УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2007 року                                                                            м. Одеса

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого   Фадєєнко А.Ф.

суддів        Ващенко Л.Г., Вадовської Л.М.

при секретарі
Пачевої Є.П., розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Тарутинського районного суду Одеської області від 08 серпня 2007 року у справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення збитків, -

встановила:

16 січня 2007
року позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що відповідачі
самовільно заволоділи частиною його земельної ділянки, а саме: 0,8 га та
засіяли соняшником, внаслідок чого він не зміг засіяти свою земельну ділянку 2
га: один га - соняшником, другий га - ячменем.

Посилаючись на
те, що самовільними діями відповідачів йому заподіяна матеріальна шкода,
позивач просив суд стягнути з них 619 грн. 4 4 коп. солідарно.

Відповідачі
позов не визнали, через те, що сторони обробляли земельні ділянки спільно,
єдиним насивом, державні акті отримані у березні 2006 року, а розмежування
земельних ділянок у натурі відбулось у липні 2006 року.

Рішенням суду у позові відмовлено.

В апеляційній
скарзі апелянт просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про
задоволення позову, оскільки після того, як він у 2005 році попередив
відповідачів про те, що бажає самостійно обробляти свою частку, вони без його
дозволу забрали та засіяли частину його земельної ділянки, чим заподіяли
матеріальну шкоду, а суд це не врахував і несправедливо відмовив у позові.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, яка доповіла зміст рішення, яку
оскаржено, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні здійснюватись
перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, апелянта,
колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Справа № 22ц-4559/07                                                                                Категорія ЦП:

Головуючий у першій інстанції
Танасогло Т.М. Доповідач Фадєєнко А.Ф.

2

Судом першої інстанції
встановлено, що сторони на протязі 5 років користувались земельними ділянками
без виділення їх у натурі та лише після одержання у березні 2006 року кожним із
них, у тому числі і позивачем державних актів (а.с. 5-7, 9-10), проведено у
липні 2006 року розмежування земельних ділянок (а.с. 9-22).

Оскільки конкретне місце
розташування земельної ділянки позивача було визначено після отримання їм
державного акту у березні 2006 року і відведення у натурі земельної ділянки у
липні 2006 року, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про
те, що підстав для задоволення вимог поповича не має.

Висновки суду
відповідають закону - ст.ст. 125, 152 ЗК України.

Посилання
апелянта на те, що суд безпідставно відмовив йому у позові не можуть бути
прийнятті до уваги.

Допитані у суді
першої інстанції свідки, у тому числі дочка позивача - ОСОБА_5 пояснили, що про
розташування земельних ділянок сторони знали приблизно: в одному сезоні
переміщались на земельну ділянку сусіда, потім знову повертались на свою (а.с.
44-44 зворот).

З урахуванням
викладеного правових підстав для скасування рішення не має.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п.
1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Тарутинського районного суду Одеської
області від 08 серпня 2007 року залишити без змін.

Ухвала колегії
суддів набирає чинності з моменту її проголошення.

Ухвала колегії суддів може бути оскаржена у касаційному

порядку протягом двох місяців з дня проголошення, через

Верховний Суд України.