Справа №
Рішення

іменем України

16 жовтня      2007 року   Славутицький міський   суд
Київської області у складі: головуючої- судді Теремецької Н.Ф.,  при секретарях Воробей М. М. ,  Горобинській
О.Г.,  з участю:

позивача ОСОБА_4,

представника
позивача- адвоката ОСОБА_1,  відповідача
ОСОБА_2,

представника
відповідача - адвоката ОСОБА_3,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі цивільну справу

за
позовом     ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про

відшкодування
моральної та майнової шкоди,  заподіяної
злочином, -

УСТАНОВИВ:

В липні
2007 року до суду звернувся ОСОБА_4 з позовною заявою,  у якій просив стягнути з ОСОБА_2 1576 гривень
75 копійок на відшкодування завданої злочином майнової шкоди та 25000 гривень
на відшкодування завданої моральної шкоди.

У
судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали і
просили задовольнити повністю,
пославшись на те,  що відповідачем
було вчинено злочин,  в результаті якого
він отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості,  знаходився тривалий час на стаціонарному
лікуванні,  переніс 4 операції. Внаслідок
цього він витратив гроші на придбання медичних матеріалів та ліків,  а також переніс моральні страждання внаслідок
фізичного болю,  пов'язаного з нанесенням
тілесних ушкоджень та перенесеними операціями.

Відповідач
позов визнав частково,  пояснивши,  що позивач своєю поведінкою спровокував його
на нанесення тілесних ушкоджень,  тому
він визнає позов в частині відшкодування майнової шкоди,  пов"язаної з придбанням ліків,  на суму 254 гривні 50 копійок,  в іншій частині позов не визнає.

Суд
дійшов висновку,  що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено,  що 25 лютого 2007
року,  приблизно о 20 годині 30
хвилин,  ОСОБА_2,  знаходячись між будинками № 2 та № 3
Ленінградського кварталу м.  Славутича
Київської області,  на ґрунті особистих
неприязнених стосунків,  які виникли в
нього в ході сварки з ОСОБА_4,  умисно
ударив ОСОБА_4 головою по його голові,  а
після того,  як останній впав на землю,  впав на нього зверху та схопивши зубами
великий палець лівої руки ОСОБА_4,  почав
кусати. Після того,  як ОСОБА_4 висмикнув
вказаний палець з роту ОСОБА_2,  останній
схопив зубами за мізинець його правої руки та кусаючи його зубами одночасно
почав тиснути пальцями рук на очі ОСОБА_4,
після чого умисно наніс останньому приблизно сім ударів в обличчя в
область обох очей.

В
результаті злочинних дій ОСОБА_2 ОСОБА_4 були спричинені тілесні ушкодження у
вигляді укушеної рани п'ятого пальця правої кисті,  ускладненої флегмоною

правої
кисті,  внутрішньо суглобного перелому
основи середньої фаланги п'ятого пальця правої кисті (в області рани),  крововиливів в окружності обох очей,  забиття м'яких тканини обличчя,  струсу головного мозку,  які згідно висновку судово-медичної
експертизи № 22 від 20.04.2007 року відносяться до тілесних ушкоджень середньої
тяжкості,  які потягли за собою тривалий
розлад здоров'я на строк понад три тижні.

Щодо
ОСОБА_2 було порушено за даним фактом кримінальну справі за ч.1  ст. 122 КК України,  провадження в якій постановою Славутицького
міського суду Київської області від 26 червня 2007 року закрито,  а ОСОБА_2- відповідача у справі,  звільнено від кримінальної відповідальності
за вчинення злочину,  передбаченого
ч.1  ст.
122 КК України,    внаслідок акту
амністії(а.с.  12-13).

Таким
чином суд вважає встановленим,  що вина
відповідача доведена у спричиненні позивачу шкоди,  завданої внаслідок нанесених тілесних
ушкоджень середньої тяжкості.

Згідно  ст. 1166 ЦК України майнова шкода,
завдана неправомірними діями особистим немайновим правам,  а також шкода,  завдана майну фізичної особи,  відшкодовується в повному обсязі особою,  яка її завдала.

Відповідно
до  ст. 1195 ЦК України фізична
особа,  яка завдала шкоду ушкодженням
здоров'я іншій фізичній особі,
зобов'язана відшкодувати потерпілому додаткові витрати на придбання
ліків.

В
результаті неправомірних дій відповідача позивачу було завдано збитків,  які полягають у зроблених ним витратах на
придбання необхідних для операції та подальшого лікування медикаментів та
матеріалів медичного призначення на суму 254 гривні   50 копійок.

Необхідність
зазначених витрат та їх розмір підтверджується виписним епікризом карти
стаціонарного хворого ОСОБА_4(а.с.
8),  копії
амбулаторної карти(а.с.  5-7),  показаннями ОСОБА_4,  допитаного як свідка,  і фіскальними чеками(а.с. 4,  26-27 ).

Позовні
вимоги позивача в частині відшкодування шкоди,
пов"язаної із псуванням овочевої продукції,  реалізацією якої він займається,  суд вважає необгрунтованими.

Так,  відповідно до свідоцтва про державну
реєстрацію фізичної особи-підприємця НОМЕР_1,
виданого виконкомом Славутицької міської ради Київської області 7 квітня
2004 року,  копія якого долучена до
матеріалів справи,  позивач дійсно є
суб'єктом підприємницької діяльності,  і
є платником єдиного податку(а.с.  10-11).
Як вбачається з показань ОСОБА_4,
допитаного як свідка,  він
самостійно займається реалізацією овочевої продукції,  але з вини відповідача не міг займатися
реалізацією товару,  тому частина товару пропала.
Згідно акту на списання продовольчих товарів від 3 березня 2007 року,  який долучений до матеріалів справи(а.с.  9),  в
нього пропав товар на суму 1322 гривень 25 копійок через неможливість
реалізації,  так як станом на той час
були відсутні наймані працівники,  а він
знаходився на стаціонарному лікуванні і не міг самостійно займатися торгівлею.

В
судовому засіданні позивачем не було надано достатньо доказів,  які б підтверджували наявність даного
товару,  його вартість та псування саме в
результаті неправомірних дій відповідача,
тому суд не може вважати завдану майнову шкоду в частині пошкодження
вищезазначеного майна на суму 1322 гривні 25 копійок доведеною і вона не
підлягає відшкодуванню.

Крім
того,  неправомірними діями відповідача
позивачу було завдано моральної шкоди через моральні страждання,  які полягають у фізичному болі,  пов'язаному з отриманням численних тілесних
ушкоджень,  в тому числі,  і від укусу п"ятого пальця правої кисті.
Як вбачається з виписного епікризу стаціонарного хворого ОСОБА_4,  він з 01.03.2007 року по 18.04.2007 року
,  тобто протягом 48 днів,  знаходився на стаціонарному лікуванні в ДЗ
СМЧ №5 м. Славутича,  внаслідок чого був
позбавлений можливості нормального спілкування з його оточенням,    переніс 4 операції,  в тому числі

1 жовтня
2007 року по ампутації пальця основної фаланги,
оскільки палець втратив здатність згинатися,  що до кінця життя буде завдавати йому певних
незручностей.

Зазначені
обставини підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_5,  ОСОБА_6,  копією амбулаторної карти позивача(а.с. 5-7,  25 ).

Згідно  ст. 1167,
1168 ЦК України
моральна шкода,  завдана фізичній особі
ушкодженням здоров"я,  підлягає
відшкодуванню одноразово,  або
здійсненням щомісячних платежів.

Суму
відшкодування моральної шкоди суд визначає,
виходячи із характеру і тривалості моральних страждань позивача,  негативних наслідків,  які настали для його здоров'я внаслідок неправомірних
дій ОСОБА_2,  часу,  який ним був витрачений для поновлення стану
здоров'я,  в розмірі 5000 гривень.

Відповідач
підлягає звільненню від сплати судового збору на користь держави на підставі
п.18  ст.
4 Декрету КМУ „Про державне мито".

З
відповідача підлягають стягненню судові витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи відповідно до
ст.  ст. 81, 84,  88 ЦПК України.

На підставі
викладеного,  керуючись  ст.
ст.  209,  213-215,
ЦПК України,  суд

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити частково.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 254 гривні 50 колійок на відшкодування майнової
шкоди,  5000 гривень на відшкодування
моральної шкоди,  всього на загальну суму
5254 гривні 50 копійок.

Звільнити
відповідача від сплати судового збору на користь держави.

Стягнути
з відповідача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в
розмірі 1 гривні 50 копійок.

Заява
про апеляційне оскарження цього рішення може бути подана до суду протягом
десяти днів з дня проголошення. Апеляційна скарга на рішення може бути подана
до суду протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження з
подачею її копії до апеляційного суду Київської області або в порядку ч.4  ст. 295 ЦПК України.