Справа № 22-2228/07                                                Головуючий
Категорія:- 23                                                                         Лакомська
в апел. інстанції Кіт І.Н.
року  колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:
суддів:
Зубарєвої К.П., Кота І.Н.
розглянула у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
рішення Личаківського районного
суду м.Львова від 22 червня 2007 року.

Заслухавши                           доповідь               судді               апеляційного                 суду,

пояснення сторін
на підтримання доводів апеляційної скарги і заперечень на неї, перевіривши
матеріали справи колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 22 червня 2007р.
частково задоволено позов ОСОБА_1до ЗАТ „ Страхова компанія „Інпро" та
ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної ушкодженням
його автомобіля внаслідок ДТП.

Стягнуто в користь позивача із ЗАТ „ Страхова компанія „
Інпро " 1097 грн.39 коп. та з ОСОБА_2 510 грн. на відшкодування
матеріальної шкоди . Стягнуто також на його користь солідарно із зазначених
відповідачів 180 грн. на відшкодування експертних послуг, 68 грн. судового
збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної
шкоди та витрат на правову допомогу відмовлено за недоведеністю цих вимог.

Рішення суду в частині відмови у відшкодуванні понесених
ним у розмірі 2000 грн. за надання правової допомоги та 1690 грн. заподіяної
йому моральної шкоди оскаржив позивач.

В    апеляційній    скарзі                      покликається    на
незаконність    та

невідповідність
дійсним обставинам справи ухваленого судом першої інстанції рішення про відмову
в задоволенні цих позовних вимог, оскільки розмір витрат за надання правової
допомоги підтверджено наявними у справі квитанціями про їх оплату, що виключало
потребу в укладенні договору про надання йому правової допомоги. Крім того,
поза увагою та належною оцінкою з боку суду залишились доводи про тривале
зволікання відповідачами питання про відшкодування збитків, чим власне йому
було заподіяно моральну шкоду. Визначений ним в сумі 1690 грн., розмір
моральної шкоди є незначним, а тому міг бути відшкодований відповідачами.

Просить рішення районного суду в частині відмови у задоволенні його
позовних вимог про вішкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу
скасувати й ухвалити нове рішення про їх задоволення у повному обсязі.

Перевіривши у межах доводів апеляційної скарги та пред"явлених
позовних вимог законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції
колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового
задоволення апеляційної скарги виходячи із наступного.

Відповідно до положень ст.11 та ст.60 ЦПК суд розглядає цивільні справи в
межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, при цьому кожна сторона зобов"язана довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як безспірно
вбачається із матеріалів справи, позивач зазначених обов'язків належно не
виконав. Так, відповідно до наявної у справі довіреності від 15.08.06р.( а.с.6)
й даних протоколів судових засідань ( а.с.34, 42), фактично представляв інтереси
позивача і здійснював надання йому правої допомоги юрист ОСОБА_3, його послуги
були оплачені позивачем в розмірі лише 500 грн., що стверджується наявною у
справі квитанцією від 15.05.07р. ( а.с.37). Разом з тим, подані позивачем
квитанції від 02.08.; 14.08.; 29.08.06р. ( а.с.17-19) засвідчують факт оплати
ним 1500 грн. юридичних послуг отриманих від приватного підприємця ОСОБА_1 у
яких відсутні будь-які дані, що такі надавались позивачеві саме із веденням
зазначеним підприємцем даної справи.

За таких обставин, суд першої інстанції в цій частині
позовних вимог не мав жодних правових підстав для стягнення 2000грн. вартості
наданих позивачеві правових послуг у зв"язку із розглядом даної справи,
оскільки такі витрати належно підтверджені лише в сумі 500 грн.

Разом з тим, приймаючи до уваги, що скоєна з вини ОСОБА_2
ДТП, внаслідок
якої було ушкоджено автомобіль позивача ( а.с.32), потягла за собою переживання
й погіршення стану його здоров"я та

настання у нього
гіпертонічного кризу, що викликало потребу його амбулаторного лікування (
а.с.31) , колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового
задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди в розмірі 500 грн.,
стягнувши її із безпосереднього заподіювача шкоди, оскільки позивачем не подано
жодних доказів на обгрунтування розміру пред"явленої ним суми.

Враховуючи
наведене та керуючись ст.ст.303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія
суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1задоволити частково.

Рішення Личаківського районного суду м.Львова від 22
червня 2007 року змінити в частині відмови у задоволенні позовних вимог,
виклавши її у наступній редакції : „ Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1500
грн. на відшкодування моральної шкоди. Стягнути солідарно з обох відповідачів в
користь ОСОБА_1500 грн. на відшкодування понесених ним витрат за надання
правової допомоги. "

В решті розглянутих вимог рішення районного суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду вступає в законну силу з
моменту його проголошення та може бути оскаржене протягом двох місяців з дня
набрання ним законної сили, шляхом подання на нього касаційної скарги
безпосередньо до Верховного Суду України.