Справа № 22ц-2059-2007р.                                        Головуючий
Категорія        спори,       що                                        Мишенко В.В.
договору                                         Доповідач
в апеляційній інстанції
кредиту                                                                          Храпко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"9"
листопада 2007 р. Колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого                Храпка В.Д.

суддів                            Карпенко О.В., Бурлаки В.О.

при
секретарі               Магда А.С.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу приватного
підприємця ОСОБА_1 на рішення Золотоніського міськрайонного суду від 3 жовтня
2007р. по справі за позовом ЗАТ КБ
«Приватбанк» до приватного підприємця ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по кредитних договорах.

встановила:

ЗАТ КБ «Приватбанк» в
особі філії «Черкаське головне регіональне управління ЗАТ КБ «Приватбанку» звернулися
до суду із позовом до приватного підприємця ОСОБА_1, а також до ОСОБА_2.,
ОСОБА_3., ОСОБА_4. про стягнення заборгованості по кредитним договорам.
Зазначали, що 29 квітня 2005р. між позивачем і приватним підприємцем ОСОБА_1
було укладено кредитний договір на 419000 грн. із терміном повернення до 26
квітня 2007р. зі сплатою 22% річних. В подальшому сума кредиту була зменшена до
300000 гривень.

Для
забезпечення зобов'язань між ПП ОСОБА_1, ОСОБА_3. і «ПриватБанком» було
укладено договора застави
та іпотеки. Також для забезпечення зобов'язань було укладено між ОСОБА_2.,
ОСОБА_3. і Приватбанком договір поруки.

Відповідач ПП
ОСОБА_1 кредит не повернув.

Тому
просили стягнути із приватного підприємця ОСОБА_1., а також ОСОБА_2. і ОСОБА_3.
солідарно на користь ПриватБанку заборгованість по кредитному договору 373701
грн. 60 коп. в тому
числі заборгованість по кредиту 297500 грн., заборгованість по пені 21919 грн.
55 коп.

Також
просили стягнути із приватного підприємця ОСОБА_1, а також з ОСОБА_2., ОСОБА_3.
і ОСОБА_4. судові витрати в сумі 1730 грн.

Рішенням
Золотоніського міськрайонного суду від 3 жовтня 2007р. стягнуто солідарно з
ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3. на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» 373701 грн.60 коп. Стягнуто із ОСОБА_1.,
ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_4. на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» 1730 грн. судового
збору та витрат на інформаційне-технічне забезпечення.

В
апеляційній скарзі приватний підприємець ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати
як постановлене із порушенням норм матеріального і процесуального права, а по
справі постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Перевіривши
законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про відхилення скарги
по наступних підставах:

Відповідно
до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Розглядаючи
спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив
обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Із
матеріалів справи випливає, що із позовом до суду звернувся ЗАТ КБ «ПриватБанк» в особі філії
«Черкаське головне регіональне управління ЗАТ КБ «ПриватБанк». Підписав позовну заяву заступник директора
філії ОСОБА_5, який діяв на підставі довіреності №5548 від 4 грудня 2006р.

На
забезпечення зобов'язань було укладено як договора
поруки, так і договора
застави.

Але
звернення стягнення на заставлене майно є правом, а не обов'язком
заставодержателя. Тому справа із спору, пов'язаного з невиконанням боржником
забезпеченою заставою зобов'язання розглядається по суті незалежно від того, чи
реалізував кредитор це право.

Стягнення
неустойки при невиконанні зобов'язання передбачено п.5.1 кредитного договору і
ст.ст.549-552, 611 ЦК України.

Таким
чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.
307, 308, 314, 315 ЦПК України, судова колегія,-

ухвалила:

Апеляційну
скаргу приватного підприємця ОСОБА_1 на рішення Золотоніського міськрайонного
суду від 3 жовтня 2007р. - відхилити, а рішення залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку протягом двох місяців до суду касаційної
інстанції.