Справа № 22-ц-6207/2007 р
Головуючий суду
Доповідач:  Белинчук Т.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року жовтня
місяця „29" дня колегія суддів судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого,
судді:     Панкова М.В.,

Суддів:     ГаничаМ.Ф., Белинчук Т.Г.,

При секретарі:     Петренко Т.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Сімферополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відновлення квартири і приведення її в первісний стан та
стягнення моральної шкоди,

за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Центрального районного суду міста Сімферополя
АР Крим від 09 липня 2007 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 у серпні 2006 року звернулася до суд з позовом до ОСОБА_1
про стягнення коштів за проведенні будівельні роботи, та моральної шкоди.

Свої вимоги
мотивує тим, що 06 вересня 2005 року між ними було укладено договір завдатку з
метою придбання у подальшому квартири АДРЕСА_1 , за яким відповідачка мала
звільнити квартиру і на прохання відповідачки вона проводила в квартирі
будівельні роботи. Вартість проведених робіт складає суму 3875 грн. 50 коп.,
яку відповідачка не повертає. Таким чином, вона вважає, що їй завдано моральної
шкоди яку вона оцінює в 2000 грн.

Вказаний позов
ухвалою Центрального районного суду м. Сімферополя АР Крим від 09 липня 2007
року був залишений без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 статті 207 ЦПК України.

ОСОБА_1 не визнавши
первинний позов, у листопаді 2006 року звернулася до суду із зустрічним позовом
до ОСОБА_2 про відновлення
квартири і приведення її в первісний стан та стягнення моральної шкоди.

Свої вимоги
мотивує тим, що між ними було досягнуто згоди щодо укладення договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. Відповідачка заплатила аванс, але угода не
відбулася. Однак відповідачка самовільно, без її згоди почала здійснювати
ремонт зазначеної квартири: перенесла стіну, пробурила другі двері, знесла
двері та вікно з тамбура у веранду. За рахунок знесення печі збільшила тамбур,
внаслідок чого квартира не опалювалася і полопали
труби та замерзли водопровідні крани. На прохання відновити їй квартиру,
отримала відмову. Отже неправомірним діями відповідачки їй заподіяно моральної
шкоди, яку вона оцінює в 5000 грн.

Заочним рішенням
Центрального районного суду міста Сімферополя АР Крим від 09 липня 2007 року
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенні частково. З ОСОБА_2 стягнуто на користь
ОСОБА_1 8976 грн. З ОСОБА_2
стягнуто на користь ОСОБА_1
моральну шкоду 1000 грн. Скасовано ухвалу Центрального районного

2

суду міста
Сімферополя АР Крим від 17 серпня 2006 року про забезпечення позову та знято
арешт з квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою
Центрального районного суду міста Сімферополя АР Крим від 10 серпня 2007 року
заява ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_2 просить
заочне рішення суду скасувати з направленням справи на новий судовий розгляд до
суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що висновки
суду не відповідають фактичним обставинам справи, рішення суду постановлено з
порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися до суду апеляційної
інстанції, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з
таких підстав.

Відповідно до
вимог статті 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої
інстанції.

Ухвалюючи
рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з
обґрунтованості позовних вимог та їх доведеності.

Проте таке
рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів
справи вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 була досягнута згода, щодо
укладення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. ОСОБА_2 сплатила
ОСОБА_1 аванс за придбання квартири, проте у подальшому угода не відбулася.
Вказані право відношення сторони оформили у вигляді договору завдатку від
06.09.2005 року, який фактично є авансом (а.с.7), з вказаного договору слід що
предметом договору є АДРЕСА_1.

Рішенням
Цетнального райсуду м. Сімферополя від 5 квітня 2006 року з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 стягнуто аванс у розмірі 5050 грн. ( а.с. 8).

Відповідно до
висновку судової будівельно-технічної експертизи № 21 від 12 квітня 2007 року
вартість відновлюваних ремонтно-будівельних робіт, які необхідно провести в
квартири АДРЕСА_1 складає 8976 грн. ( а.с.53). Суд першої інстанції ухвалюючи
рішення стягнув вказану суму на користь ОСОБА_1

Проте згідно
витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно власниками квартири АДРЕСА_1
є позивачка ОСОБА_1, за договором дарування від 22.12.2003 року, та ОСОБА_3, за
договором купівлі-продажу від 16 березня 1999 року, по 12 частки кожному. (
а.с. 34)

Як пояснила
судової колегії позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат ОСОБА_4, ОСОБА_3
є сторонньою людино позивачу ОСОБА_1, вказані долі у власності є ідеальними.

У зв'язку з
викладеним колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції
розглянув спор та вирішив питання про права та обв'язки осіб, яки не були
притягнути до участі у справі, а саме співвласника квартири ОСОБА_3, в якості
третьої особи на стороні позивача.

Відповідно до
положень частини 1 пункту 3 статті 311 ЦПК України рішення суду підлягає
скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо суд вирішив питання про
права та обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

За таких
обставив апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції
скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі
викладеного і керуючись статтями 303, 307, 311, 315, 325 Цивільного
процесуального кодексу України, колегія суддів судової палати у цивільних
справах, -

3

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу     ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення
Центрального районного суду міста Сімферополя АР Крим від 09 липня 2007 року
скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.