Справа № 22-1307/2007
року                   Головуючий у 1-й
інстанції - Хомик А.П.
Категорія - 40                                          Доповідач
в апеляційній інстанції - Курій Н.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2007 року колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого -
Каблака П.І. суддів: Валько Н.М., Курій Н.М. при секретарі: Титаренко К.В. з
участю сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові
цивільну справу за апеляційною  скаргою  ОСОБА_1на рішення Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 02 квітня 2007 року

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської
області від 02 квітня 2007 року позов ОСОБА_1до ВАТ «Дрогобицький завод
автомобільних кранів» про поновлення на роботі і оплату за час вимушеного
прогулу задоволено частково. Вирішено вважати звільненою ОСОБА_1з посади
ведучого інженера відділу технічної документації ВАТ «Дрогобицький завод
автомобільних кранів» за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України з 15 травня
2006 року, зобов'язавши ВАТ «Дрогобицький завод автомобільних кранів» внести
відповідний запис в трудову книжку ОСОБА_1. Стягнуто з ВАТ «Дрогобицький завод
автомобільних кранів» в користь ОСОБА_12678,80 грн. середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні, 51 грн. судового збору в дохід держави та
30 грн. витрат на ІТЗ розгляду судової справи на користь Територіального
управління ДСА у Львівській області. В решті позову відмовлено.

Рішення оскаржила позивачка, вважає його незаконним і необгрунтованим.
Зазначає, що суд, відмовляючи їй у поновленні на роботі, а лише змінюючи
підстави та час звільнення, безпідставно покликався на подану нею заяву на ім'я
адміністрації про звільнення з роботи з 15 травня 2006 року в зв'язку з виходом
на пенсію, оскільки зазначена заява була подана після розірвання з нею 18
березня 2006 року трудових відносин за п.2 ст.36 КЗпП України.

Просить рішення змінити в частині відмови в поновленні її
на роботі та стягненні середнього заробітку за час вимушеного прогулу та
поновити її на роботі у ВАТ «Дрогобицький завод автомобільних кранів» (далі ВАТ
«ДЗАК») на посаді провідного інженера відділу технічної документації та
стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу до винесення судом
рішення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення
сторін на підтримання доводів апеляційної скарги і заперечень на неї,
перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених позовних вимог
законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Судом встановлено,
що ОСОБА_1 працювала на ВАТ «ДЗАК» з 17 березня 1967 року і наказом ВАТ «ДЗАК»
від 21 листопада 2005 року № 60-К ( параграф 4) в зв'язку із зміною в структурі
управління ВАТ «ДЗАК» на підставі її заяви була переведена провідним інженером
у відділ технічної документації з 01 жовтня 2005 року до 18 березня 2006 року
та звільнена з цієї посади в зв'язку із закінченням строкового трудового
договору на підставі ст.36 КЗпП України з 18 березня 2005 року (наказ ВАТ
«ДЗАК» від 16 березня 2006 року № 17-К ( параграф 12).

27 січня 2006 року ОСОБА_1 отримала побутову травму та перебувала на
лікуванні до 28 квітня 2006 року, а після вихідних та святкових днів (29, 30
квітня, 1,2 травня) з 3 травня 2006 року їй знову був відкритий листок
непрацездатності до 13 травня 2006, після чого, вийшовши на роботу, 15 травня
2006 подала заяву про звільнення з роботи у зв'язку з виходом на пенсію.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 38 КЗпП України працівник
має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк,
попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.
У разі коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням
зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання;
переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до
навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена
медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею
чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим ч.1еном сім'ї
відповідно до медичного висновку або інвалідом І групи; вихід на пенсію;
прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або
уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який
просить працівник.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 була неправомірно переведена на строковий
трудовий договір, тому підстав звільняти її у зв'язку із закінченням такого
договору в керівництва ВАТ «ДЗАК» не було.

Таким чином, встановивши факт припинення трудових відносин власне у зв'язку
із поданням ОСОБА_1 заяви 15 травня 2006 р. про звільнення з роботи з 15 травня
2006 р. у зв'язку
з виходом на пенсію, врахувавши її волевиявлення, та реалізувавши її право на
розірвання трудового договору згідно ст. 38 КЗпП України, за захистом якого
вона звернулась, суд у відповідності до ст. 38 КЗпП України переніс дату
звільнення, привівши наказ про звільнення у відповідність з поданою позивачкою
заявою (а.с. 5).

Суд, встановивши, що відповідачем неправильно було
зазначене в трудовій книжці формулювання причин звільнення позивача, підставно
прийшов до висновку, що необхідно застосувати вимоги статті 235 КЗпП, якою
передбачено, що в разі визнання формулювання причин звільнення неправильним або
таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за
собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір,
зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у
точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на
відповідну статтю (пункт) закону.

За таких обставин рішення суду відповідає вимогам матеріального і
процесуального закону й зібраним по справі доказам, доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують, тому підстав для її задоволення немає.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307,
ст. 308, п.1 ч.1 ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської
області від 02 квітня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може
бути оскаржена у касаційному порядку протягом двох місяців шляхом подання на
неї касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України.