Справа № 22-5933/ 2007 р.                                  Головуючий
у 1 інстанції- Заруцька Г.М.
33 Доповідач- Рецебуринський Ю.Й
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

20
серпня 2007 р .                                               Апеляційний
суд Донецької області

в
складі:                         головуючого
- судді Бугрим Л.М.

суддів-Рецебуринського
Ю.И.,  Солодовник О.Ф. при секретарі-
Іванові В.М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Донецьку цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на
рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15 травня
2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю (далі- СТОВ) Агрофірма „Лисівська" про
стягнення заборгованості з орендної плати,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
в листопаді 2006 р. звернулась з позовом до відповідача вказуючи,  що згідно свідоцтва про право власності на
майно члена колективного сільськогосподарського підприємства її частка у
спільному майні станом на 01.04.2000 р. складала 385 327 грн.,  або 5, 786 %. 12.04.2000 р. їй і ще 6-й
колишнім членам КСП у спільну дольову власність було виділено майна на загальну
суму 1 302 198 грн. згідно часток (паїв) у кожного із них. В 2000 р. між нею і
відповідачем був укладений договір оренди на все майно,  одержане на належну їй частку (пай) з умовою
сплати орендарем 1% вартості майна на рік.

В 2004
р. -2006 р. відповідач не сплачував їй орендну плату за майно,  яким він користувався і вона просила стягнути
з нього на її користь заборгованість з орендної плати- 11 559 грн.81 коп. і
неустойку за користування майном за час прострочення повернення майна- 2 984
грн. 16 коп.

Рішенням
Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15 травня 2007 р. в позові ОСОБА_1
відмовлено.

Не
погодившись з рішенням суду,  позивачка
принесла апеляційну скаргу,  в якій
просить рішення скасувати і позов задовольнити,
посилаючись на невідповідність рішення фактичним обставинам справи,  порушення норм матеріального і процесуального
права.

В судовому
засіданні позивачка підтримала доводи апеляційної скарги.

Представник СТОВ
АФ „Лисівська" проти апеляції заперечував,
просив рішення залишити без змін.

Апеляційний  суд,
заслухавши  суддю-доповідача,   пояснення
сторін,   дослідивши

Апеляційний
суд,  заслухавши суддю-доповідача,  пояснення сторін,  дослідивши матеріали цивільної справи,  вважає,
що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Рішення
суду 1-ї інстанції базується на договорі „Про спільну дольову власність,  порядок участі в її утворенні і
розпорядженні" від 11.04.2000 р.

Однак,  суд не приділив уваги договору оренди
майна,  що належить засновникам на праві
спільної дольової власності між ОСОБА_1 І іншими та СТОВ Агрофірма
„Лисівська". Цей документ визначає правовідносини сторін,  у тому числі- обов'язок відповідача
сплачувати орендні платежі за користування майном.  Протоколом засновчих зборів СТОВ АФ
„Лисівська" від 04.09.2001 р. встановлена орендна плата за користування
майном в розмірі 1% від його вартості.

Договором
оренди майна з правом викупу від 29.12.2004 р. ОСОБА_1 передає,  а СТОВ АФ
„Лисівська" приймає в оренду майно з подальшим його викупом.  Передбачена сплата за оренду майна у розмірі
1% від його вартості.

Таким
чином,  апеляційний суд вважає,  що з самого початку орендних відносин
відповідач брав на себе зобов'язання оплачувати оренду майна позивачки,  а саме у розмірі 1% від його вартості. Такий
розмір орендної плати,  зокрема,  встановлений Указом Президента України „Про
заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування
аграрного сектора економіки" від 29.01.2001 р.

Більш
того,  відповідач сплачував ОСОБА_1
орендну плату у 2000-2002 p.p. в загальній сумі
4 145,  19 грн.,  що визнає сам (а.с. 31).

Посилання
відповідача на подальший скрутний стан господарства і форс- мажорні
обставини апеляційний суд вважає безпідставними,  тим більш,
що вони не передбачені в договорах оренди.

Виходячи
з наступного,  апеляційний суд
вважає,  що відповідач повинен сплатити
ОСОБА_1 наступні суми орендної плати: 2004 p.- 1% від вартості
майна 385 327 грн. = 3 853 грн.27 коп.; 2005 p.- 1% від вартості
майна 385 327 грн. = 3 853 грн.27 коп. 30 травня 2006 р. ОСОБА_1 отримала в
натурі майна на суму 109 761 грн.,  тоді
в оренді залишилось майна на суму: 385 327 грн. - 109 761 грн. = 275 566 грн.,  тоді вартість оренди складе: з 01.01.2006 р.
по 30.05.2006 p.-
З 853, 27 грн. : 12 х 5 = 1 605,  52
грн.; з 1.06.2006 р. по 31.12.2006 p.- 2 755,  66 грн. :
12 х 7 = 1607,  46 грн.,  а за весь 2006 р.-1 605, 52 грн. + 1
607,  46 грн. = 3 212,  98 грн.

Тоді уся
сума орендної плати за 2004- 2006 p.p.
складе: 3 853, 27 грн. + 3 853,  27
грн. + 3 212,  98 грн. = 10 919,  52 грн.

Також
обгрунтованими є вимоги позивачки про стягнення неустойки у зв'язку з відмовою
відповідача повернути її майно. Згідно ч.2
ст. 785 ЦК України якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення
речі,  наймодавець має право вимагати від
наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час
прострочення. Позивачка 20.11.2006 р. направила відповідачу претензію про відмову
від договору оренди і сплату їй суми оренди,
однак той не надав їй відповіді і в цьому разі діють вказані положення
ч.2  ст. 785 ЦК України.

Вартість
неустойки складе: 10 днів листопада 2006 p.- 2 755, 66 грн :
365 дней х 10 дн. =
75, 49 грн.; грудень 2006 p.-
2 755, 66 грн : 365 дней
х 31 дн. = 234 грн.; січень 2007 p.- 2 755, 66 грн : 365 дней
х 31 дн. = 234 грн.; лютий 2007 p.- 2 755, 66 грн : 365 дней
х 28 дн. = 211,  37 грн.; березень 2007
p.- 2 755,
66 грн : 365 дней х 31 дн.
= 234 грн.; квітень 2007 p.-
2 755, 66 грн : 365 дней
х 12 дн. = 90, 58 грн.,  усього- 1
079, 44 грн. х 2 = 2 158,  88 грн.

Тому
апеляційний суд вважає,  що у
відповідності з вимогами п.п.3, 4 ч.1
ст. 309 ЦПК України рішення суду слід скасувати і постановити нове
рішення по суті позовних вимог,  яким
частково задовольнити позовні вимоги.

Відповідно
до  ст. 88 ЦПК України підлягають
стягненню на користь позивачки її витрати на судовий збір і
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи пропорційно розміру
задоволених вимог.

Керуючись  ст.
ст. 304,  307 ч. 1 п. 2,  309 ч.1 п.п.3, 4,  314 ч.2,
316 ЦПК України,  апеляційний суд,  -

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15 травня 2007 року
скасувати.

Стягнути
з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма
„Лисівська" на користь ОСОБА_1 вартість оренди майна за 2004- 2006 p.p. у сумі
10 919 грн.52 коп,  неустойку у сумі 2
158 грн.88 коп.,  витрати на судовий
збір-150 грн. і інфомаційно- технічне забезпечення- 30 грн.

В іншій частині
позову відмовити.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення,  але може бути оскаржене шляхом подачі
касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання законної сили
безпосередньо до Верховного Суду України.