Справа № 2-2060/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

17 травня 2007
року Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді Журавель
В.А. при секретарі - Ландграф
ІМ.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до Харківської міської ради,  3 особи
ОСОБА_3,  ОСОБА_4 про визнання права
власності на самочинне будівництво

встановив:

Позивачка
звернулася до суду,  посилаючись на
те,  що житловий будинок АДРЕСА_1 належить:
52/100 частини - позивачці на підставі Договору дарування та 48/100 части її
бабусі - нині померлій - ОСОБА_2 на підставі свідоцтва,  виданого 1 ХДНК 20.07.1948 року. У вересні 2001 року позивачка з
дозволу усіх співвласників розпочала будівництво прибудов до існуючого
житлового будинку,  влаштування мансарди
та надвірних споруд . Це
будівництво проводилося нею за власні кошти,
власною працею,  спеціалізовані
роботи проводилися робітниками будівельних професій,  які мають досвід будівельних робіт . У травні 2005 року будівництво
усіх споруд було завершено. 01.03.2007
року КП «ХМБТІ» було виготовлено технічний паспорт та була проведена
інвентаризація,  внаслідок якої було
заінвентаризовано прибудовані приміщення. Позивачка звернулася до КП «ХМБТІ» з
проханням оформити вищевказані споруди на її ім»я ,
але їй було відмовлено. Будівництво споруд та прибудов
відбувалося на земельній ділянці,  яка
законно перебуває у користуванні позивачки,
зведені споруди не порушують прав інших осіб,  не суперечать інтересам співвласників . Згідно
технічного висновку ТОВ «Модулор» технічні рішення,  прийняті при будівництві відповідають вимогам
екологічних,  санітарно - гігієнічних,  протипожежних та інших діючих норм та правил
державних стандартів і забезпечують безпечну їх подальшу експлуатацію.
Враховуючи,  що право власності є
непорушним,  ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права ,  позивачка просила визнати за нею право власності на
житлову прибудову літ. «A3»
площею 31,  5 кв. м. ,  мансарду літ. «Ам» площею 53,
4 кв. м. ,  тамбур
літ . «а2»
площею 3, 4 кв. м. ,
навіс літ «Н» площею 10, 9 кв. м. ,  сарай
літ. «М» площею 51, 7 кв. м.
,  вбиральню літ. «Р» площею 1, 9 кв. м. ,  душ літ. «П» площею 2, 1 кв. м.  до житлового будинку АДРЕСА_1,  частки співвласників залишити без змін.

У
судовому засіданні позивачка повністю підтримала свої позовні вимоги ,
підтвердила судові,
що є власником частини будинку,
самочинні будови побудувала на земельній ділянці,  яка була відведена саме для будівництва
будинку,  будівництво проводилося власною
працею її та чоловіка,  за власні кошти.

Представник
відповідача проти задоволення позову заперечував,  пояснивши судові,  що позивач провів будівництво самочинно,  не отримавши дозволу на його проведення,  не погодив будування з комунальними службами .

З особи
ОСОБА_3. таОСОБА_4
проти задоволення позову не заперечували,
підтвердили,  що позивачка ,
як власник частини будинку добудувала приміщення та
споруди своїми силами та чоловіка,  за
власні кошти,  проти цього будівництва
вони не заперечували.

Суд,
вислухавши пояснення сторін ,  перевіривши матеріали справи,  вважає позов таким,  що підлягає задоволенню з наступних причин.

Як
встановлено у судовому засіданні позивачка є власницею 52/100 частин житлового
будинку з надвірними будівлями поАДРЕСА_1 на підставі Договору дарування,  посвідченого 1 ХДНК 15
липня 1999 року за
р.№1481 / а. с.
6-7/. Власником 48/100
частин цього ж будинку є її бабуся,
нині померла, ОСОБА_2 на підставі свідоцтва,  виданого 1 ХДНК 20
липня 1948 року про
право на спадщину / а. с.
13/.

Відповідно
до  ст.
317 ЦК
України власнику належить право володіння,
користування та розпорядження своїм майном,  що передбачає юридичну можливість власника
панувати над нею,  здійснювати щодо неї
свою волю,  використовувати корисні
якості майна та можливість встановлювати,
змінювати ,  припинити юридичну долю майна. Згідно  ст.  319 ЦК України
власник володіє,  користується та
розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Тобто власник здійснює свої
правомочності за власною волею та не зобов»язаний отримувати на це дозвіл інших
осіб.

Реалізуючі
свої правомочності власника,  позивачка з
метою поліпшення житлових умов за власні кошти,
власними силами у травні 2001
року з дозволу співвласників розпочала будівництво прибудови до існуючого
житлового будинку та надвірних споруд,
яке було закінчено у травні 2005
року . Технічну
інвентаризацію на замовлення позивачки виконало КП «Харківське міське бюро
технічної інвентаризації»,  яке
виготовило та видало технічний паспорт та за інвентаризувало такі споруди : житлову
прибудову літ. «A3» площею 31, 5 кв. м. ,  мансарду літ. «Ам» площею 53,
4 кв. м. ,  тамбур
літ . «а2»
площею 3, 4 кв.
м.  ,  навіс літ «Н» площею 10, 9 кв. м. ,  сарай
літ. «М» площею 51, 7 кв. м.
,  вбиральню літ. «Р» площею 1, 9 кв. м,  душ літ. «П» площею 2, 1 кв.м.  /а.с.  8-12/.

ТОВ
«Модулор» виконало технічний висновок щодо можливості збереження самочинно
збудованих приміщень до житлового будинку АДРЕСА_1 і
можливості її подальшої експлуатації. Відповідно до зазначеного технічного
висновку експлуатація житлового будинку «літ А-3,  а2,
Ам»,  сараю літ. «М»,  душу «літ. П»,  вбиральні «літ. Р»,  можлива. Дефектів в несучих конструкціях та
фундаменті прибудов не виявлено. Результати візуального обстеження дозволяють
затверджувати,  що технічний стан
конструкцій забезпечує надійну експлуатацію житлового будинку,  прибудов,
надвірних будівель та безпеку для життя та здоров»я жильців. Технічні
рішення,  які прийнято при будівництві
прибудов відповідають вимогам діючих норм та правил державних стандартів ,
протипожежних норм та безпеки для життя та здоров»я
жильців та можуть експлуатуватися за призначенням / а. с.
28-52/.

Відповідно
до  ст.
331 ЦК
України право власності на знову створене нерухоме майно виникає з моменту завершення
будівництва. Тобто право власності на нову річ виникає в той момент,  коли в результаті виготовлення чи створення
з»являється об»єкт,  який може
кваліфікуватись як нова річ. Отже відповідно до
ст.  331 ЦК України
позивач здобуває право власності на знову створене нерухоме майно з моменту
завершення будівництва.

ст.  376 ч5 ЦК України
передбачає,  що на вимогу власника
/користувача/ земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на
нерухоме майно,  яке самочинно збудоване
на ній,  якщо це не порушує права інших
осіб.

Згідно  ст.  357 4.4 ЦК України
співвласник житлового будинку може зробити у встановленому законом порядку за
свій рахунок добудову / прибудову/.
Така добудова є власністю співвласника ,
який її зробив і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної
часткової власності.

Таким
чином,  суд приходить до висновку,  що позивачка своїми силами за свої кошти
виконала будівництво при будівель та надвірних будівель ,
яке не порушує права сторін та інших осіб,  з технічної точки зору реконструкція
негативно не вплинула на

несучі
будівельні конструкції в цілому,  тому
суд вважає можливим визнати за позивачкою право власності на самочинні
прибудови та надвірні будівлі.

На
підставі вищевикладеного,  керуючись  ст.
ст.  10,  60,
212,  214-215 ЦПК
України,   ст.   ст.  317,
319,  321, 331, 357,  376   ЦК
України,  суд

ВИРІШИВ :

Позов
задовольнити .

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на житлову прибудову літ. «A3» площею 31, 5 кв. м. ,  мансарду літ. «Ам» площею 53,
4 кв. м. ,  тамбур
літ . «а2»
площею 3, 4 кв.
м.  ,  навіс літ «Н» площею 10, 9 кв. м. ,  сарай
літ. «М» площею 51, 7 кв. м.
,  вбиральню літ. «Р» площею 1, 9 кв. м. ,  душ літ. «П» площею 2, 1 кв. м.  до житлового будинку АДРЕСА_1 .

Частки
співвласників житлового будинку з надвірними будівлями поАДРЕСА_1залишити без
змін.

Рішення
може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через районний суд
протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання заяви про апеляційне
оскарження і після цього протягом 20 днів шляхом подання апеляційної скарги або
у порядку ч4  ст.  295
ЦПК України .