УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„15"
жовтня 2007 року                                                                               м.  Донецьк

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Донецької області в складі:

Краснощокової
Е.С.  Осипчук О.В. Шевченко В.Г.

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Київської
міської Ради,  ОСОБА_2,  ОСОБА_3 про визнання рішення недійсним,  за касаційною скаргою Київської міської Ради
на рішення апеляційного суду м.  Києва
від 21 лютого 2005 року,  -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні
2003 року ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до Київської міської Ради про
визнання рішення від 24 лютого 2000 року „Про передачу громадянам у приватну
власність земельних ділянок для обслуговування житлових будинків і
господарських будівель" недійсним.
Ухвалою суду до участі у справі в якості співвідповідачів притягнуто
ОСОБА_2 та ОСОБА_3

В
обґрунтування позову позивач посилався на те,
що він є власником 3/8 частин жилого АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про
право на спадщину після смерті свого батька ОСОБА_4,  померлого
20.09.1995 року. В липні 1970 року,  за
життя батька,  між колишніми
співвласниками будинку укладено договір про встановлення порядку користування
будинком в натурі,  відповідно до частки
кожного власника,  та земельною
ділянкою,  згідно якого його батьку було
визначено в користування ½ частину
землі від загальної площі земельної ділянки. 24 лютого 2000 року рішенням
Київської міської Ради № 32-3/753 „Про передачу громадянам у приватну власність
земельних ділянок для обслуговування житлових будинків і господарських
будівель" йому передано у приватну власність 3/8 частини земельної
ділянки,  співвласникам ОСОБА_2-
3/10,  ОСОБА_3 - 13/14 частин від 0, 1 га
земельної ділянки за вказаною адресою. Вважаючи,  що оскільки між співвласниками протягом
значного часу існує фактичний порядок користування земельною ділянкою і у його
приватну власність повинна бути передана земельна ділянка,  яку він займає,  то просив його позов задовольнити.

Справа №33ц-2219
кс 07

Головуючий
першої інстанції:                                  Васильєва
Т.М.

Суддя -
доповідач:                                                     Осипчук
О.В.

Категорія: 33

Рішенням Шевченківського районного суду м.
Києва від 10 грудня 2003 року в задоволені позову відмовлено.

Рішенням
апеляційного суду м.  Києва від 21 лютого
2005 року апеляційна скарга ОСОБА_1
задоволена. Рішення Шевченківського районного суду м.  Києва від 10 грудня 2003 року скасовано і
ухвалено нове рішення про задоволення позову.

Визнано
незаконним рішення Київської міської Ради № 32-3/753 від 24 лютого 2000 року
„Про передачу громадянам у приватну власність земельних ділянок для
обслуговування житлових будинків і господарських споруд" в частині
передачі ОСОБА_1
земельної ділянки розміром 3/8 частини від 0, 1 га земельної ділянки по вул. .
Університетській 16 у м.  Києві.

Зобов'язано
Київську міську Раду прийняти рішення про передачу ОСОБА_1 у приватну власність
для обслуговування жилого будинку і господарських будівель земельну ділянку по
вул. . Університетській 16 у м.  Києві з
урахуванням фактичного порядку користування і договору користування жилим
будинком та земельною ділянкою від 11 липня 1970 року.

В
касаційній скарзі представник за довіреністю Київської міської Ради ОСОБА_5
порушує питання про скасування рішення апеляційного суду м.  Києва від 21.02.2005 року і залишення в силі
рішення Шевченківського районного суду м.
Києва від 10.12.2003 року,
посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та
порушення норм процесуального права.

Колегія
суддів дійшла висновку,  що підстави для
перегляду судового рішення апеляційного суду м.
Києва відсутні,  виходячи з
наступного.

Згідно
із ч.2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно
до  ст.
335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні суду,  чи відкинуті
ним,  вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу,  про перевагу
одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи,  що
оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та
процесуального права,  а доводи
касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відсутні
і передбачені  ст.  338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

Ураховуючи
наведене,  колегія суддів вважає за
необхідне відмовити в задоволені касаційної скарги.

Керуючись  ст.
ст.  332, 336, 337 ЦПК
України,  колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Донецької області,  -

УХВАЛИЛА:

Касаційну
скаргу представника Київської міської Ради за довіреністю - ОСОБА_5   - відхилити.

Рішення
апеляційного суду м.  Києва від 21 лютого
2005 року залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.