РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2007 року                                                                                            м.
Одеса

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого                               Ткачук О.О.

суддів                                Косогор Г.О. Ісаєвої
Н.В.

при секретарі                              Ісаєвої ЮС.

Розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Маліновського районного суду м. Одеси від 14 червня 2007
року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 (третя особа - ОСОБА_4)
про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

встановила:

У листопаді 2002
року ОСОБА_2 та ОСОБА_3
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 (третя особа - ОСОБА_4) про стягнення
матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування
своїх позовних вимог позивачі посилались на те, що 25 серпня 2001 року на СТО,
розташованому у м. Одеса, вул.. 25-ї Чапаєвської дивізії, 15, працівником
ОСОБА_1., - ОСОБА_4., неякісно був проведений ремонт ходової частини автомобіля
«Хонда-Цивік», який належав ОСОБА_5., внаслідок чого через 2 години після
проведення ремонту, сталося ДТП на 3-му кілометрі дороги Одеса-Іллічівськ.

Автомобілю були
завдані механічні пошкодження, а ОСОБА_3., яка знаходилась у салоні автомобіля,
були завдані тілесні ушкодження.

З урахуванням
усього вищевикладеного, позивачі просили стягнути з ОСОБА_5.: на користь
ОСОБА_2 50 500 грн. матеріальної шкоди, 10 000 грн. моральної шкоди, 2 000 грн.
витрат на юридичну допомогу, 42, 50 грн. витрат на проведення експертизи; на
користь ОСОБА_3. 2 606, 63 грн. матеріальної шкоди, 2 500 грн. моральної шкоди,
400 грн. витрат на юридичну допомогу.

Представник позивачів у судовому
засіданні позов підтримав.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не
визнав.

Рішенням
Маліновського районного суду м. Одеси від 14 червня 2007 року позовні вимоги ОСОБА_2
було задоволено частково, позовні вимоги ОСОБА_3 було задоволено у повному
обсязі.

На дане рішення
принесена апеляційна скарга ОСОБА_1, в якій ставиться питання про скасування
рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по суті позовних
вимог.

Справа №22ц-4314//2007 р.          Головуючий
1- ої інстанції

Савинська І.О.

Категорія: 23    Доповідач: Ткачук О.О.

2

Заслухавши
доповідача, яка доповіла зміст оскаржуваного рішення, доводи апеляційної
скарги, заперечення на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність
та обгрунтованість рішення суду, судова колегія вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.. 309 п.3 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Згідно ст. 10 п.
3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст. 11 п. 1
ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі
наданих сторонами доказів.

Згідно ст.. 14 ЦПК України,
судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових, чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на
всій території України.

Згідно п.3, 4 ст.. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді
інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої
встановлено ці обставини. Вироки у кримінальній справі, що набрав законної
сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові
для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено вирок, або постанову суду, з питань, чи мали місце ці
дії, та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до
вимог ст.. 440 ЦК України ( в редакції 1963 року, яка діяла у 2002 році),
загальними підставами відповідальності за заподіяну матеріальну шкоду є
протиправність дій, вина, та причинний зв'язок з можливим спричиненням
матеріальної шкоди та діями особи до якої заявлені вимоги про відшкодування
шкоди.

Як вбачається з
матеріалів справи, 25 серпня 2001 року приблизно о 19 годин 40 хвилин на
третьому кілометрі автошляху Одеса - Іллічівськ трапилась Дорожню -транспортна
пригода з участю водіїв ОСОБА_2 (автомобіль Хонда -Цивік, держномер НОМЕР_1),
та ОСОБА_6 (автомобіль Форд - Лазер, держномер НОМЕР_2

Внаслідок ДТП
були пошкоджені обидва автомобіля.

Позивачі
посилалися у позовній заяві на те, що напередодні ДТП ОСОБА_2. ремонтував
свій автомобіль на станції техобслуговування , яка належить відповідачу
ОСОБА_1. Ремонтні роботи проводив ОСОБА_4., який
знаходився у той період у трудових відносинах з ОСОБА_1.

В процесі
ремонтних робіт з лівого переднього колеса була знята гайка кріплення кульового
пальця. Позивачі вважали, що у зв'язку з неякісним ремонтом автомобілю через 2
години після проведення ремонту, сталося ДТП
на 3-му кілометрі дороги Одеса-Іллічівськ. Суд першої інстанції погодився з
позовом.

Але такий висновок суду не відповідає обставинам справи,
та наданим доказам.

Постановою
Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 листопада 2001 року
ОСОБА_2 було визнано винним у скоєні ДТП,
та притягнуто до адміністративної відповідальності по ст.. 124 КоАП
України, оскільки ним були порушені пп.. 2.2, 12.1, 12.3 Правил дорожнього
руху.

Згідно рішення
Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 листопада 2002 року з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 стягнуто матеріальну і моральну шкоду у зв'язку з
тим, що між діями ОСОБА_2, пов'язаними з порушенням вищевказаних пунктів Правил
дорожнього руху, та настанням шкоди внаслідок ДТП 25 серпня 2001 року є прямий причинний зв'язок.

В рішення суду
вказано, що безпосередньо з вини ОСОБА_2, а не СТО скоєно ДТП, оскільки позивач
перед початком руху міг і повинен був виявити несправності свого автомобілю, а
крім того, навіть при наявності несправності мав можливість вдержати автомобіль
у заданому напрямку зі зменшенням швидкості руху, навіть до повної зупинки
автомобілю.

3

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_2, та ОСОБА_3. суд першої інстанції послався на висновки
авто технічної експертизи, від 10. 10. 2001 року, по дослідженню технічного
стану системи керування, та ходової частини автомобіля «Хонда -Цивік», згідно
якої причиною ДТП стала
відсутність на шаровому пальці опори переднього лівого нижнього важеля підвіски
гайки кріплення.

Позивачі
наполягали, що несправністю яка послужила причиною ДТП є відсутність на
шаровому пальці опори переднього лівого нижньог7о важеля підвіски гайки
кріплення, яка по їх ствердженню була демонтована в ході виконання ремонтних
робіт. На цьому ствердженні обґрунтовувались усі позовні вимоги.

Відповідач же
стверджував, що виходячи з особливостей конструкції вузла підвіски, рух
автомобілю без встановлення гайки неможливий.

Вищевказане
підтверджується висновками судової авто технічної експертизи від 9 грудня 2006
року, згідно яких рух автомобіля без встановлення гайки кріплення шарового
пальця неможливий. Іншими словами, якщо б гайка дійсно була відсутня, то
автомобіль не зміг би рушитись зі станції технічного обслуговування.

Таким чином,
судова колегія вважає, що згідно наданих доказів, можливо зробити тільки один
висновок про те, що у діях відповідача відсутні протиправність дій, вина, та
причинний зв'язок з можливим спричиненням матеріальної і моральної шкоди
позивачам, про що зазначено вище.

Суд ухвалюючи
рішення про задоволення позовних вимог, не надав оцінки вищевказаним доказам, а
тому зробив у рішенні суду висновок про неналежний ремонт автомобілю ОСОБА_2,
якій не грунтується на матеріалах справи.

Керуючись ст..ст.
309 п.3, 313,
314, 316 ЦПК України, судова колегія, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення
Маліновського районного суду м. Одеси від 14 червня 2007 року скасувати.

Постановити нове рішення.

У позові
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 (третя особа - ОСОБА_4) про стягнення матеріальної та моральної шкоди -
відмовити.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено на протязі
двох місяців з дня проголошення до Верховного Суду України.