РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15
жовтня 2007 року                                                                                                      м.  Одеса

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Станкевича В.А.

суддів:
Гайворонського А.П.,  Громіка Р.Д.

при
секретарі - Ісаєвої Ю.С.  розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну по справі за позовом
ОСОБА_1 до Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської
області,  ОСОБА_2 про визнання
незаконними дій начальнику відділу культури Овідіопольської райдержадміністрації,  визнання незаконними наказу № І та №11,  поновлення на роботі,  стягнення заробітної плати за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди у сумі 30000 гривень,  за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Овідідопольського районного суду Одеської області від 23 квітня 2007 року,  -

встановила:

20 січня
2005 року ОСОБА_1. звернулась до суду з зазначеним позовом,  у якому вказувала,  що вона працювала директором Овідіопольської
дитячої музичної школи. З 10 січня 2005 року вона знаходилась на стаціонарному
лікуванні в Овідіонольськїй ЦРЛ. В період перебування на лікуванні 05.01.2005
року начальник відділу культури Овідіопольської райдержадміністрації ОСОБА_2
видала наказ про звільнення її з посади директора Овідіопольської дитячої
музичної школи на підставі  ст.  36 п. 2 КЗпП України,  у зв'язку з закінченням строку контракту.

Позивачка
вважала цей наказ незаконним з наступних підстав: контракт вона не
підписувала,  а її підпис був
сфальсифікований начальником відділу культури ОСОБА_2,  порушені також вимоги  ст. 36 п.2 КЗпП України,  оскільки ОСОБА_2 не надала у встановлений
законом строк вимоги і підстави закінчення трудового договору - в порушення
вимог  ст. 47 КЗпП України її не
ознайомили з наказом про звільнення; ОСОБА_2 перевищила свої службові повноваження
в частині призначення та звільнення керівників комунальних підприємств
підпорядкованих Овідіопольської райдержадміністрації.

06.02.2005
року був винесений наказ № 10,  яким
наказ №1 від 05.01.2005 року визнаний недійсним,  наказом № 11 від 09.02.2005 року по відділу
культури Овідіопольської райдержадміністрації ОСОБА_1. була звільнена з посади
директора Овідіопольської дитячої музичної школи на підставі  ст.  36
п. 2 КЗпП України,  у зв'язку з
закінченням строку контракту.

Тому,  уточнивши свої позовні вимоги,  ОСОБА_1. просила суд визнати незаконними дії
чальнику відділу культури Овідіопольської райдержадміністрації,  визнати незаконними накази № 1 та 11,  поновити на роботі на посаді директора
Овідіопольської

Головуючий
у першій інстанції Кочко В.К.                                   Справа
№ 22ц-3496/07

Доповідач
Станкевич В.А.                                                                       Категорія
ЦП: 40

дитячої
музичної школи,  стягнути заробітну плату
за час вимушеного прогулу та моральну шкоду у сумі 30000 грн.

У судовому
засіданні представник позивачки позов підтримав.

Представник
Овідіопольської райдержадміністрації позов визнав частково. Відповідачка позов
визнала частково.

Рішенням
Овідідопольського районного суду Одеської області від 23 квітня 2007 року позов
ОСОБА_1 до Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області,  ОСОБА_2 про визнання незаконними дій
начальнику відділу культури Овідіопольської райдержадміністрації,  визнання незаконним наказу №1 та № 11,  поновлення на роботі,  стягнення заробітної плати за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди у сумі 30000 грн. задоволенні частково.

Визнано
дії начальника відділу культури Овідіопольської райдержадміністрації ОСОБА_2
незаконними.

Визнано
незаконними накази № 1 від 05 січня 2005 року та № 11 від 09.02.2005 року
начальника відділу культури Овідіопольської райдержадміністрації ОСОБА_2 про
звільнення ОСОБА_1 з посади директора Овідіопольської дитячої музичної школи.

Поновлено
ОСОБА_1 на посаді директора Овідіопольської дитячої музичної школи з 05 січня
2005 року.

Стягнуто
з Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області на користь
ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 05 січня 2005 року по 23
квітня 2007 року у сумі 20297 (двадцять тисяч двісті дев'яносто сім) гривень 26
коп. без прибуткового податку,  що
підлягає утриманню при виплаті заробітної плати.

Стягнуто
з Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області на користь
ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 1000 (одну тисячу) гривень.

Стягнуто
з Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області на користь
ОСОБА_1 судові витрати у сумі 8 грн. 50 коп.

Рішення
суду у частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення заробітної плати за
один місяць у сумі 740 (сімсот сорок)гривень 53 icon,
підлягає негайному виконанню.

Не
погодившись з цим рішенням ОСОБА_1. подала апеляційну скаргу в якій просила
змінити рішення суду в частині стягнення моральної шкоди та стягнути на її
користь з Овідіопольської державної районної адміністрації моральну шкоду у
розмірі 29 000 грн.

Заслухавши
доповідача,  розглянувши матеріали
справи,  доводи апеляційної скарги,  перевіривши законність і обґрунтованість
рішення суду в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги,  судова колегія вважає,  що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Як
вбачається з матеріалів справи рішенням Овідідопольського районного суду
Одеської області від 23 квітня 2007 року ОСОБА_1. поновлена на посаді директора
Овідіопольської дитячої музичної школи з 05 січня 2005 року та на її користь
стягнуто з Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області
заробітну плату за час вимушеного прогулу з 05 січня 2005 року по 23 квітня
2007 року у сумі 20297, 26 грн.

В цій частині
сторони не оскаржують,  оскільки
погодились з рішенням суду.

Згідно  ст.
237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань,  втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно
до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,  під моральною шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань,  або інших негативних явищ,  заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного
законодавства

моральна шкода може
полягати,  зокрема: у зв'язку з
незаконним перебуванням під слідством і судом,
у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження
активного громадського життя,  порушенні
стосунків з оточуючими людьми та при настанні інших негативних наслідків.

Згідно
п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань
(фізичних,  душевних,  психічних тощо); яких зазнав позивач,  характеру немайнових втрат (їх
тривалості,  можливості відновлення тощо)
та з урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховується стан здоров'я потерпілого,
тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках,  ступень зниження престижу,  ділової репутації,  час та зусилля,  необхідні для відновлення попереднього
стану,  добровільне - за власною
ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності,  виваженості та справедливості.

Таким
чином,  враховуючи те,  що внаслідок неправомірних дій органів,  заявниці були завдані значні моральні
витрати,  а саме: суттєво погіршилось
здоров'я,  до наступного часу вона не
може налагодити своє життя,  а заподіяне
ушкодження здоров'ю незворотне,  має
невідновний характер,  в зв'язку з чим
вона змушена три-чотири рази на рік проходити лікування,  що потребує значних витрат,  а також те,
що заявниця не змогла реалізувати свої плани тривалий час втратила
стабільний постійний заробіток,  тому суд
першої інстанції зробив правильний висновок про необхідність відшкодування
заподіяної заявниці моральної шкоди.

Однак на
думку судової колегії суд першої інстанції,
не дослідивши ретельно обставини справи в цій частині,  зробив неправильний висновок щодо суми
відшкодування ОСОБА_1. заподіяної моральної шкоди,  тому вона підлягає збільшенню,  але в меншому розмірі ніж просила позивачка.

Керуючись
ст.
ст.  304,  305,
307,  309,  313,
ч. 2  ст.  314,
316,  317,  319 ЦПК України,  судова колегія

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення
Овідідопольського районного суду Одеської області від 23 квітня 2007 року
змінити.

Стягнути
з Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області на користь
ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 5000 (п'ять тисяч) гривень.

В іншій частині
рішення залишити без змін.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення,  однак може бути оскаржене шляхом подачі
касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.