УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28
серпня 2007 року                                                                                         м.  Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Хмельницької області

в складі:
головуючого - судді Юзюка О.М.

суддів :
Бережного С. Д.,  Харчука В.М. ,  при секретарі Коник О.М.

розглянула
у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 22ц-1354 за апеляційними
скаргами ОСОБА_1,  Хмельницького
відкритого акціонерного товариства „Взутекс" на рішення Хмельницького
міськрайонного суду від 17 листопада 2003 року за позовом ОСОБА_1 до
Хмельницького відкритого акціонерного товариства „Взутекс" про стягнення
заробітної плати за час вимушеного прогулу,
оплати простою,  зміну причини
формулювання та дати звільнення з роботи,
компенсації за невикористану відпустку.

Заслухавши
доповідача,  перевіривши матеріали
справи,  ознайомившись з доводами
апеляційної скарги,  колегія суддів

встановила:

В
вересні 2002 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ВАТ „Взутекс"
" про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,  оплати простою,  зміну причини формулювання та дати звільнення
з роботи,  компенсації за невикористану
відпустку. В обґрунтування своїх вимог вказувала,  що вона працювала на підприємстві на посаді
електромонтера станційного управління телефонного зв'язку 5 розряду. Наказом
№36-к від 29.05.2002 року її звільнено за
ст. 36 п. 6 КЗпП України. При звільненні адміністрація товариства не
виплатила їй кошти за час вимушеного прогулу в сумі4316 грн.,  середній заробіток за період затримки видачі
трудової книжки в сумі 440 грн.,
компенсацію за невикористані відпустки в сумі 1.07.1997 року по
25.05.2002 року в сумі 550 грн. та вихідну допомогу в розмірі 110 грн. З цих
підстав просила задовольнити позов.

Під час
розгляду справи позивачка уточнила свої вимоги і просила змінти причини
формулювання та дату звільнення з роботи зі
ст.  36 п.6 КЗпП України на  ст.  40
п.1 КЗпП України,  стягнути з відповідача
оплату за час простою за період з жовтня 1996 року по 29.05.2002 року з
розрахунку 2/3 тарифної ставки електромонтера 5 розряду в сумі 9527 грн. 70
коп.,  середній заробіток за час
вимушеного прогулу,  компенсацію за
затримку видачі трудової книжки,
розрахункових в сумі 1891 грн. 53 коп.,
компенсацію за невикористані відпустки з 1.07.1996 року по 29.05.2002
року в сумі 1432 грн. 51 коп.

Справа
розглядалася судами неодноразово.

Останнім
рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 17 листопада 2003 року позов
ОСОБА_1 задоволено частково. Змінено причини формулювання звільнення ОСОБА_1
зі  ст.
36 п.6 КЗпП України на  ст.  40 п.1 КЗпП України та дату звільнення з 29
травня 2002 року на 17 листопада 2003 року та в цій частині рішення допущено до
негайного виконання. Стягнуто з ВАТ „Взутекс" на користь ОСОБА_1 середній
заробіток за час

Головуючий
у першій інстанції - Логінова С. М.                                    Справа
№ 22ц- 1354

Доповідач
- Юзюк О.М.                                                                            Категорія
№ 41

вимушеного
прогулу в сумі 2281 грн. 80 коп.,
середній заробіток за затримку розрахунку при звільнення в сумі 3232
грн. 55 коп.,  компенсацію за
невикористану відпустку в сумі 1290 грн. 89 коп.,  державне мито в сумі 51 грн. в дохід
держави,  а всього 6856 грн. 24 коп. У
решті позовних вимог відмовлено. Рішення в частині стягнення заробітної плати
за один місяць в сумі 190 грн. 15 коп. допущено до негайного виконання.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 з рішенням суду не погоджується,  просить його скасувати і ухвалити нове
рішення яким задовольнити її вимоги в повному обсязі,  посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
недоведеність тих обставин які суд вважає встановленими.

В
апеляційній скарзі ВАТ „Взутекс" вважає рішення суду незаконним,  просить його скасувати та відмовити позивачці
в позові. Посилається на неправильне застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального права. Вказує,  що суд не дав належної оцінки забраним по
справі доказам,  невірно керувався
положеннями  ст. 202-1 ЦПК України (в
редакції 1963 року).

Колегія суддів
вважає,  що апеляційні скарги підлягають
відхиленню з таких мотивів.

Відповідно
до ч.1  ст.  308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає,  що суд першої
інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом
встановлено,  що позивачка працювала на
ВАТ „Взутекс" на посаді електромонтера станційного управління телефонного
зв'язку 5 розряду. Наказом №36-к від 29.05.2002 року була звільнена з роботи на
підставі п.6  ст.  36 КЗпП України,  у зв'язку із зміною істотних умов праці. В
порушення вимог трудового законодавства з наказом ознайомлена не була. Від
отримання трудової книжки відмовилась. В період з грудня 1995 року по 27 травня
2002 року ВАТ „Взутекс" та його структурні підрозділи виробничої
діяльності не припиняли,  ОСОБА_1 в цей період
на роботу не виходила.

За таких
обставин,  оцінивши докази в їх
сукупності,  суд дійшов правильного
висновку,  не визнавши простоєм період
часу з грудня 1995 року по 27 травня 2002 року,
оскільки ВАТ „Взутекс" і його структурні підрозділи в цей час не
припиняли виробничої діяльності,  а позивачка
в цей період погоджувалась з перебуванням у відпустці без збереження заробітної
плати,  не повідомляла адміністрацію
підприємства про початок простою,  тому
суд обгрунтовано відмовив в стягнення на її користь оплати за час вимушеного
простою.

Судом вірно
встановлені дійсні обставини,  дано їм
належну оцінку,  а його висновки про
стягнення з відповідача на користь позивача оплати за час вимушеного прогулу,  середнього заробітку за затримку розрахунку
при звільненні,  зміна формулювання
причин та дати звільнення,  а також
стягнення компенсації за невикористану відпустку узгоджуються з матеріалами
справи,  відповідають закону.

Доводи
апеляційної скарги не містять посилань на докази,  які б спростовували висновки суду першої
інстанції.

Рішення
суду є законним і обґрунтованим і підстав в межах доводів апеляційних скарг для
його скасування не вбачається.

Керуючись  ст.
ст.  307,  308,
313,  314,  319 ЦПК України,  колегія суддів

ухвалила:

Апеляційні
скарги ОСОБА_1,  Хмельницького відкритого
акціонерного товариства „Взутекс" відхилити.

Рішення
Хмельницького міськрайонного суду від 17 листопада 2003 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання законної сили.