Справа № 22ц-5060/2007                                              Головуючий 1 -ї
інстанції - Гайдар А.В.
-15                                                                   Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

2 серпня
2007 року                                                                                                       м.  Донецьк

Апеляційний суд
Донецької області в складі: головуючої - Кондратьєвої О.М. ,  суддів - Соломаха Л.І.,  Шевченко В.Ю.,  при секретарі - Білявській І.Є.,  за участю - відповідача,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та Комунального
підприємства „Вугледартепломережа" на рішення Вугледарського міського суду
Донецької області від 23 квітня 2007 року по справі за позовом Комунального
підприємства „Вугледартепломережа" до ОСОБА_1,  ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по наданим послугам з
теплопостачання,  -

ВСТАНОВИВ:

КП
„Вугледартепломережа" та ОСОБА_1,
звернулись до Апеляційного суду Донецької області з апеляційними
скаргами на рішення Вугледарського міського суду від 23 квітня 2007 року,  яким позовні вимоги задоволені частково: з
відповідачів стягнуто в солідарному порядку заборгованість за послуги по
теплопостачанню за період з 1 лютого 2003 року до 1 лютого 2007 року в сумі
371, 68 грн. та судові витрати в сумі 81 грн.

В
апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1. просив скасувати зазначене рішення,  оскільки вважав,  що суд неналежним чином дослідив надані
квитанції про сплату його родиною послуг за відпущену теплову енергію за період
з 01.02.03 р. по 01.02.2007 р. та допустив арифметичну помилку,  бо розмір заборгованості становить 83, 69
грн.

Позивач
також не погодився з рішенням суду першої інстанції,  просив його скасувати з тих підстав,  що безпідставно застосував строки позовної
давності до спірних правовідносин,
оскільки відповідачі за період з 01.03.02 р. по 01.02.07 р. сплачували
суми в розмірі,  що перевищував
обов'язкові щомісячні платежі,  що
свідчило про визнання заборгованості. У цьому випадку перебіг позовної давності
починається заново.

Суд
першої інстанції,  задовольняючи частково
позов КП „Вугледартепломережа",
виходив з того,  що позивач не
надав причин для поновлення позовної давності,
тому суд на підставі ч.3  ст.  267 ЦК
України та  ст.  71 ЦК
України (в редакції 1963 р.) застосував до спірних правовідносин трирічний
строк позовної давності. Враховуючи,  що
за період з 1 лютого 2003 року до 1 лютого 2007 року відповідачі мали
заборгованість за надану теплову енергію в сумі 371, 68 грн.,  суд стягнув з відповідачів солідарно вказану
суму боргу.

Заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення
відповідача,  перевіривши матеріали
справи,  апеляційний суд вважає,  що апеляційні скарги не підлягають
задоволенню з таких підстав.

Відповідно
до  ст.
308 ЦПК України,  суд апеляційної
інстанції відхиляє апеляційну скаргу,
якщо встановлює,  що суд 1-ї
інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального
права.

Встановлено,  що судом при розгляді даної справи таких
порушень припущено не було,  тому
підстави для скасування рішення відсутні.

Судом
першої інстанції встановлено,  що
відповідачі ОСОБА_1.,  ОСОБА_2,  ОСОБА_3,
ОСОБА_2 мешкають у квартирі АДРЕСА_1. Наймачем квартири є ОСОБА_1

Згідно з
вимогами  ст.  68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно
вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Ч.1ени сім'ї
наймача,  які проживають разом з
ним,  на підставі  ст.  64
ЖК України користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі
обов"язки,  що випливають з договору
найму жилого приміщення. Повнолітні ч.1ени сім'ї несуть солідарну з наймачем
майнову відповідальність за зобов"язаннями,  що випливають із зазначеного договору.

Відповідно
до наданих позивачем розрахунків за період з 1 лютого 2003 року до 1 лютого
2007 року розмір заборгованості позивачів за надані послуги з теплопостачання
склав 371, 68 грн.,  тому суд
обгрунтовано стягнув саме вказану суму з відповідачів солідарно в погашення
боргу.

Доводи
апеляційної скарги відповідача про те,
що розмір сплаченої ними за вказані послуги суми становить 2510
грн.,  і відповідно,  сума боргу залишається 83, 69 грн. не
заслуговують на увагу,  оскільки не
підтверджені належними доказами.

Що
стосується доводів апеляційної скарги позивача стосовно того,  що строк заборгованості слід рахувати з 1
березня 2002 року,  то вони також не
підлягають задоволенню. З наданих позивачем документів по звіренню
заборгованості (а.с. 74-75) видно,  що з
1 березня 2002 року до 1 лютого 2003 року відповідачі сплатили всього 217, 25
грн. при нарахованих 473, 59 грн.,  тобто
проведення оплати в сумі,  що
перевищувала б розмір заборгованості і свідчила про визнання відповідачами
боргу не відбувалось. В наступні періоди заборгованість зберігалась. Так,  при нарахованій в 2003 році сумі 387, 86 грн.
відповідачами сплачено 292 грн.,  залишок
за рік 95, 86 грн.; в 2004 році нараховано 524, 95 грн.,  сплачено 434 грн,  залишок за рік 90, 95 грн.; в 2005 році
нараховано 534, 07 грн.,  сплачено 515
грн.,  залишок за рік 19, 07 грн.; в 2006
році нараховано 909, 67 грн.,  сплачено
744 грн.,  залишок за рік 165, 67 грн. З
урахуванням викладеного,  суд 1-ї
інстанції обґрунтовано застосував перебіг позовної давності за клопотанням
відповідача.

Рішення
суду відповідає вимогам процесуального і матеріального права і підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись
статтями 308,  315 ЦПК України,  Апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні
скарги ОСОБА_1 та Комунального підприємства „Вугледартепломережа" відхилити.

Рішення
Вугледарського міського суду Донецької області від 23 квітня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в

касаційному
порядку протягом двох місяців з дня набрання законної сили.