Справа №2-1201/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

(заочне)

29  травня
2007р.

Суворовський
районний суд м.  Одеси в складі:

головуючого  судді                    -           Кисельова
В.К.

при
секретарі                               -        Журик Т.В.

за участю
позивача - ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської Ради про
визнання права власності на спадкове майно,
-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Одеської міської Ради про

визнання права власності на спадкове майно. Позовні
вимоги обґрунтовані тим,  що рішенням

Виконкому Ленінської райради депутатів трудящих від
19.07.1957 року № 470 Станеско Аркадію

Олексійовичу була відведена земельна ділянка
наАДРЕСА_1для

індивідуального житлового будівництва. 26 вересня 1957 року нотаріусом 4-ї державної

нотаріальної контори Вороніною Є.Л. був посвідчений
договір про надання в безстрокове

користування земельної ділянки для будівництва
індивідуального житлового будинку на праві

особистої власності. Згідно з вказаним договором
Житлово-комунальний відділ Виконавчого

комітету Ленінської районної ради депутатів    трудящих       надав        ОСОБА_2    право на безстрокове користування земельною
ділянкою по АДРЕСА_1,  загальною площею 506
кв.м

Вказаний
договір встановлював положення стосовно того,
що будівництво повинно тривати не більш ніж 3 роки,  та встановлено кінцевий термін - 25.09.1960 року. Однак у
зв'язку з тим,  що ОСОБА_2 не встиг
закінчити будівництво в вказані терміни,
рішенням Виконкому Ленінської райради депутатів трудящих від 18.08.1967
року № 613 йому було продовжений строк дії договору забудови на індивідуальне
будівництво житлового будинку до 18.08.1968 року.

ОСОБА_2
був одружений з ОСОБА_3,  та позивач є
єдиним сином своїх батьків.

ІНФОРМАЦІЯ_1помер батько
позивача ОСОБА_2,  а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати
позивача ОСОБА_3.

Батьки
позивача побудували будинок,  загальною
площею 106, 2 кв.м.
,  житловою -55, 3 кв.м,  на відведеній їм земельній ділянці,  який включає в себе : будинок
„А",  загальною площею 39, 1 кв.м. ,  житлова площа 26, 5 кв.м. ,
побудований в 1955
році,  який складається з коридору 5, 1 кв.м. ,  кімнати 26,
5 кв.м. ,  коридору 7, 5 кв.м.  ;
будинок „Б",  побудований в 1965 році,  загальною площею 67, 1 кв.м. ,  житловою площею 28.8 кв.м,  що складається з веранди 7, 6 кв.м. ,  коридору 11, 6 кв.м. ,  кімнат 22, 0 кв.м.  та 6,
8 кв.м. ,  кухнею 10 кв.м. ,  санвузлу 9, 1 кв.м.  Також на
ділянці є цистерна,  побудований гараж
„Д",  площею 22, 2 кв.м.  та вбиральня,
площею 1, 2 кв.м.

Після
того як будівництво було закінчено,  родина
позивача переїхала у домоволодіння на постійне місце проживання. Позивач
стверджує,  що він постійно проживав зі
своїми батьками у будинку з 1958р.,  де
на теперішній час продовжує проживати.

Після
смерті батьків позивача відкрилася спадщина на будинок АДРЕСА_1. Позивач є
єдиним спадкоємцем.  На підставі
викладеного,  позивач просить визнати за
ним право власності на домоволодіння АДРЕСА_1

В
судовому засіданні позивач просив задовольнити позовну заяву та пояснив,  що батько закінчив будівництво будинку,  однак не встиг його зареєструвати.

Представники
Одеської міської Ради в судове засідання не з'явились,  про розгляд справи були повідомлені належним
чином.

Вивчивши
матеріали справи,  заслухавши
позивача,  суд вважає,  що позовні вимоги підлягають задоволенню на
підставі фактів,  встановлених в судовому
засіданні.

Судом
встановлено,  що рішенням Виконкому
Ленінської райради депутатів трудящих від 19.07.1957
року № 470 ОСОБА_2
була відведена земельна ділянка наАДРЕСА_1для індивідуального житлового будівництва.
26 вересня 1957 року нотаріусом 4-ї державної
нотаріальної контори Вороніною Є.Л. був посвідчений договір про надання в
безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального
житлового будинку на праві особистої власності. Згідно з вказаним договором
Житлово-комунальний відділ Виконавчого комітету Ленінської районної ради
депутатів трудящих надав ОСОБА_2 право на безстрокове користування земельною
ділянкою по АДРЕСА_1,  загальною площею 506
кв.м.  (а.с.  8-12).

Вказаний
договір встановлював положення стосовно того,
що будівництво повинно тривати не більш ніж 3 роки,  та встановлено кінцевий термін - 25.09.1960 року. Однак у
зв'язку з тим,  що ОСОБА_2 не встиг
закінчити будівництво в вказані терміни,
рішенням Виконкому Ленінської райради депутатів трудящих від 18.08.1967
року № 613 йому було продовжений строк дії договору забудови на індивідуальне
будівництво житлового будинку до 18.08.1968 року. (а.с.  13).

ОСОБА_2
був одружений з ОСОБА_3,  та позивач є
єдиним сином своїх батьків.

ОСОБА_2
та ОСОБА_3  на підставі договору від
26.09.1957р.,  побудували будинок,  загальною площею 106, 2 кв.м. ,  житловою -55, 3 кв.м,  на
відведеній їм земельній ділянці,  який
включає в себе : будинок
„А",  загальною площею 39, 1 кв.м. ,  житлова площа 26, 5 кв.м. ,
побудований в 1955
році,  який складається з коридору 5, 1 кв.м. ,  кімнати 26,
5 кв.м. ,  коридору 7, 5 кв.м.  ;
будинок „Б",  побудований в 1965 році,  загальною площею 67, 1 кв.м. ,  житловою площею 28.8 кв.м,  що складається з веранди 7, 6 кв.м. ,  коридору 11, 6 кв.м. ,  кімнат 22, 0 кв.м.  та 6,
8 кв.м. ,  кухнею 10 кв.м. ,  санвузлу 9, 1 кв.м.  Також на
ділянці є цистерна,  побудований гараж
„Д",  площею 22, 2 кв.м.  та вбиральня,
площею 1, 2 кв.м.

Після
того як будівництво було закінчено,
родина позивача переїхала у домоволодіння на постійне місце проживання.

Таким
чином,  домоволодіння АДРЕСА_1 було збудовано
зі згоди виконавчого органу місцевого самоврядування,  на земельній ділянці відведеній для цієї
мити,  на підстав чинних на той момент
норм законодавства,  а тому воно не є
самовільним.

ІНФОРМАЦІЯ_1помер батько
позивача ОСОБА_2,  а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати
позивача ОСОБА_3.

Після
смерті батька позивача відкрилася спадщина на Уг будинку АДРЕСА_1.

Позивач
ОСОБА_1 своєчасно звернувся до Четвертої Одеської державної нотаріальної
контори із заявою про прийняття спадщини. Мати позивача ОСОБА_4 відмовилась від
свої частки у спадщині. 19
серпня 1990р. державним нотаріусом Четвертої Одеської державної
нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за
законом,  згідно якого спадкоємцем майна
померлого ОСОБА_2 є його син ОСОБА_1

Однак
нотаріусом не було вказано в якості спадкового майна будинок АДРЕСА_1,  оскільки ОСОБА_2 не встиг зареєструвати
будинок.

Відповідно
до акту № 2413 судової
будівельно-технічної* експертизи домоволодіння АДРЕСА_1 відповідає будівельно-технічним вимогам та може бути
прийнято до експлуатації.

На підставі
викладеного,  керуючись  ст.
ст.  529,
548,  549,  553,
554 ЦК України в редакції 1963р.,   ст.
ст.   ст.  ст.  10,
11,  209,  212-215,
224-226 ЦПК України,
суд,  -

ВИРІШИВ:

1.      Позовну
заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 у порядку спадкоємства за законом після померлих
ОСОБА_2,  ОСОБА_3

Рішення
суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через Суворовський
районний суд м.  Одеси шляхом подачі в
10-ти денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження
рішення суду і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної
скарги,  або в порядку п. 4  ст.  295 ЦПК України.

Заочне
рішення може бути переглянуте судом,  що
його ухвалив,  за письмовою заявою
відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом
десяти днів з дня отримання його копії.