цифри Сахару в крові,  на кожному прийомі лікар збільшував дозу
сахаропонижаючої терапії Зараз вуглеводний обмін некомпенсований. Для повного
обстеження хворого з метою уточнення ступеня тяжкості сахарного діабету,  з метою компенсації вуглеводного обміну та
лікування діабетичних ускладнень,
необхідно пройти стаціонарне лікування в умовах МЕД. Дано направлення на
стаціонарне лікування на 05 червня 2006 року (том № 2 ас.  41).

Згідно
довідки по використанню автотранспорту,
в зв'язку з незаконним кримінальним переслідуванням по праві № 22-3662
складена згідно протоколів допитів та судових засідань вартість складає - 1400,
00 грн. (а.с.  51-53).

Згідно
свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу позивачу ОСОБА_1 належить ГАЗ
3110,  реєстраційний номер 59401 ЕВ (том
№ 2 а.с.  54) та має відповідно технічні
характеристики (том № 2 а.с.  56).

З
повідомлення ДАІ - згідно технічної характеристики автомобіля Форд скорпіо 1995
року випуску середній розхід палива (бензин марки АІ-95) складає 15 літрів на
100 км (том № 2 а.с.  55).

Згідно
паспортних даних позивача - ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1
народження,  уродженець міста
Макіївка Донецької області,
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (том № 2 а.с.  57).

Виписними
епікризами зафіксовано тяжкий стан здоров'я позивача,  який аналогічний вищенаведеним виписки з
історії хвороби позивача ОСОБА_1 (а.с. 60-63).

Відповідними
протоколами зафіксовані відповідні слідчі дії,
які провадилися з участю позивача ОСОБА_1 (том № 2 а.с.  64-74).

Згідно
вимоги відносно позивача ОСОБА_1 - останній по даним УОІ при УМВС України в
Донецькій області не має (том № 2 а.с.
75).

Згідно
виписки Макіївської міської лікарні № 4 з амбулаторної карти хворого ОСОБА_1
від 23 травня 2007 року № 414: хворий ОСОБА_1,  1949 року народження спостерігався міською
лікарнею № 7 з 1995 року,  коли у хворого
виявлені: ІБС,  стенокардія,  напруження ФК П,  атеросклеротичний атеросклероз П,  гіпертонічна хвороба П стадії. Хворий
лікувався та обстежував ся в МРКО міської лікарні № 1. Стан хворого погіршився
в 2001 році,  коли хворий був
госпіталізований в МРКО після струсу,  а
потім в зв'язку серйозного порушення ритму (политонная екстрасистолія) хворий
був переведений в кардіологічне відділення. Потім хворий неодноразово звертався
в приймальне відділення міської лікарні № 1,
а також до чергового лікаря-кардіологу,
в зв'язку погіршення стану здоров'я та нестабільного лікування
стенокардії. З 2004 року хворий лікувався в терапевтичному відділенні та
денному стаціонарі міської лікарні № 7. Стан хворого був середньої тяжкості.
Діагноз: ІБС,  стенокардія
напруження,  ФК П,  атеросклеротичний атеросклероз,  Е/систолічна аритмія,  Н2А. Гіпертонічна хвороба 2 ступеня,  медленно
прогресируючий хід з частими кризами сер. тяжкості. З 2005 року у
хворого фіксується недостатність кровообігу ПА ступеня,  а також части гіпертонічні кризи. У хворого
наростають цифри А/Д (до 200/100 і вище при кризах),  робочі кризи А/Д залишаються підвищеними
160/100-150/90. Хворий постійно отримує коштовну терапію... В 2005 році у
хворого виявлено хронічний лимфолейкоз 1А ступеня,  що серйозно ускладнювало самопочуття хворого
та його загальний стан. В червні 2006 року лікувався в терапевтичному
відділенні МЛ № 7 з діагнозом: ІБС.
Стенокардія напруження,  ФКП. Атеросклеротичний
кардіосклероз,  е/систолічна аритмія
НІ-ПА. Гипертонична хвороба П  ст.
.,  медленно-прогресируючий хід.     Хворий
постійно     консультувався     у
лікаря-ендокринолога     і     отримує

протіводіабетичне
лікування та постійно проти кризисне лікування: седативні препарати,  антикоагулянти,  мочегонні препарати,  сахаорзнижуючи препарати. Не поглядаючи на
отримане постійно лікування у хворого залишаються високі цифри АД,  приступи стенокардії. В січні місяці 2007
року знаходився на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні МБ № 4
(за місцем мешкання) з діагнозом: ІБС.
Нестабільна (прогресируюча) стенокардія з 16 січня 2007 року по 23 січня
2007 року. Стенокардія напруження,  ФКЗ.
Атеросклеротичний кардіосклероз ХСН 2А. Гіпертонічна хвороба П  ст. ,
медленно-прогресируючий хід. Після лікування стан хворого поліпшився,  однак залишилася необхідність в прийомі
седативних препаратів,
антікоагулянтов,  мочегонних препаратів,  сахарознижаючих препаратів. В березні 2007
року консултирований у відділенні онкогематології. Діагноз: хронічний
лимфолейкоз 1  ст.  Рекомендовано нагляд та лікування. Хворий
систематично приймає рекомендоване лікування і нагляд. Однак у хворого
залишаються прояви сердечної декомпенсації,
підвищений рівень Сахару в крові,
цифри АД залишаються на рівні: 180/100,
185/100,  190/100,  160/100,
170/100,  175/100. Прогноз на
протязі хвороби несприятливий. Потребує постійного підтримуючого
лікування,  в тому числі і в коштовних
препаратах і нагляду у лікаря-терапевта,
лікаря-ендокринолога,
лікаря-кардіолога,  лікаря
онкогематолога,  лікаря - невропатолога,  (том № 2 ас.
284).

Вислухав
пояснення сторін,  дослідив матеріали
справи,  суд вважає,  що позовні вимоги,  заявлені ОСОБА_1 до Державного казначейства
України,  треті особи,  які не заявляють самостійних вимог на стороні
відповідача: прокуратура Донецької області,
Макіївське міське управління ГУМВС України Донецькій області про
відшкодування шкоди та поновлення порушених прав підлягають задоволенню частково
по наступним підставам.

Матеріалами
справи підтверджується,  що позивачеві
спричинено моральну шкоду,  яка
виразилася в тому,  що він дійсно отримав
фізичний біль,  фізичні та душевні
страждання,  яких ОСОБА_1 зазнав
внаслідок його незаконного притягнення до кримінальної відповідальності,  незаконного застосування як запобіжного
заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд,  незаконного затримання,  та шкода відшкодовується державою у повному
обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання,  попереднього (досудового) слідства,  прокуратури або суду. Шкода моральна також
полягала у душевних стражданнях,  яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо ОСОБА_1,  членів його сім'ї - батьків; крім того вона полягала
у душевних стражданнях,  яких фізична
особа зазнала у зв'язку із слідчими діями,
а саме обшук та вилучення майна; у приниженні честі та гідності ОСОБА_1,  а також його ділової репутації,  суд враховує те,  що дійсно позивач не міг тривалий час ніде
влаштуватися на роботу,  та не бере до
уваги посилання позивача на те що його змусили звільнитися,  так як ним не надано доказів про це,  ОСОБА_1 нікуди не звертався за захистом своїх
прав по встановленню на роботі. Моральна шкода,
яка спричинена ОСОБА_1 підтверджується вище наведеними матеріалами
справи,  так ОСОБА_1 дійсно знаходився
під слідством на протязі 45 місяців з 07 травня 2001 року по 21 лютого 2005
року та суд вважає,  що розмір моральної
шкоди,  яку необхідно відшкодувати
ОСОБА_1 встановлює п'ятдесят тисяч гривен 00 коп.,  з урахуванням обставин справи,  глибини фізичних та душевних страждань,  погіршення здібностей та позбавлення ОСОБА_1
можливості їх реалізації,  а також з
урахуванням інших обставин,  які мають
істотне значення,  а саме враховуючи той
факт,  що стан здоров'я ОСОБА_1
погіршився за період знаходження під слідством,
що підтверджено як довідками так і виписними епікризами,  ОСОБА_1 втричі був заарештований,  але суд йому обирав запобіжний захід у
вигляді підписки про невиїзд,  а також
виходячи з

принципу
розумності і справедливості.

Позов в
частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 197 059, 00 грн. не підлягає
задоволенню з таких підстав: втрачений заробіток в розмірі 157 126, 00
грн.,  так як    позивач
дійсно    працював    начальником    ЖЕО
Гірницького    району    с    п/о «Макіїввугілля» шахти ім. .
Поченкова по узгодженню між керівниками підприємств з окладом   згідно
штатному   розпису   та
за   особистою   заявою
позивача,    що   ним підтверджено   його
було   звільнено   по
узгодженню   сторін   22
травня   2001   року,
розірвавши контракт згідно з п. 1
ст.  36 КЗпП України та підпункту
6.2. Контракту № 5 від 31 січня 1997 року. Позивачем не надано доказів,  що його змусили написати таку заяву,  сам він нікуди не звертався за захистом його
прав у встановленому законом порядку.
Позовні   вимоги   Наталухи
В.К.    щодо   стягнення
матеріальної   шкоди
складаються  крім втраченого заробітку у
розмірі  157 126, 0 грн.,  судових
витрат у розмірі 1 085, 00 грн.,
відшкодування прожиткового мінімуму у розмірі 21 348, 00 грн.,  а також 17 500, 00 грн.,  які Наталухою В.К. позичені у громадян за
договорами позики. Відповідно до п.3  ст.
3 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди,  завданої громадянинові     незаконними     діями
органів    дізнання,      попереднього     слідства,
прокуратури  і   суду",
у   наведених   в
ст. 1   цього  Закону
випадках,   зокрема  в  разі
незаконного притягнення як обвинуваченого,
громадянинові відшкодовується заробіток та інші грошові доходи,  які він втратив внаслідок незаконних дій.
Згідно зі  ст. 4 Закону,  розмір
сум,   які   передбачені
пі    ст. 3   цього
Закону   і   підлягають
відшкодуванню,  визначається    з
врахуванням    заробітку,
неодержаного    громадянином    за
час відсторонення від роботи (посади),
за час відбування кримінального
покарання чи виправних робіт,  як
адміністративного стягнення. Будь-яких доказів,
які б вказували на те,  що
звільнення позивача з роботи було пов'язане з поданням слідчих органів міліції
або прокуратури,  які розслідували
кримінальну справу відносно нього,  суду
не надано. За таких обставин,  немає
підстав для застосування Закону про відшкодування шкоди і задоволення позовних
вимог в цій частині,  оскільки відсутній
зв'язок між незаконними діями органів слідства та завданою шкодою. Вважаючи
своє звільнення порушенням трудових прав,
позивач не був позбавлений можливості на звернення до суду із позовом
про поновлення на роботі на загальних підставах.  ст.  З
Закону України "Про порядок відшкодування шкоди,  завданої громадянинові незаконними діями
органів дізнання,  досудового
слідства,  прокуратури і суду"
передбачено відшкодування судових витрат та інших  витрат,
сплачених  громадянином,   до
яких  можуть  відноситися транспортні витрати й інші
витрати в ході слідства. При цьому позивачем належним чином не підтверджені
витрати у вигляді використання автотранспорту на суму 1085, 08 грн.,  у зв'язку з чим вимоги позовної заяви в цій
частині не підлягають задоволенню. Статтею З
Закону   України   "Про
порядок   відшкодування   шкоди,
завданої   громадянинові
незаконними   діями   органів
дізнання,    досудового   слідства,
прокуратури   і   суду" зазначено   вичерпний
перелік   підстав  для
відшкодування   матеріальної   шкоди.
До матеріальної шкоди не відносяться суми прожиткового мінімуму і кошти
за договорами позики. Таким чином
позовні вимоги ОСОБА_1 щодо відшкодування коштів,  які він
позичив у   громадян ОСОБА_3
,   ОСОБА_4,   а також суми
прожиткового мінімуму у розмірі 21 348, 00 грн. є необгрунтованими та
задоволенню не підлягають. Стосовно вимог ОСОБА_1 щодо зобов'язання
відповідачів надати у засобах масової інформації,  органу місцевого самоврядування і за останнім
місцем   роботи   позивача повідомлення про закриття стосовно
нього кримінальної справи,  то вказані
вимоги є безпідставними тому,  що у
вказаних органах та за місцем роботи позивача Макіївським МУ УМВС України в
Донецькій області,  прокуратурою м.  Макіївки,
прокуратурою

Донецької       області       не
надавалася    інформація     про
порушення     стосовно ОСОБА_1
кримінальної справи.

Таким
чином,  аналізуючи,  зібрані по справі докази в їх сукупності суд
приходить до переконання,  що позовна
заява ОСОБА_1 до Державного казначейства України,  треті особи,
які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача: прокуратура
Донецької області,  Макіївське міське
управління ГУМВС України Донецькій області про відшкодування шкоди та
поновлення порушених прав підлягає задоволенню частково; з Державного
казначейства України на користь ОСОБА_1необхідно стягнути моральну шкоду в
розмірі 50 000, 00 грн.,  в останній
частині позову необхідно відмовити.

На
підставі  ст.
ст.  5,  6 Конвенції про захист прав людини та
основних свобод (Рим,  4.XI. 1950),  ч.4
ст. 32 Конституції України,
ст.  ст.  23,
1176 Цивільного Кодексу України,
ст.  ст.  2,  3,  4,  13
Закону України «Про порядок відшкодування шкоди,  завданої громадянинові незаконними діями
органів дізнання,  досудового
слідства,  прокуратури і суду»,  Положення про застосування Закону України
«Про порядок відшкодування шкоди,
завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання,  досудового слідства,  прокуратури і суду»,   ст.
ст.  33,  76 Закону України «Про державний бюджет
України на 2007 рік»,  Постанови Пленуму
ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)
шкоди»,  Постанови Пленуму ВСУ № 7 від
28.09.90 «Про застосування судами законодавства,  що регулює захист честі,  гідності і ділової репутації громадян та
організацій»,  керуючись  ст.
ст.  10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК
України,

ВИРІШИВ:

Позовну
заяву ОСОБА_1 до Державного казначейства України,  треті особи,
які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача,  прокуратура Донецької області,  Макіївське міське управління ГУМВС України
Донецькій області про відшкодування шкоди та поновлення порушених прав -
задовольнити частково.

Стягнути
з Державного казначейства України на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування
моральної шкоди 50 000, 00 грн. (п'ятдесят тисяч гривен 00 коп.).

В
останній частині позовної заяви ОСОБА_1 до Державного казначейства
України,  треті особи,  які не заявляють самостійних вимог на стороні
відповідача: прокуратура Донецької області,
Макіївське міське управління ГУМВС України Донецькій області про
відшкодування шкоди та поновлення порушених прав - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду

Донецької області через суд першої інстанції,  Гірницький районний суд міста Макіївки

Донецької області,  шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення рішення заяви

про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги,

або в
порядку ч.4  ст.  295 ЦПК України.