УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

15
листопада 2007 року                                                                                    м.  Одеса

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в
складі:

головуючого   - Вадовської Л.М. ,

суддів-
Ващенко Л.Г.,  Фадєєнко А.Ф.,

при
секретарі - Кодінцевій С.
В.,  розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2,  за участю третьої особи
Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області про визнання таким,  що втратив право користування жилим
приміщенням,  зустрічним позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м.  Одеси від 25 червня 2007 року,  -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач
ОСОБА_1,  звернувшись 28 лютого 2007 року
до суду з вищеназваним позовом,
вказала,  що перебувала в шлюбі з
ОСОБА_2  з 1992 по 2002 рік. У вересні
2002 року відповідач з власної ініціативи залишив квартиру АДРЕСА_1 із тих пір
в квартирі не проживає,  витрат по
утриманню житла не несе. Позивач просила на підставі  ст. 71 ЖК України визнати ОСОБА_2  таким,
що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 та зняти його з
реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Відповідач
ОСОБА_2  позов не визнав,  звернувся до суду із зустрічним позовом про
усунення перешкод в користуванні спірним жилим приміщенням.  Відповідач вказав,  що в квартирі проживати не має
можливості,  оскільки після розірвання
шлюбу позивач винесла з квартири його речі,
не пускає,  викликає міліцію,  якщо він намагається зайти в квартиру,  навмисно вчиняє сварки. Відповідач
зазначив,  що квартира була надана йому
за місцем роботи,  іншого житла не має,  змушений перебувати у знайомих тощо.

Позивач ОСОБА_1
вимоги зустрічного позову не визнала.

Рішенням
Малиновського районного суду м.  Одеси
від 25 червня 2007 року в задоволенні вимог ОСОБА_1 відмовлено,  зустрічний позов ОСОБА_2  задоволено.

Справа №
22 ц -3964 -2007                                                      Категорія
32

Головуючий у
першій інстанції Щуровський В.К.

Доповідач
Вадовська Л.М.

В
апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить рішення скасувати,  ухвалити нове рішення про задоволення
заявлених нею вимог та відмову в зустрічному позові.

Неправильність
рішення суду апелянт мотивувала порушенням норм матеріального та процесуального
права.

Перевіривши
законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції,  заслухавши пояснення,  дослідивши докази,  колегія суддів дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги з таких підстав.

Встановлено,  що ОСОБА_1 та ОСОБА_2  перебували з зареєстрованому шлюбі,  від спільного життя мають доньку
ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження.
Сторони шлюб розірвали   18 листопада
2002 року.

Спірна
квартира АДРЕСА_1 була надана ОСОБА_2  як
робітнику державного підприємства Одеський судноремонтний завод «Україна». На
підставі ордеру НОМЕР_1 від 22 жовтня 1998 року ОСОБА_2  і члени його сім'ї дружина ОСОБА_1 та донька
вселилися у вказану квартиру та зареєструвалися. Спірна квартира складається з
однієї жилої кімнати,  прихожої,  ванної кімнати та санвузла (а.с. 73-74,  79).

Із
пояснень сторін,  свідків,  що є в матеріалах справи,  вбачається,
що після розірвання у 2002 році шлюбу відповідач в квартирі знаходиться
періодично,  змушений проживати в інших
місцях,  оскільки позивач його проживанню
в квартирі перешкоджає. Відповідач наміру залишити квартиру не має,  інше постійне місце проживання відсутнє,  тому знятися з реєстраційного обліку в інше
місце не має можливості.

Відповідно
до ч.1  ст. 71 ЖК України при тимчасовій
відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення
протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з
поважних причин понад шість місяців,  цей
строк за заявою відсутнього можу бути продовжено наймодавцем,  а у разі спору судом.

Суд
першої інстанції не встановив факту не проживання ОСОБА_2  в спірній квартирі без поважних причин,  тому за відсутністю визначених  ст. 71 ЖК України підстав обгрунтовано
відмовив у задоволенні вимог про визнання ОСОБА_2  таким,
що втратив право користування жилим приміщенням.

Відповідно
до  ст. 7 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації
місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи,  запиту органу реєстрації за новим місцем
проживання особи,  остаточного рішення
суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення,  або права користування житловим
приміщенням,  визнання особи безвісно
відсутньою або померлою),  свідоцтва про
смерть.

Суд
першої інстанції встановив,  що
передбачені  ст.  7 Закону України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в Україні» підстави для зняття ОСОБА_2  з реєстраційного обліку по спірній
квартирі,  відсутні. ОСОБА_2  є наймачем спірної квартири,  не проживає в такій з поважних причин,  іншого постійного місця проживання не має. Як
такий,  що фактично є наймачем
квартири,  ОСОБА_2  має право користування жилим приміщенням.  Будь-які перешкоджання зі сторони інших
осіб,  в тому числі й бувших членів
сім'ї,  у реалізації цього права є
незаконним.

Доводи апеляційної
скарги висновків суду не спростовують. Посилання апелянта на те,  що ОСОБА_2
проживає в АДРЕСА_2,  не можуть
бути прийняті до уваги ,  оскільки за
вказаною адресою знаходиться не житловий будинок,  а спортивно-човнова станція «Ярмарочна» і
приміщення цієї станції не є жилими приміщеннями для постійного в них
проживання. За місцем своєї роботи ДП Одеський судноремонтний завод «Україна»
ОСОБА_2  значиться зареєстрованим в
квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 15).

Апелянт
стверджує,  що відповідач втратив зв'язок
з квартирою і не має наміру використовувати спірне житло для власного
проживання,  що на меті у відповідача є
лише збереження реєстраційного обліку. Однак ці твердження носять не лише
надуманий характер,  а й спростовуються
самим фактом звернення відповідача до суду з вимогами про усунення перешкод в
користуванні житлом.

Визнати
особу такою,  що втратила право
користування житлом,  можливо лише з
підстав,  визначених законом.  До того ж наявність таких підстав має буди
доведена належними та допустимими доказами,
які б не викликали будь-яких сумнівів у правильності висновку суду.

Рішення
суду першої інстанції ґрунтується на повному з'ясуванні обставин,  що мають значення для справи,  вказує на правильне застосування норм
матеріального права та дотримання норм процесуального права.

З огляду
на викладене,  колегія суддів підстав для
скасування рішення суду не вбачає.

Керуючись  ст.
303,  п.1 ч.1  ст. 307,
ст.  ст. 308,  313,
п.1 ч.1  ст. 314,   ст.
ст. 315,  317,  319 ЦПК України,  колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Малиновського районного суду м.  Одеси
від 25 червня 2007 року - залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання законної сили.