Справа № 2 - 333/2007 РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" травня 2007 р.                                                               Коростенський міськрайонний суд
Житомирської області
судді                        Коренюка В.П.
при секретарі                                 Власюк І.М.
представника позивача  ОСОБА_6
відповідача                                   ОСОБА_2
відповідача                  ОСОБА_3
розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Коростені
справу за позовомОСОБА_4до ОСОБА_2
про визнання договору дарування частки квартири недійсним та зустрічним позовом
ОСОБА_2 доОСОБА_4про вселення, встановлення по­рядку користування жилим
приміщенням та зобов'язання не чинити перешкод в користуванні жи­тлом, суд, -
ОСОБА_4звернулася в суд з позовом до відповідача про
визнання договору дару­вання частки
квартири недійсним, в якому зазначила, що у відповідності до заповіту від
ОСОБА_5, посвідченого 8.11.2002 р.
державним нотаріусом Коростенської міської державної нотаріальної контори, вона
є єдиною спадкоємицею всього належного йому майна. На даний час вона прийняла
спадщину і подала до нотаріальної контори заяву про це. Спадкодавцем ще за жит­тя приватизованоАДРЕСА_1. Ця квартира належала на праві спільної сумісної
власностіОСОБА_6 та ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1 померлаОСОБА_6, після смерті якої відкрилась
спадщина на її частку вказаної
квартири. Згідно рішення Коростенського міськрайонного суду від 24.05.2005
рОСОБА_5 прийняв у спадщину належну
померлійОСОБА_6 1/6 частину
даної квар­тири і став власником 1/2 частини вказаної
24.11.2003 р. приватним нотаріусом посвідчено договір
дарування іншої Уг частини спірної квартири від іменіОСОБА_5на користь ОСОБА_2
Вважає, що цей договір дарування посвідчено з порушенням
норм чинного законодавства, а тому просила суд визнати недійсним договір
дарування 1/2 частки приватизованої АДРЕСА_1, посвідчений 24.11.2003 року приватним нотаріусом від іменіОСОБА_5на
ОСОБА_2звернувся в свою чергу до суду із зустрічною
позовною заявою до ОСОБА_4 в
якій зазначив, що він являється власником 1/2 частки приватизованої
Відповідачка самовільно вселилась у спірну квартиру та
скориставшись тим, що він виїхав по місцю свого основного проживання у
Волинську область, змінила замки на вхідних дверях ква­ртири та відмовляється
його впускати в квартиру, чим позбавляє його законного права користува­тися його частиною власності, створила штучні перешкоди в цьому.
В даний час у нього виникла необхідність в користуванні
та проживанні в належній йому частині квартири, але відповідачка чинить йому в
цьому перешкоди, не даючи ключів від кварти­ри.
Просив суд вселити його у спірну квартиру, зобов'язати
відповідачку не чинити йому пе­решкод
у користуванні квартирою та встановити порядок користування квартирою,
виділивши йому в постійне користування
житлову кімнату № 6, відповідачці
кімнату № 5, які
позначені на технічному плані квартири.
В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_6 вимоги
первісного позову підтримала у повному обсязі, які просила задовольнити та
пояснила суду, що у відповідності до заповіту, який посвідчено 8.11.2002 p., її
дочка отримала від ОСОБА_5
все належне йому майно як рухоме та і нерухоме, де б воно не було і з чого б
воно не склада­лося. В даний час її дочка прийняла
спадщину, яка залишилася після смерті ОСОБА_5. Він ще за своє життя приватизував двокімнатну АДРЕСА_1 Однак, ця квартира належала на праві спільної
сумісної власності ОСОБА_6іОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_1 померлаОСОБА_6., після смерті якої відкрилась спадщина на її частину
вказаної квартири. Згідно рішення Коростен-ського міськрайонного суду від 24.05.2005
р. ОСОБА_5прийняв у спадщину
належну померлійОСОБА_6 1/6 частину
даної квартири. Тобто, він став власником 1/2 частини вказаної квартири.
А інша 1/2 частина квартири перебувала у власності ОСОБА_5. Однак, 24.11.2003
р. родина відповідача по справі, а
саме ОСОБА_2 та ОСОБА_8 запросили
до вказаної квартири приватного нотаріуса Коростенського міського нотаріального
округуОСОБА_9., якою було посвідчено
договір дарування 1/2 частини даної квартири. Тоб­то, відповідно до
цього договору власниця 1/2 частини квартири ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_2належну їй 1/2 частину приватизованої
квартири і на підставі цього відповідач по справі став власником половини
вказаної квартири. Вважає, що даний договір та дані нотаріальні дії були проведені всупереч вимогам
чинного законодавства України. Оскіль­ки, ОСОБА_5в той період часу проживав в даній квартирі, проводив сплату за
всі ко­мунальні послуги та саме найголовніше він дозволу на відчуження частки
квартири, що належала ОСОБА_5, не
давав і взагалі про даний договір дарування нічого не знав. Крім того, у той час, коли було посвідчено цей договір ОСОБА_5 була
дуже хворою і не могла розуміти зна­чення своїх дій. Просила позов
ОСОБА_4задовольнити, а в задоволенні зустрічного позо­ву відмовити за його безпідставністю.
Відповідач в судовому засіданні заперечив проти первісного
позову та пояснив суду, що 24.11.2003 р. посвідчено договір дарування, у відповідності до якого
ОСОБА_5 подарувала йому свою частку
квартири, а саме 1/2 частину АДРЕСА_1Тобто з цього часу він став власником 1/2 частини
вказаної квартири. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5, який мав у своїй власності
та­кож 1/2 частину даної
квартири. Після його смерті почалася незрозуміла тяганина за цю квартиру. Йому зателефонував брат і сказав, що прийшла
повістка і тому його поставили перед фактом, що на його площу накладено судом арешт. Однак перед цим між
ОСОБА_5 та ОСОБА_5 укладена мирова угода, в якій були всі питання вирі­шені.
Весь час ОСОБА_6 проживала і проживає в цій спірній квартирі. Взагалі її дії є
не зрозумілими для нього, оскільки вона його не допускала до цієї квартири і по
те­лефону також не відповідає. Вважає,
що ОСОБА_4 пішла на обман суду, вказа­вши в позові Закон України, який прийнятий набагато пізніше, по -
друге, не зрозуміло чому на­кладено
не зрозумілі підстави позивачки про те, в зв'язку з чим вона хоче ви­знати договір дарування 1/2 частини квартири
недійсним. Йому не відомо чому в договорі даруван­ня 1/2 частини
квартири відсутній підпис ОСОБА_5. Просив суд задовольнити його зустрічний позов, а в задоволенні первісного
позову відмовити за його безпідставністю.
Представник третьої особиОСОБА_60 не заперечила проти
позову і пояснила суду, що 24.11.2003 p., вона
як приватний нотаріус посвідчила договір дарування 1/2 частки
приватизованої АДРЕСА_1. Пам'ятає, що нотарі­альна
дія була вчинена вдома, оскільки дарувателька мала похилий вік. Підпис у
договорі дарува-телька ОСОБА_5 ставила особисто.
Зараз вона не пам'ятає, хто ще був присутнім при підпи­санні договору. Коли підписувався договір дарування, то
при цьому був присутнім ОСОБА_2. Договір
дарування вчиняється таким чином. Приходить людина і каже, що треба по­свідчити договір дарування. В разі, якщо даруватель
проживає далеко, або не може з'явитися до
нотаріальної контори за станом
здоров'я, то ми друкуємо договір в нотаріальній конторі. Після чо­го їдемо до
дарувателя і уточнюємо чи в добровільному порядку особа бажає вчинити
дарування. Вона вважає, що коли людина має свою долю, то вона може зробити з
Свідок ОСОБА_61 пояснила суду, що ОСОБА_6 знала на
протязі три­валого часу, бо працювала вахтером в
під'їзді, де вони проживали, тобто в одному будинку. Вони товаришували сім'ями,
тобто знаходились в нормальних стосунках. ОСОБА_6 не раз го­ворила, що квартиру заповість внучці, оскільки в
неї немає батька. ОСОБА_6 взяла свою матір до себе додому, щоб доглядати за
нею, оскільки вона жінка похилого віку. Коли вона неодноразово прові­дувала ОСОБА_1, то ОСОБА_5 завжди лежала. Людей
вона не впізнавала. Навіть, коли сиділа на лавочці, а вона віталась, то
ОСОБА_5запитувала про те, хто це такий. ОСОБА_5 не могла контролювати своїх дій. Вона навіть не могла
самостійно рухатись. Після того як помер­ла ОСОБА_6, тоОСОБА_5забрали до себе сестри. Коли забиралиОСОБА_5, то їй стало відомо (зі слів сусідів), що хтось
забрав документи на квартиру. ОСОБА_5 не віддавала звіт своїм діям. Зір у неї був поганий, самостійно на вулицю вона
не виходила. На її ду­мку, ОСОБА_5
була недієздатною і відстало розумовою. Коли вона чергувала, то на її зміні іноді викликали швидку допомогу дляОСОБА_5. ОСОБА_5
особисто не отримувала пенсію, а отримувала за неї її
Свідок ОСОБА_12 пояснила суду, що вона проживає в даному
будинку з 1990 року.
Квартиру отримали ОСОБА_5 та
ОСОБА_6. Після чого ОСОБА_6 забрала свою матір до себе, щоб доглядати за нею. Вона спілкувалася із сім'єю ОСОБА_5і
не раз була у них вдома. ОСОБА_5 була незрячою, а тому дочка ОСОБА_6 отримувала
за неї пенсію. Після смерті ОСОБА_5, ОСОБА_2 прийшов і сказав їй, щоб вона
пішла з ним і відчинила двері, бо
він має намір заселитись до квартири. Коли померла ОСОБА_6, то її сестри
виносили все з квартири. Діти ОСОБА_1 завжди приходили і допомагали бабусі і
дідусю. Баба ОСОБА_5нічого не робила, адже вона
була незрячою і без допомоги інших не ходила. Зі слів сусідів їй стало відомо,
що після смерті ОСОБА_6, бабу ОСОБА_5забрала сестра ОСОБА_13. На її погляд,
ОСОБА_5 була психічно нормальною, але
гадає, що у неї був склероз. Про те, щоб ОСОБА_5 дарувала кому-небудь свою частку квартири - їй нічого не відомо.
Свідок ОСОБА_2 пояснила суду, що ОСОБА_6 - це її рідня сестра, яка за­брала їхню матір жити до
себе, тобто, щоб доглядати за нею. Сестра ОСОБА_6 прописала матір для
пОСОБА_1пшення житлових умов.ОСОБА_13- це синОСОБА_6. За місяць до смерті сестри ОСОБА_6, вона забрала свою матір, щоб доглядати за
нею. її матір говорила її синові, щоб він забрав її до себе, щоб не залишали її
на "розтерзание". Потім син забрав її до себе. Мама не раз го­ворила,
що свою частину квартири хоче подарувати своєму внукові ОСОБА_14. Після
смертіОСОБА_13 частину квартири ОСОБА_5заповів на ім'я внукиОСОБА_4-ни, а іншу ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_2. Тоді
нотаріуса привозили додому, її
мати померла у віці 108 років.
Коли ОСОБА_5 підписувала договір дарування, то вона була при пам'яті. У неї трошки зір був поганий, але підпис
вона ставила самостійно. Договір підпису­вала ОСОБА_5 у присутності ОСОБА_5, нотаріуса, ОСОБА_2 і в її присутності. її мати не хворіла і ніяких хвороб
пов'язаних з психікою у неї не було. їй відомо, що ОСОБА_6 отримувала пенсію за ОСОБА_5Мати розмовляла із
сестрами у її присут­ності про те, що вона бажає подарувати свою частку
Свідок ОСОБА_14 пояснила суду, що з ОСОБА_5вона була
знайома на протязі тривалого часу. Коли ОСОБА_5 проживала на 5
поверсі одного з нею будинку, то
ОСОБА_5 приходила до неї. Особливого вона
нічого не може сказати, але на похоронах у ОСОБА_6, вона з ОСОБА_5розмовляла. У
ОСОБА_5 знаходилася в нормальному стані.ОСОБА_5 розмовляла з нею постійно,
впізнавала її, завжди запитувала про її доньку. Останній раз вона бачила бабусю
за місяць до її смерті. Тоді у неї була зламана нога, але вона впізнавала її.
Свідок ОСОБА_15пояснила суду, що з ОСОБА_5вони
спілкувались, бо сусіди. На її погляд вона була в нормальному стані, все
розуміла, сама піднімалась по сходах. Вона ОСОБА_5 бачила останній раз за тиждень до її смерті. За
ОСОБА_5доглядала її дочка ОСОБА_13 та внуки. Вона
спілкувалась з ОСОБА_5
Свідок ОСОБА_15 пояснила суду, що ОСОБА_5знала на протязі тривалого часу.
Вона часто приходила доОСОБА_5 і та її заспокоювала. Вона для неї була дуже
близькою і рідною людиною. Коли хворіла ОСОБА_5, то її дочка ОСОБА_13 часто
просила її, щоб матері во­ди принесла, чи допомогла до "уборної"
кімнати дійти. На це ОСОБА_5, все заперечувала, бо хотіла робити все сама. На
її думку, ОСОБА_5 у 2003
році розуміла все, бо вона з нею спілкувалася. їй було
відомо, що у баби ОСОБА_5була зламана нога, але чому не знає. Баба ОСОБА_5 жила
Свідок ОСОБА_16пояснила суду, що у 2003 році вона була
лікуючим лікарем грома­дянкиОСОБА_5 Коли вона приходила до хворої додому, то її
фізичний стан був тяжкий, во­на лежала, у неї був больовий синдром, також була
ще зламана нога. Коли вона ставила запитання ОСОБА_5, то та відповідала. їй
відомо, що ОСОБА_5 було вже за сто років. ХвораОСОБА_5скаржилася на біль, на
слабкість, ослаблену пам'ять. Під час її обстежень, вона зроби­ла висновок, що ОСОБА_5 не могла ходити в гості,
а потім ще й нога була зламана. ДочкаОСОБА_5 говорила їй, що її постійно
потрібно водити до "уборної" кімнати. На її погляд, за та­кою хворою
як ОСОБА_5 потрібен був постійний сторонній догляд. Вона не спостерігала за
психічним станом хворої, але у неї погіршився зір, адже в такому віці проходить
Вислухавши пояснення сторін, свідків та проаналізувавши їх в сукупності з
матеріалами даної цивільної справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що 4.10.1996 р. приватизовано житлову АДРЕСА_1, яка належала на праві спільно сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_1 іОСОБА_5.
8.11.2002 р. ОСОБА_5 зробив заповіт на все своє майно, рухоме і нерухоме на ОСОБА_4.
3.06.2002 року померла ОСОБА_6 у віці 70 років, після
смерті якої залишилась спадщина, в тому числі і на 1/3 частину спірної квартири.
17.02.2003 р. ОСОБА_5 нотаріальною довіреністю уповноважилаОСОБА_6вести її справи в
усіх судових, адміністративних та інших організаціях та установах. Згідно цієї
довіреності ОСОБА_2 26.06.2003 p. уклала мирову угоду з ОСОБА_5, по якій у власністьОСОБА_5
визнано право власності на 1/2 частину спірної квартири.
24.11.2003 р. ОСОБА_5 уклала договір дарування 1/2 частки приватизова­ної
квартириАДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_2.
ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Купище Корос-тенського району - померлаІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 108 років.
ІНФОРМАЦІЯ_4 - ОСОБА_5 помер у віці 72
Після смерті ОСОБА_5. на підставі рішення Коростенського
міськрайонного суду від 16.08.2006 року -
ОСОБА_4 стала власником 1/2 частини
квартириАДРЕСА_1, а власником іншої 1/2 частини цієї кварти­ри залишився
Вирішуючи дану справу, суд виходив з того, що відповідно до ст.202 ЦК України -"Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи
багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка
може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може
створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин
може створювати обов'язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом,
або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є
погоджена дія двох або більше сторін. До правовідносин, які виникли з
односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов'язання та
про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті
одностороннього правочину."
України - "Підставою
недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203
ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого
правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим
Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність
правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний
Зокрема у ст.203 ЦК України зазначено, що "Зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має бути вільним
і відповідати його внутрішній вОСОБА_1. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути
спрямований на реальне настання правових наслідків, що
Суд вважає, що при укладанні договору дарування
ОСОБА_51/2 частки спірної квартириОСОБА_2
було порушено норми Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України.
Зокрема у ст.67 СК України зазначено право на
розпорядження часткою у майні, що є об'єктом
права спільної сумісної власності подружжя лише після її визначення та виділу в
натурі або визначення порядку користування майном.
У даному випадку до визначення своєї частки в натурі, або визначення
порядку користування квартирою співвласник
квартири ОСОБА_5 не мала права на відчуження своєї частки.
Крім того, ст.225 ЦК України визначено, що "Правочин, який
дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення
своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її
позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси
судовому засіданні свідки ОСОБА_61, ОСОБА_12, ОСОБА_16-ОСОБА_5 у 2003 році, тобто на момент укладання договору (24.11.2003
р.) вже погано бачила, не впізнавала людей, не виходила на вулицю, бо не
могла самостійно пересуватись, мала 107 років, що дає суду всі підстави вважати ОСОБА_5на
час укладання договору дарування 1/2 частки спірної квартири -
вона не усвідомлювала значення своїх
дій та не могла керувати ними. Ці
обставини також підтверджуються довідкою з міської пОСОБА_1клініки
Коростенської ЦМЛ про те, що
"По стану здоров'я хвора потребувала постійного стороннього догляду станом
на 24.11.2003 року."
(а.с.101), довідкою центральної районної пОСОБА_1клініки про те, що
"...ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Купище
Коростенського р-ну в 2003 році
перебувала на обліку з діагнозом: "старечою слабоумкістю на фоні склерозу
судин головного мозку". Періодично наступали
психічні розлади у вигляді старечої делірії з галюцинаторними включеннями." (а.с.103).
Оскільки під час договору дарування ОСОБА_51/2 частки
спірної квартириОСОБА_2 було
порушено норми Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України, тому даний правочин, слід визнати недійсним.
При цьому суд не приймає до уваги показання свідка
ОСОБА_2 в частині того, що її мати - ОСОБА_5
усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними під час укладення договору дарування, оскільки відповідач
за первісним позовом - ОСОБА_2являється її сином і вона прямо зацікавлена у
постановленні рішення на її користь.
Щодо показання свідків ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_15, то
вони у суду викли­кають сумнів, оскільки суперечать одні одним, адже ОСОБА_17
пояснювала "ОСОБА_5 приходила до мене.", а ОСОБА_15 пояснювала
"Мені відомо, що у баби ОСОБА_5була зламана нога, але чому не знаю."
Обговорюючи питання зустрічного позову, суд вважає, що
він являється безпідставним, оскільки ОСОБА_4правомірно перешкоджаєОСОБА_2 в
користуванні спірною квартирою, оскільки під час договору дарування ОСОБА_51/2
частки спірної квартириОСОБА_2 було порушено акти
цивільного законодавства.
Також суд вважає, що при укладанні договору дарування
ОСОБА_51/2 частки спірної квартириОСОБА_2, його мати ОСОБА_2 й сам ОСОБА_2недобросовісно сприяли укладанню такого договору.
А згідно ч.4 ст.212 ЦК України - "Якщо настанню обставини недобросовісно сприяла сторона, якій це вигідно, обставина вважається такою, що не настала."
Отже з даних правовідносин видно, що договір дарування
1/2 частки приватизованої АДРЕСА_1, посвід­чений 24.11.2003 року приватним
нотаріусом від іменіОСОБА_5на користь ОСОБА_2 слід визнати недійсним, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 доОСОБА_4про вселення, встанов­лення
порядку користування жилим приміщенням та зобов'язання не чинити перешкод в
користу­ванні житлом - відмовити за його безпідставністю.
Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 213 - 215 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.202 - 203, 212, 215, 225 Цивільного кодексу України, ст.67 Сімейного
кодексу України, суд, -
ПозовОСОБА_4до ОСОБА_2 про ви­знання договору дарування частки квартири недійсним - задовольнити.
Визнати недійсним договір дарування 1/2 частки
приватизованої АДРЕСА_1, посвідчений 24.11.2003 року приватним
нотаріусом від іменіОСОБА_5на користь ОСОБА_2.
В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 доОСОБА_4про
вселення, встановлення порядку користування жилим приміщенням та зо­бов'язання не чинити перешкод в користуванні житлом
за його безпідставністю.
Звільнити ОСОБА_4 від оплати судового збору на підставі
ст.4 п.18 Декрету KM України "Про державне мито".
Стягнути зОСОБА_4та ОСОБА_2 на ко­ристь держави по 30
(тридцять) грн. витрат з
інформаційно - технічного
забезпечення розгляду цивільних справ.
Рішення суду може бути оскаржено через Коростенський
міськрайонний суд до апеляцій­ного суду Житомирської області на протязі 20
днів, після подачі до
Коростенського міськрайонно-го суду заяви про апеляційне оскарження рішення
суду, яка може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення
рішення.