Справа: № 2-2426/ 2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

23
травня 2007 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області
у складі: головуючого судці - Зємцова В.В. при секретарі - Галайчук Н.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці цивільну справу
за позовом Закритого акціонерного товариства страхової компанії «ОНІКС» до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання договору страхування недійсним, стягнення
збитків, стягнення заборгованості -

ВСТАНОВИВ:

Закрите акціонерне товариство страхова
компанія „ОНІКС" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про
визнання недійсним Договору № 061-207 добровільного страхування наземного
транспорту, укладеного 10.12.2004 р. між ЗАТ СК „ОНІКС та ОСОБА_1 (договір
страхування), стягнення збитків та заборгованості.

Позовні вимоги ґрунтуються на ст. ст.
12, 16, 18, 21, 26, 29 Закону України „Про страхування", ст. ст. 15,16,22,215,229,230,236,
553, 979, 989,991 Цивільного кодексу України, та пред'явлені з підстав ухилення
відповідачами від сплати страхового платежу, надання відповідачемОСОБА_1.
свідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування. ЗАТ СК „ОНІКС"
просило визнати договір страхування недійсним, як такий, що укладений під
впливом обману, стягнути з відповідача ОСОБА_1 збитки в сумі 39328,64 грн., з
відповідачів стягнути заборгованість в сумі 31136,47 грн. та судові витрати.

У судовому
засіданні 23.05.2007р. представником позивача Васильченко О.В. подано заяву про
зменшення розміру позовних вимог, якою він просив стягнути з відповідача ОСОБА_1
збитки в розмірі 38631,06 грн., а не 39328,64 грн. як було заявлено у позові, в
іншій частині позов підтримав та просив його задовольнити..

Відповідач
ОСОБА_1 надав суду заперечення на позов, у якому просив відмовити позивачу у
задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним договору страхування,
посилаючись на сплату ним суми страхового платежу в повному обсязі та
відсутність факту обману при укладанні ним договору страхування.

Відповідач
ОСОБА_2 також надав суду заперечення на позов, у якому просив відмовити
позивачу у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення заборгованості, оскільки
страховий платіж був сплачений відповідачемОСОБА_1. в повному обсязі, внаслідок
чого зобов'язання відповідача ОСОБА_2, як поручителя за виконання
відповідачемОСОБА_1. обов'язку по сплаті позивачу страхового платежу
припинилось.

Суд, розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, їх представників, оцінивши
зібрані по справі докази у їх сукупності приходить до наступних висновків.

10.12.2004 р.
між позивачем та відповідачемОСОБА_1. був укладений договір страхування, за
яким позивач на підставі Правил №6-1 добровільного страхування   наземного
транспорту,   що   зареєстровані   Державною
комісією   з

2

регулювання ринків фінансових послуг 08.01.2004 року, зобов'язався
застрахувати

належний відповідачу ОСОБА_1. автомобіль PORSHE 911 CARRERA 4 д. н. з.

НОМЕР_1 та виплатити в межах страхової суми, яка складає 518 941,24 грн.,
страхове

відшкодування за збиток нанесений транспортному засобу. За умовами договору

страхування відповідач                          ОСОБА_1 зобов'язався внести страховий платіж у

сумі 31 136,47 грн. в строк до
30.12.2004 р.

Для укладення договору страхування 10.12.2004 р. відповідачемОСОБА_1. була подана заява-опитувальник на страхування
транспортного засобу, в якій зазначив пробіг свого
автомобіля - 54 тис. кілометрів (пп.1.7. заяви), його дійсну (ринкову) вартість 518 941,24 грн. (пп.1.14. заяви) та відсутність
на момент укладення договору збитків транспортного засобу внаслідок ДТП (пп.4.2. заяви).

10.12.2004 р. між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір поруки №061-207/П (договір поруки), відповідно до п. 1.1.
якого відповідач ОСОБА_2 поручився перед позивачем за
виконання відповідачем 1 обов'язку по сплаті суми страхового платежу за договором страхування. Відповідно до п.2.1. договору
поруки відповідач ОСОБА_2 зобов'язався протягом 5 робочих днів з моменту
отримання повідомлення позивача про невиконання відповідачемОСОБА_1. прийнятих
на себе зобов'язань по сплаті суми страхового
платежу, сплатити позивачу відповідну грошову суму.

14.12.2004    р. страховий платіж в сумі 31 136,47 грн. був
сплачений відповідачем

ОСОБА_1, про що свідчить квитанція №2002, надана
вказаним відповідачем в

якості доказу.

На підтвердження укладення договору страхування позивач видав 14.12.2004 р.
відповідачу ОСОБА_1. страховий поліс №061-207.

На підставі
ковер-нота № F-31/KN-02 від 16.12.2004 р. до договору №18/ФП/10/04уТ-31 про загальні умови факультативного
перестрахування та ретроцесії від
08.10.2004 p., укладеного між позивачем та ЗАТ „Страхова та перестрахувальна компанія „Прометей" (договір
перестрахування 1), укладений сторонами договір страхування від 10.12.2004р. був переданий позивачем у перестрахування ЗАТ „Страхова
та перестрахувальна компанія „Прометей".

На підставі ковер-нота №F-30/KN-03 від 20.12.2004 р. до договору №П-09/04/Т-30 про загальні умови факультативного перестрахування (ретроцесії) від
15.09.2004 p., укладеного між позивачем та ЗАТ „Страхова компанія СК „Партнер"
(договір перестрахування 2)., укладений
сторонами договір страхування від 10.12.2004р. був переданий позивачем у перестрахування ЗАТ „Страхова компанія СК
„Партнер".

На підставі рахунку-бордеро премій №12/2004 від 13.01.2005 р. до договору №ОП/2003.12.23-01/OR-25 облігаторного перестрахування на засаді ексцеденту сум
від

23.12.2003      p., укладеного між позивачем та ВАТ
„Народна фінансово-страхова

компанія Гарант Ре" (договір перестрахування 3), укладений сторонами
договір

страхування від 10.12.2004р. був переданий позивачем у перестрахування ВАТ

„Народна фінансово-страхова компанія Гарант Ре" (11.02.2004 р.
зареєстровано зміну

назви на ВАТ „Українська перестрахувальна компанія „Гарант Ре").

За
договором   перестрахування   1
платіжним   дорученням   №1803
позивач

21.12.2004      р. сплатив страхову
премію в сумі 9195,53 грн., за договором

перестрахування 2 страхова премія сплачена 21.12.2004 р. в сумі 5 125,00 грн.

платіжним дорученням №1806, за договором перестрахування 3 страхова премія

сплачена 18.01.2005 р. в сумі 4 995,00 грн. платіжним дорученням
№1928.

29.08.2005      р. відповідач ОСОБА_1 подав позивачу заяву про
збиток

транспортного засобу, який стався внаслідок його
незаконного заволодіння.

Заявою від 30.06.2006 року відповідач ОСОБА_1 подав позивачу копію довідки Приморського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області від
02.06.2006 р. про порушення 14.04.2006 р. кримінальної
справи № 3 за фактом незаконного заволодіння 28.08.2005 р.
автомобілем PORSHE 911 CARRERA 4 д. н. з. НОМЕР_1 належного ОСОБА_1. за ознаками злочину, передбаченого ст.289 ч.З КК України
та

3

копію постанови,
винесеної заступником прокурора Приморського району м. Одеси, про порушення
названої кримінальної справи.

27.07.2006 року
відповідач ОСОБА_1 подав позивачу копію постанови слідчого СВ Приморського РВ
ОМУ УМВС України в Одеській області від 31.05.2006 р. про зупинення
кримінальної справи №3.

07.08.2006 р.
відповідачемОСОБА_1. пред'явлена вимога позивачу про сплату страхового
відшкодування.

Листом від
19.08.2006 року за №386, посилаючись на умови договору страхування, позивач
повідомив відповідача ОСОБА_1 про затримку у виплаті страхового відшкодування
до з'ясування причин і обставини страхового випадку, розміру заподіяної шкоди,
обставин, що підтверджують право страхувальника на одержання відшкодування.

Листом від
07.11.2006 р. за № 10/12139 на запит позивача від 01.11.2006 р. за № 491 УДАІ
ГУМВС України в м. Києві повідомило про реєстрацію 11.11.2004 р. в МРЕВ-7 при УДАІ
ГУМВС України в м. Києві автомобіля PORSHE 911 CARRERA
4 2001 р. в. сірого кольору кузов НОМЕР_2 д. н. з. НОМЕР_1 на
ім'я ОСОБА_1. Разом з відповіддю були
надані засвідчені МРЕВ-7 при УДАІ ГУМВС України в м. Києві копії
документів, на підставі яких була здійснена реєстрація автомобіля: біржова
угода №АВ-055952 від 09.11.2004 р.,
акт з експертної оцінки від 09.11.2004 p., квитанція
від 12.11.2004 року №8224 на суму 1860,92 грн. про сплату збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду Печерського району.

При наданні
юридичної оцінки обґрунтованості заявлених позовних вимог суд виходить із
наступного.

Відповідно до
ч.1 ст.16 Закону України „Про страхування" договір страхування -це
письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере
на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову
виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування
страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу,
виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до
ст.18 Закону України „Про страхування" для укладання договору страхування страхувальник подає страховику
письмову заяву за формою, встановленою страховиком, або іншим чином
заявляє про свій намір укласти договір страхування. При укладанні договору
страхування страховик має право запросити у страхувальника баланс або довідку
про фінансовий стан, підтверджені аудитором (аудиторською фірмою), та інші
документи, необхідні для оцінки страховиком страхового ризику. Факт укладання
договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом,
сертифікатом), що є формою договору страхування. Договір страхування набирає
чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено
договором страхування.

Положеннями п.2
ч.1 ст.21 Закону України „Про страхування" передбачений обов'язок
страхувальника при укладенні договору страхування надати інформацію
страховикові про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки
страхового ризику, і надалі інформувати його про будь-яку зміну страхового
ризику. У разі подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про
об'єкт страхування йому може бути відмовлено у виплаті страхових виплат або
страхового відшкодування відповідно до п.3 ч.1 ст. 26 Закону України „Про
страхування".

Відповідно до
ч.1 ст.29 Закону України „Про страхування" договір страхування вважається
недійсним з моменту його укладання у випадках, передбачених Цивільним кодексом
України.

Відповідні норми
містяться в ст.ст. 979, 983, 989, 991 ЦК
України, а також передбачені п. п. 7.1., 7.7., 7.8., 8.3.,
12.1. Правил №6-1 добровільного страхування наземного транспорту, що
зареєстровані Державною комісією з регулювання ринків

4

фінансових
послуг 08.01.2004 року, п.6.1., пп.8.3.1. п.8.3., п.12.1. договору страхування
від 10.12.2004р.

Відповідно до
ч.1 ст.553 ЦК України
за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за
виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником.

Відповідно до ч.
ч. 1, 3 ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину
стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою
та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує
його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до
ст. 230 ЦК України
якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо
обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу),
такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона
замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати
другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у
зв'язку з вчиненням цього правочину.

Відповідно до ч.
1 ст.229 ЦК України
істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін,
таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або
можливість використання за цільовим призначенням.

Відповідно до
ч.2 ст.22 ЦК України
збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні збитки).

В ході розгляд
справи судом встановлено, що відповідачем-1 09.11.2004 р. укладена біржова
угода №АВ-055952 на Універсальній торговій біржі „Укрресурс", відповідно
до якої відповідач ОСОБА_1 придбав автомобіль PORSHE 911 CARRERA
4 2001 р. в. сірого кольору кузов НОМЕР_2 за ціною 10 грн.

Відповідно до
висновку експертної оцінки, виконаного 09.11.2004 р. ТОВ „Українська експертна
група", що має сертифікат Фонду державного майна України №467/02 від
23.05.2002 р. (акт з експертної оцінки від 09.11.2004 p.), власником
автомобіля PORSHE 911 CARRERA 4 2001 р.
в. кузов НОМЕР_2 є ОСОБА_1, пробіг ТЗ - 148 тис. кілометрів, ТЗ технічно
не справний, має наслідки ДТП,
порушено геометрію кузова, ходова та КПП
потребують заміни, електрообладнання потребує заміни, вартість ТЗ -
62030,71 грн.

Біржова угода
№АВ-055952 від 09.11.2004 р.,
акт з експертної оцінки від 09.11.2004 р. а також квитанція від 12.11.2004 року
№8224 на суму 1860,92 грн. про сплату пенсійного збору були подані відповідачем
ОСОБА_1 для реєстрації в МРЕВ-7 при УДАІ ГУМВС України в м. Києві автомобіля PORSHE
911 CARRERA 4 2001 p. в. сірого кольору кузов НОМЕР_2. При
реєстрації автомобіля відповідачу ОСОБА_1. був виданий державний номерний знак НОМЕР_1. Зазначені
обставини підтверджуються листом УДАІ ГУМВС України в м. Києві від 07.11.2006
р. за №10/12139.

Незважаючи на ці
обставини, при укладанні договору страхування в заяві-опитувальнику на
страхування транспортного засобу від 10.12.2004 p., відповідач
ОСОБА_1 зазначив пробіг автомобіля PORSHE 911 CARRERA
4 д. н. з.
НОМЕР_1 - 54 тис. кілометрів, його дійсну (ринкову) вартість 518 941,24 грн. та
відсутність на момент укладення договору збитків транспортного засобу внаслідок
ДТП. Зазначені
відповідачемОСОБА_1. дані на автомобіль не відповідають даним, зафіксованим в
біржовій угоді №АВ-055952 від 09.11.2004 р. та акті з експертної оцінки від
09.11.2004 р.

Не знайшло свого
підтвердження в судовому засіданні твердження відповідача ОСОБА_1 про
проведення уповноваженими особами позивача огляду автомобіля, проведення   позивачем
оцінки   автомобіля   та
її   використання.   За
твердженням

5

представника позивача такий огляд не проводився і акт огляду не складався,
до ТОВ „Експертна компанія „Укравтоекспертиза" для проведення дослідження
автомобіля PORSHE 911 CARRERA 4 д. н. з. НОМЕР_1 позивач не звертався, подана суду копія акту №3762 від 17.12.2004 р. не містить даних про
замовлення цього дослідження позивачем, крім того, цей акт не має
відношення до договору страхування, оскільки складався пізніше, ковер-ноти № 31/KN-02 від 16.12.2004 р. та №30/KN-03 від 20.12.2004 р. не
містять посилання на акт №3762.

Подану відповідачемОСОБА_1. копію акту №3762 від 17.12.2004 р. суд відповідно до ст. ст. 58, 64, 131, 179, 185 ЦПК України
вважає неналежним доказом у справі внаслідок відсутності його зв'язку з
договором страхування та відсутності у відповідача ОСОБА_1 оригіналу
документа.

Судом відмовлено у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про виклик в
якості свідка ОСОБА_3., який підписував договір страхування від 10.12.2004р. від його імені, діючи на підставі
довіреності. Відмова у задоволенні клопотання
ґрунтується на тому, що відповідачем не спростовані подані позивачем докази того, що на момент укладення договору страхування
від 10.12.2004 року надані відповідачем відомості про дійсну (ринкову)
вартість автомобіля PORSHE 911 CARRERA 4 2001 р. в. д. н. з. НОМЕР_1, дійсний пробіг та
інформація щодо участі зазначеного автомобіля в ДТП, що були зазначені відповідачемОСОБА_1. у заяві від 10.12.2004 р., не відповідали дійсності, відповідачу
була відома інформація, яка містилась в біржовій угоді від
09.11.2004 р. та акті з експертної оцінки від 09.11.2004 р. Відповідач не пояснив, яким чином свідчення ОСОБА_3.
можуть спростувати наведені позивачем факти.

Відповідно до
ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_1, шляхом внесення до заяви-опитувальника від 10.12.2004 р.
неправдивих відомостей щодо об'єкта страхування автомобіля PORSHE 911 CARRERA 4 2001 р. в. кузов НОМЕР_2 д. н. з. НОМЕР_1, а саме:
дійсної (ринкової) вартості транспортного засобу, пробігу та
відсутності у минулому збитків транспортного засобу внаслідок ДТП, навмисно ввів позивача в оману щодо
обставин, які мають істотне значення при укладанні договору
страхування. Зазначені обставини є підставою для визнання договору страхування
недійсним відповідно до ч.1 ст.229, ст.230 ЦК України та стягнення з відповідача ОСОБА_1 збитків у подвійному розмірі.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем, з метою зменшення
власного ризику, зроблені витрати на перестрахування договору
страхування згідно з договорами
перестрахування 1, 2 та 3 на загальну суму 19315,53 грн., які, відповідно до ч.2 ст.22 ЦК України, є збитком. Таким чином, розмір збитків, що мають бути стягнуті з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача, становить
38631,06 грн.

Не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та не відповідають фактичним
обставинам справи доводи позивача щодо визнання
недійсним договору страхування та стягнення заборгованості з
відповідачів у сумі 31 136,47 грн. з підстав ухилення ними від сплати страхового платежу, оскільки у цьому випадку,
відповідно до ч.3 ст.18 Закону, договір страхування
вважається таким, що не набрав чинності. В той же час, судом
встановлено, що страхове відшкодування було сплачене відповідачемОСОБА_1. в повному обсязі 14.12.2004р. в розмірі та
строки, встановлені договором
страхування, внаслідок чого порука відповідача ОСОБА_2 припинилась в силу ч.1 ст.559 ЦК України. В зв'язку з цим, в задоволенні вимог позивача в
частині стягнення боргу з відповідачів за
несплату страхового платежу необхідно відмовити.

6

Судові
витрати підлягають покладенню на відповідача ОСОБА_1 пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Керуючись
ст.ст. 15, 229,230,236, 553, 979, 991 ЦК України, ст. 16, 21,26,29 Закону України «Про страхування», ст.ст. 10, 60,212,
213,214, 215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов Закритого акціонерного товариства страхової компанії «ОНІКС» задовольнити
частково.

Визнати недійсним договір № 061-207 добровільного страхування наземного транспорту, укладений 10.12.2004 року між Закритим
акціонерним товариством страхова компанія «ОНІКС» та
ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 і.н. ) на користь Закритого акціонерного товариства страхова компанія «ОНІКС», ) збитки в сумі - 38631,06 грн.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 і.н. ) на користь Закритого акціонерного товариства страхова компанія «ОНІКС», - 410,28 грн. державного мита та 15
грн. витрат на інформаційно -технічне забезпечення судового процесу.

В іншій частині в задоволення
позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження рішення
суду протягом 10 днів з дня проголошення рішення через
Автозаводський районний суд м. Кременчука. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження або без попереднього
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне
оскарження.