справа № 2-120/07
травня 2007р.                                                                                                                                м.
Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого: судді Запорожана Д.В.,
при секретарі: Рогачко О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
Позивачка просить суд стягнути з відповідачів у
моральну шкоду у розмірі 1700
гривень, а також судові витрати у розмірі 1870,77 гривень, мотивуючи свої вимоги тим, що 28.09.2006р. ОСОБА_3, власник
автомобіля ГАЗ-НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2, будучи поруч в автомобілі з
ОСОБА_2, без належного юридичного оформлення передав йому керування вказаним
автомобілем, та ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом скоїв дорожньо-транспортну
відповідачі відмовилися відремонтувати її автомобіль вона вимушена була укласти
угоду оренди автомобіля, для здійснення підприємницької діяльності, внаслідок
якої вона виплатила за оренду автомобіля 2000 гривень;
моральну шкоду завдану відповідачами їй вона оцінює у 1700 гривень, так як відповідачі тривалий час відмовлялися добровільно
відшкодувати завдану ними шкоду, внаслідок чого вона позбулася душевного покою,
був порушений її звичайний устрій життя, пов'язаний з використанням автомобіля;
в зв'язку з підготовкою та розглядом справи вона понесла наступні судові
витрати: транспортування пошкодженого автомобіля 1100 гривень, відправка телеграм відповідачам 31,68 гривень, оплата послуг експерта 449,1 гривень, комісія
гривень, витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи 30 гривень, сплата держмита 247 гривень,
гривень, а всього на загальну суму 1870,77 гривень. Також та обставина, що під час дорожньо-транспортної пригоди в
автомобілі яким керував ОСОБА_2 знаходився і його власник ОСОБА_3, зумовлює
наслідки, при яких особа яка керувала транспортним засобом не стає власником
джерела підвищеної небезпеки, в зв'язку з чим відповідальність відповідно до ч.
5 ст. 1187 ЦК України несе власник автомобіля навіть за відсутності його вини.
Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 1190 ЦК України відповідачі повинні нести
солідарну відповідальність, так як шкода завдана їх спільними діями.
В судовому засіданні 19.12.2006р. позивачка уточнила
судові витрати у розмірі 285,5
Позивачка, в судовому засіданні, підтримала позовні вимоги у повному
Відповідачі про час та місце судового засідання
повідомлялися належним чином, причину неявки до судового засідання суду не
повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи,
що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 від 23.10.2004р. власником автомобіля
ГАЗ-НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2 є ОСОБА_3; згідно свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_6 власником автомобіля ВАЗ-НОМЕР_2, державний номер
НОМЕР_4 є ОСОБА_1; постановою Біляївського районного суду Одеської області від
14.11.2006р. ОСОБА_2 визнаний винним у зіткненні автомобілів ГАЗ-НОМЕР_1,
державний номер НОМЕР_2 (під його керуванням) та ВАЗ-НОМЕР_2, державний номер
НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_1 28.09.2006р. /а. с. 22/;
Також в судовому засіданні 19.12.2006р. встановлено та не
оспорюється сторонами, що під час дорожньо-транспортної пригоди 28.09.2006р. в
автомобілі ГАЗ-НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, знаходився ОСОБА_3, який усним
дорученням передав керування автомобілем ОСОБА_2 ОСОБА_2 мав при собі
відповідні документи на право керування транспортними засобами даної категорії.
Також в судовому засіданні 19.12.2006р. встановлено, що
ОСОБА_2 визнає позовні вимоги частково, просить суд стягнути всю суму
гривень) у повному обсязі тільки з нього. Суми матеріальної і моральної шкоди
вважав встановленими, та визнав їх.
Згідно ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність пов'язана з
використанням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для інших
ст. 1187 ЦК України шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою яка на відповідній
правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює
підвищену небезпеку.
Таким чином закон передбачає, що обовязок відшкодування
шкоди покладається на особу, яка володіла (використовувала) транспортним
засобом на відповідній правовій підставі.
Правилами дорожнього руху України не заборонено власнику
транспортного засобу передавати керування цим транспортним засобом у своєї
присутності іншій особі, яка має при собі відповідні документи на право
керування транспортними засобами даної категорії.
Як встановлено в судовому засіданні 19.12.2006р. та не оспорюється
сторонами ОСОБА_2 керував транспортним засобом у присутності його власника
ОСОБА_3 Таким чином, ОСОБА_2 володів (використовував) транспортним засобом на
законних підставах, згідно усного доручення його власника ОСОБА_3, тому з
урахуванням наведеного на ОСОБА_3 не може бути покладена відповідальність по
відшкодуванню даної шкоди та посилання позивачки на ч. 5 ст. 1187
та ч. 1 ст. 1190 ЦК України є безпідставними.
З урахуванням наведеного та того, що відповідач ОСОБА_2
суми матеріальної і моральної шкоди вважав встановленими та визнав їх, суд
вважає за необхідне задовольнити позов частково, тобто стягнути заподіяну
Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 217, 218,
224-226 ЦПК України, ст. ст. 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України, суд,
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у
гривень, моральну шкоду у сумі 1700 гривень, судові витрати у розмірі 285,5 гривень, а
В частині позову про стягнення суми заподіяних збитків та
судових витрат в солідарному порядку з ОСОБА_3 відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду
Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області шляхом подачі
в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
подання після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку передбаченому
ч. 4 ст. 295
ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його
копії.