Справа
№ 22-2146/07 р.
у 1-й інстанції - Мартинишин
Категорія справи - 5
в апеляційній інстанції - Цяцяк Р.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05
листопада 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого -
судді Бермеса І.В.,

суддів
Бакуса В.Я. і Цяцяка Р.П.,

при секретарі Щербатій І.М.

та за участю представників сторін,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ТзОВ „Ресторан
„Беркут" на ухвалу судді Франківського районного суду м.  Львова від 15 серпня 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною
ухвалою в порядку забезпечення позову ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до ТзОВ „Ресторан
„Беркут" (в подальшому -„Товариство") про усунення перешкод в
користуванні майном накладено арешт на цегляну площадку (споруду),  позначену в поверховому плані літ. 1бп,  нежитловою площею 1 379, 3 кв.м.  та нежитлові приміщення,  позначені в поверховому плані літ. А-5,  що знаходяться за адресою: м.  Львів,
вул.  В.Великого,  59 „б" (в межах першого поверху даної
площадки (споруди) влаштовано торговий павільйон міні-ринку загальною площею
1207, 9 кв.м. ),  а також заборонено
Товариству вчиняти будь-які дії щодо використання відповідного майна в якості
автостоянки - до вирішення спору в суді.

Дану ухвалу
оскаржило Товариство.

В
апеляційній скарзі апелянт просить ухвалу суду скасувати,  покликаючись на невідповідність висновків
суду обставинам справи та на порушення судом норм процесуального права.

Апелянт
стверджує,  що Товариством укладено
близько сотні договорів на зберігання автотранспорту на спірній площадці і в
результаті заборони в'їзду будь-яких транспортних засобів на площадку
Товариство отримує чисельні скарги та терпить значні збитки.

Крім цього,  рішення Личаківського районного суду м Львова
від 19.05.2006 року (на яке покликаються позивачі в обгрунтування своїх
позовних вимог) 12.06.2007 року в касаційному порядку було скасовано ухвалою
Апеляційного суду Хмельницької області.

Крім
цього,  об'єкти нерухомого майна,  щодо усунення перешкод в користуванні якими
було подано позов до суду і на які накладено арешт,  самими позивачами ОСОБА_1, ОСОБА_2 вже
відчужені іншим особам (ПП „Санні" та ОСОБА_3) і з урахуванням цього їхні
позовні вимоги апелянт вважає безпідставними.

Заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення представника
відповідача на підтримання апеляційної скарги та заперечення її доводів від
представника позивача,  перевіривши
матеріали справи та законність і обгрунтованість ухвали суду першої інстанції
та відповідності її матеріалам справи в межах доводів апеляційної скарги та
вимог,  викладених у позовній заяві,  колегія суддів дійшла висновку,  що апеляційна скарга підлягає до задоволення
з наступних підстав.

2

У п. 4
Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 „Про практику
застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв
про забезпечення позову" міститься роз'яснення про те що,  розглядаючи заяву про забезпечення
позову,  суд має з урахуванням
доказів,  наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитись,  зокрема,  в тому,
що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання
чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати відповідність виду забезпечення позову,  який просить особа,  позовним вимогам і про те,  що при встановленні зазначеної відповідності
слід враховувати ту обставину,  що вжиті
заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної або фізичної
особи.

Позовною
вимогою по справі є виселення відповідача з ряду об'єктів нерухомого майна.

Однак,  оскаржувана ухвала не містить доводів на
підставі яких суддя дійшла висновку про те,
що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову з вище згаданою позовною вимогою.

В той же
час,  вжиті судом заходи забезпечення
позову напряму перешкоджають господарській діяльності відповідача,  як юридичної особи.

Крім
цього,  представником апелянта до суду
апеляційної інстанції подано докази того,
що позивач відчужив спірний об'єкт нерухомості,  а відтак (з урахуванням предмета спору та
позовних вимог) спірним є питання про те,
чи дійсно між сторонами є спір на момент розгляду справи судом
апеляційної інстанції.

З урахуванням
вище наведеного,  колегія суддів
приходить до висновку,  що оскаржувана
ухвала не може залишатись в силі і підлягає скасуванню з постановлениям нової - про
відмову у задоволенні клопотання позивача про забезпечення позову.

Керуючись  ст.
ст.  303,  312 п.3,
314 ч.1 п.6,  315 ЦПК
України,  колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ТзОВ „Ресторан „Беркут" задовольнити.

Ухвалу
судді Франківського районного суду м.
Львова від 15 серпня 2006 року скасувати і постановити нову - про
відмову ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_2 у задоволенні їх клопотання про забезпечення
позову шляхом накладення арешту на цегляну площадку (споруду),  позначену в поверховому плані літ. 1
бп.,  нежитловою площею 1379, 3
кв.м.  та нежитлові приміщення,  позначені в поверховому плані літ. А-5,  що знаходяться за адресою: м.  Львів,
вул.  В. Великого,  59 „б" (в межах першого поверху якої
влаштовано торговий павільйон міні-ринку загальною площею 1207, 9 кв.м. ),  а також накладення заборони щодо вчинення
ТзОВ „Ресторан „Беркут" будь-яких дій по використанню відповідного майна в
якості автостоянки.

Ухвала
оскарженню не підлягає.