УХВАЛА

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

"18"
жовтня 2007 року

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючої -
Дикун СІ. суддів - Гурзеля І.В.,
Жолудько Л.Д. при секретарі - Николишин О.М.  з участю - ОСОБА_1.  від свого імені та за дорученням від
ОСОБА_2.; ОСОБА_3,  ОСОБА_4,  адвоката ОСОБА_5

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3на рішення Тернопільського міськрайонного суду від
15 серпня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4
про визнання їх втратившими право користування жилим приміщенням та зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1. ,
ОСОБА_2.,  третіх осіб: ТзОВ
"Міське бюро технічної інвентаризації",  КЖЕП "Житловик" про визнання
приватизації та свідоцтва про право власності на житло недійсними,  вселення,
зміну договору найму жилого приміщення,

встановила:

Справа за
вказаним позовом судами розглядалась неодноразово.

Останнім
рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 15.08.2007 року позов ОСОБА_1.
,  ОСОБА_2. до ОСОБА_3,  ОСОБА_4 про визнання осіб такими,  що втратили право на користування жилим
приміщенням задоволено.

Визнано
ОСОБА_3та ОСОБА_4 такими,  що втратили
право на користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1

Справа
№22а- 948                                         Головуючий
у 1 інстанції- Щавурсъка
Н.Б,

Категорія-
32                                                                Доповідач
- Жолудько Л.Д.

У
зустрічному позові ОСОБА_3
до ОСОБА_1. ,  ОСОБА_2.,  третіх осіб: ТзОВ "Міське бюро технічної
інвентаризації",  КЖЕП "Житловик"
про визнання приватизації квартири та свідоцтва про право власності
недійсними,  вселення,  зміну умов договору найму жилого приміщення
відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове
рішення,  яким позивачам у позові
відмовити,  а його позов задоволити,  посилаючись на те,  що суд зібраним доказам дав неправильну
оцінку,  зокрема,  не врахував того,  що відсутній він був у спірному жилому
приміщенні з поважних причин: у зв"язку з тим,  що позивачка чинила йому перешкоди в
користуванні квартирою,  а також
того,  що в нього немає іншого місця
проживання.

У
судовому засіданні ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав,  зіславшись на доводи,  викладені в ній.

ОСОБА_4
апеляційну скаргу ОСОБА_3 підтримала і пояснила,  що її батько ОСОБА_3 не має іншого постійного
місця проживання,  а вона,  хоч із 1983 р. і не живе в спірній
квартирі,  а її мати - позивачка ОСОБА_1.  не повинна була позбавляти її права
користування квартирою,  а мала поділити
квартиру між нею та її братом - позивачем ОСОБА_2

ОСОБА_1.
,  яка діє від свого імені та від імені
ОСОБА_2.,  апеляційної скарги не визнала
і пояснила,  що судом повно і
об"єктивно встановлені обставини справи і ухвалено законне і обгрунтоване
рішення.

Інші
особи,  які беруть участь у справі,  у судове засідання не з"явились. Про
його час і місце повідомлені належним чином.

Судом
установлено,  що позивачка ОСОБА_1.  та відповідач ОСОБА_3 перебували в
зареєстрованому шлюбі до 19.05.1982 р.

Станом
на 29.08.02 р. у квартирі АДРЕСА_1 були зареєстровані: позивачі ОСОБА_1. ,  ОСОБА_2 та малолітній син останнього
ОСОБА_6,  1996 р.н.,  та відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4

Рішенням
Тернопільського міськрайонного суду від 1.12.1992 р. було задоволено позов
ОСОБА_1. ,  ОСОБА_2.,  ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про примусовий обмін
квартири АДРЕСА_1

Зазначене
рішення суду виконане не було в зв"язку з тим,  що ОСОБА_3 перестав постійно проживати в
спірній квартирі,  а тому в
заінтересованих осіб відпала потреба в обміні квартири.

21.09.2005
р. відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були зняті з реєстраційного обліку в квартирі
АДРЕСА_1на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду від 15.08.2005
р. про втрату ними права користування жилим приміщенням.

29.03.2006
p. спірна
квартира була передана у спільну часткову власність особам,  які там проживали,  а саме: позивачам ОСОБА_1.  - 1/3 частина,  ОСОБА_2. -1/3 частина та ОСОБА_6. - 1/3
частина.

Відповідачка
ОСОБА_4 з 1983 р. у спірній
квартирі не проживає в зв"язку з тим,
що вона перейшла на постійне місце проживання до свого чоловіка в
кв.АДРЕСА_2

Відповідач
ОСОБА_3 з початку 1983 р.
у спірній квартирі не проживає. З 1983 р. по 2001 р. він періодично
навідувався в квартиру,  а з 2001 р.
перестав туди навідуватись.

Із
позовом про вселення в спірну квартиру ОСОБА_3 звернувся в червні 2006 р.

З 1983
р. по 2000 р. ОСОБА_3 частково сплачував комунальні послуги,  у т.ч.3а рішенням суду.

З 2000-го року
такі платежі здійснюються позивачкою ОСОБА_1.

Розглянувши
справу,  перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги,  заслухавши пояснення учасників апеляційного
розгляду справи,  колегія вважає,  що апеляційна скарга ОСОБА_3 до задоволення
не підлягає.

Вирішуючи
спір,  суд виходив з того,  що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проживають у
квартирі АДРЕСА_1 понад встановлені строки без поважних причин,  що є підставою для визнання їх втратившими
право користування цим жилим приміщенням.
З цих же мотивів ОСОБА_3відмовлено в позові про захист порушеного права
(вселення,  визначення порядку
користування квартирою,  визнання
недійсною її приватизації).

Колегія
вважає,  що з таким висновком суду слід
погодитись,  оскільки він відповідає
встановленим судом обставинам і вимогам закону.

Колегія
не приймає до уваги доводи апелянта про недоведеність установленого судом факту
непроживання його в спірній квартирі понад встановлені строки без поважних
причин,  оскільки вони є безпідставними.

Зазначений
факт стверджується показаннями свідків - сусідів: ОСОБА_7., ОСОБА_8.,  ОСОБА_9. ,
ОСОБА_10,  ОСОБА_11.,  рідної сестри відповідача - позивача
ОСОБА_12.,  поясненнями самого ОСОБА_3 в
судовому засіданні 4.09.2006 р. про те,
що він останній раз був у квартирі у 2001-му році (т.1,  а.с.
300).

Суд
мотивовано не прийняв до уваги показання свідків зі сторони відповідача -
позивача: ОСОБА_13,ОСОБА_14, ОСОБА_15.,
ОСОБА_16,  оскільки вони є
неконкретними і непереконливими щодо встановлення факту його постійного
проживання в спірній квартирі або непроживання в ній з поважних причин,  а також вони не узгоджуються з іншими доказами,  зокрема,
показаннями свідків - сусідів позивачки - відповідачки,  поясненнями самого відповідача - позивача
щодо його останнього відвідування квартири в 2001-му році.

Колегія
не приймає до уваги заперечення відповідачки ОСОБА_4 з приводу пред"явленого
ОСОБА_1.  позову до ОСОБА_3 про втрату
права користування ним жилим приміщенням,
оскільки із її пояснень в апеляційному суді вбачається,  що вона перебуває з позивачкою -відповідачкою
ОСОБА_1. ,  яка є її матір"ю,  в неприязних стосунках через те,  що вона не поділила спірну квартиру між нею та
її братом - позивачем-відповідачем ОСОБА_17 та не виділила частки в квартирі її
дітям.

-
Безпідставними є твердження апелянта про те,
що він не проживав у спірному жилому приміщенні понад установлені строки
з поважних причин,  а саме: у
зв"язку із заміною позивачкою - відповідачкою ОСОБА_1.  у вересні 2002 р. серцевини в замку та
роз"їзним характером його роботи,
оскільки ці обставини не знайшли свого ствердження в судовому засіданні.
Звернення ОСОБА_3 до суду з позовом про вселення в червні 2006 р. спростовує
наведені твердження про спричинення йому перешкод у користуванні квартирою з
2002-го року.

Із
пояснень позивачки - відповідачки ОСОБА_1. ,
показань свідка ОСОБА_12. - рідної сестри ОСОБА_3 вбачається,  що після розірвання шлюбу він проживав за
місцем проживання жінок,  з якими
перебував у фактичних шлюбних відносинах,
що не можна визнати поважною причиною відсутності його понад встановлені
строки у спірному жилому приміщенні.

Сам по
собі роз"їзний характер його роботи в селах Тернопільського району теж не
можна віднести до поважної причини такої відсутності в спірній квартирі. Крім
того,  ОСОБА_3 з 1998 р. перебуває на
пенсії.

Доводи
апелянта про те,  що він одержав спірну
квартиру і в даний час не має іншого постійного місця проживання,  для вирішення даної справи не мають правового
значення.

Довідка
Тернопільського міськвідцілу ДВС за №41641 від 18.12.03 р. про стягнення із
усіх солідарно за виконавчим листом на користь КП
"Тернопільміськтеплокомуненерго" заборгованості за надані послуги з
теплопостачання в сумі 1627 грн. 77 коп.,
у т.ч.3 ОСОБА_3 - 473 грн. 12 коп.,
сама по собі не може бути доказом як на підтвердження факту його
фактичного проживання в спірній квартирі,
так і факту його відсутності в ній з поважних причин.

Таким
чином,  колегія вважає,  що рішення суду ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права,  і
підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись  ст.
ст. 307,  ч.1,  п.1; 308; 315; 317; 319; 324; 325 ЦПК України,  колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення
Тернопільського міськрайонного суду від 15.08.2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом 2-х
місяців з дня набрання нею законної сили.