УХВАЛА

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

18
жовтня 2007 року                                                                                          м.  Одеса

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого -
Громіка Р.Д. суддів - Парапана В.Ф.,
Панасенкова В.О. при секретарі - Дудучава Ф.А. розглянувши    апеляційну    скаргу
ОСОБА_1    на    рішення Тарутинського   райсуду   Одеської   області
від   20.03.2007р.   по
справі   за   позовом Державного управління екології та
природних ресурсів в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної
шкоди в сумі 1280 гривень

встановила:

30
листопада 2005 року Південно-Західною інспекцією екоресурсів,  яка є структурним підрозділом Державного
управління екології та природних ресурсів в Одеській області було встановлено,  що у листопаді 2005 року відповідач
ОСОБА_1  незаконно спилив зелене дерево
породи «берест»,  яке росло біля
кондитерського цеху в селі Виноградівка Тарутинського району Одеської області.
В зв'язку з цим 30 листопада 2005 року у відношенні відповідача було складено
протокол про адміністративне правопорушення за
ст.  98 Лісового кодексу України
і  ст. 153 КУпАП України. Згідно
постанови від 02 грудня 2005 року про накладення адміністративного стягнення на
відповідача накладено адміністративне стягнення в вигляді штрафу в розмірі 51
гривні. Крім того відповідачем незаконними діями спричинена матеріальна
шкода,  яка складає 1280 гривень і в
добровільному порядку відповідач відмовляється її сплатити. Тому позивач
звернувся до суду з цим позовом і просить задовольнити позов в повному обсязі.

В
судовому засіданні представник позивача позов підтримав і пояснив суду,  що дійсно відповідачем без дозволу
Виноградівської сільської ради було спиляно зелене дерево породи
"берест",  яке росло біля
кондитерського цеху в селі Виноградівка Тарутинського району. В зв'язку з цим у
відношенні відповідача був складений протокол і він був притягнутий до
адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Відповідач не погодився з
постановою і оскаржив її,  але постановою
апеляційного суду Одеської області від 29 листопада 2006 року в задоволенні
скарги відповідача було відмовлено. Своїми незаконними діями відповідач
спричинив матеріальну шкоду,  яка складає
1280 гривень і тому представник позивача просить задовольнити позов в повному
обсязі.

Відповідач
в судовому засіданні з позовом не погодився і пояснив суду,  що дійсно він зніс дерево,  яке росло біля кондитерського цеху в селі
Виноградівка Тарутинського району,  так
як воно руйнувало будівлю. Письмового дозволу на знос дерева він не мав,  але голова Виноградівської сільської ради
неодноразово говорив йому,  щоб він зніс
дерево. Він вважає,  що його вини не
має,  а тому не згоден з заявленим до

Головуючий
у суді першої інстанції: Горбань Ю.О.                Справа
№22ц-3570/07р.

Доповідач:
Громік Р.Д.                                                               Категорія
ЦП

нього позовом про стягнення матеріальної шкоди.

Рішенням
Тарутинського райсуду Одеської
області від 20.03.2007р. позов Державного управління екології та природних
ресурсів в Одеській області до ОСОБА_1 був задоволений частково. З ОСОБА_1  було стягнуто на користь держави 500 грн..

В
апеляційні скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування рішення суду в
зв'язку з тим,  що воно постановлено з
порушенням норм матеріального та процесуального права,  висновки суду не відповідають дійсним
обставинам справи,  неповно були
з'ясовані обставини,  що мають значення
для справи,  апелянт просить скасувати
рішення суду,  та ухвалити нове
рішення,  яким відмовити в задоволенні
позову повністю.

Дослідивши
матеріали справи,  заслухавши
суддю-доповідача,  доводи скарги та
заперечення проти неї,  судова колегія
дійшла висновку,  що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Так,  судом першої інстанції правильно було
встановлено,  що 30 листопада 2005 року
по відношенню до відповідача складено протокол про адміністративне
правопорушення за  ст. 98 Лісового
кодексу України і  ст.  153 КУаАП за те,  що він не отримав дозволу від органу
місцевого самоврядування. На підставі цього протоколу 02 грудня 2005 року було
винесено постанову про накладення на відповідача штрафу у розмірі 51 гривня.
Відповідач постанову оскаржив,  але 29
листопада 2006 року апеляційний суд Одеської області відмовив ОСОБА_1  у задоволенні позову,  визнавши його винним в скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого  ст. 98 Лісового
кодексу України і  ст. 153КУпАП.

Згідно
ч. 3, 4  ст. . 61 ЦПК України обставини,  встановлені судовим рішенням у
цивільній,  господарській або
адміністративній справі,  що набрало
законної сили,  не доказуються при
розгляду інших справ,  у яких беруть
участь ті самі особи або особа,  щодо
якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі,  що набрав законної сили,  або

Постанова
суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду,  що розглядає справу про цивільно-правові наслідки
дій особи,  стосовно якої ухвалено вирок
або постанову суду,  з питань,  чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією
особою.

29
листопада 2006 року апеляційний суд Одеської області встановив,  що позивачем при знесенні зелених насаджень в
Україні був порушений п. 4.6 „Правил утримання зелених насаджень міста та інших
населених пунктів України",
затверджених наказом Держжйтлокомунгоспом України 29 липня 1994
року,  відповідно яких знесення та
пересадка дерев може здійснюватися лише на підставі спеціального дозволу
(ордеру). Ордер видається на підставі обстеження зелених насаджень,  погодженого з місцевими органом Мінприроди
України і рішення місцевого органу державної виконавчої влади. Позивач зносячи
дерево,  не виконавши вказаних умов,  скоїв правопорушення яке передбачено  ст.
153 КУпАП України.

Тому суд
першої інстанції правомірно дійшов висновку,
що вина відповідача в спричиненні матеріальної шкоди в сумі 1280 гривень
встановлена в судовому засіданні і підтверджується також доданим розрахунком.

На думку
колегії суддів районний суд обгрунтовано враховуючи матеріальне становище
відповідача зменшив розмір стягнення матеріальної шкоди.

Розглядаючи
спір,  судова колегія вважає,  що районний суд повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі,  надані
сторонами докази,  правильно визначив
юридичну природу спірних правовідносин і закон,
який їх регулює.

Апелянт
не надав суду апеляційної інстанції будь яких достовірних доказів по суті
доводів своєї апеляційної скарги,  тому
судова колегія не приймає їх до уваги,
вважає надуманими,  такими,  що не мають правового значення для даного
спору.

З огляду
на вищевказані обставини,  колегія
вважає,  що суд першої інстанції порушень
матеріального і процесуального права при вирішені даної справи не допустив,  а

приведені в апеляційній скарзі доводи,  правильність висновків суду не спростовують.

За таких
обставин,  судова колегія не вбачає
підстав для скасування оскарженого рішення.

Керуючись  ст. . 303-304,  307 ч.1п.1,
308,  313-315,  317,
319,  324,  325 ЦПК України,  судова колегія,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Тарутинського райсуду Одеської
області від 20.03.2007р. по справі за позовом Державного управління екології та
природних ресурсів в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної
шкоди в сумі 1280 гривень,  - залишити
без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення,  але може бути оскаржена до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.