Справа №22ц-1476/2007 р.                        Головуючий
- цивільна                                                                  Доповідач
УХВАЛА

іменем        України

01
листопада 2007 року                                                                                    місто
Чернігів

Апеляційний   суд
Чернігівської області в складі:

головуючого -
судді Бойко О.В. суддів - Мамонової О.Є.,
Мельниченка Ю.В. при секретарі - Пільгуй Н.В.

за участі -
відповідачки ОСОБА_1,  позивача
ОСОБА_2,  його представника ОСОБА_3 ,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду м.  Чернігова від 07 серпня 2007 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
товариства з обмеженою відповідальністю „Дарна",  ОСОБА_1,
ПОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Новозаводського районного суду м.
Чернігова від 07 серпня 2007 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_1 3062 грн. 54 коп.
в рахунок матеріального відшкодування та 500 грн. моральної шкоди,  а також судові витрати в сумі 670 грн. 28 коп. В задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити
нове рішення,  яким стягнути на користь
позивача матеріальну шкоду солідарно з неї та ОСОБА_4 ,  а моральну шкоду - з ОСОБА_4 ,  посилаючись на невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Апелянт
наполягає на тому,  що винним у скоєнні
ДПТ є ОСОБА_4 ,  який свою вину
визнав,  підстав для звільнення його від
відповідальності за заподіяну шкоду не існує,
а тому ОСОБА_4  також повинен
відшкодувати потерпілому ОСОБА_2 завдані матеріальні збитки. Рішення суду про
стягнення з неї моральної шкоди не відповідає обставинам справи,  оскільки саме протиправна поведінка
ОСОБА_4  стала наслідком ДТП,
в результаті якої позивачу було завдано моральної шкоди.

У
судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала,  просила її задовольнити.

Позивач
та його представник апеляційну скаргу не визнали,  просили в її задоволенні відмовити,  залишити без змін рішення суду 1 інстанції.

Заслухавши
доповідь судді,  пояснення учасників
процесу,  перевіривши доводи апеляційної
скарги та дослідивши матеріали справи,
апеляційний суд приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

31
жовтня 2006 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 ,  ОСОБА_1,
ТОВ „Дарна" про відшкодування шкоди,  завданої дорожньо-транспортною пригодою,  обґрунтовуючи свої вимоги тим,  що внаслідок ДТП,  що
сталась 01.09.2006 року в м.  Чернігові,  в результаті зіткнення автомобіля
ВАЗ-21061,  державний номер НОМЕР_1,  під його керуванням з автомобілем
„ДЕУ-Ланос",  державний номер
НОМЕР_2,  власником якого є ОСОБА_1 і
яким керував ОСОБА_4 ,  його автомобіль
отримав механічні ушкодження.

Просив
стягнути з відповідачів на свою користь 3062 грн. 54 коп. в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди,  270
грн. за проведення експертного дослідження,
89 грн. 50 коп. судових витрат,  а
також 2000 грн. моральної шкоди,  яка
полягає у погіршенні самопочуття,  неможливості користування автомобілем,  погіршенні стосунків з оточуючими людьми.

Протокольною
ухвалою від 16 червня 2007 року до участі в справі в якості відповідача було
залучено ОСОБА_5

Відповідно
до ч.2  ст. 1187 ЦК України
шкода,  завдана джерелом підвищеної
небезпеки,  відшкодовується особою,  яка на відповідній правовій підставі (право
власності,  інше речове право,  договір підряду,  оренди тощо) володіє транспортним
засобом,  механізмом,  іншим об"єктом,  використання,
зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

По
справі встановлено,  що 01.09.206 року в
м.  Чернігові по вул.  Незалежності сталась ДТП,  в результаті якої автомобіль,  яким керував ОСОБА_4 ,  здійснив зіткнення з автомобілем під
керуванням позивача,  в результаті чого
транспортні засоби отримали механічні пошкодження. ОСОБА_4  керував автомобілем на підставі договору
оренди від 01.09.2006 року,  який
укладений між ним та власником автомобіля ОСОБА_1 в простій письмовій формі
(а.с. 87).

Постановою
Новозаводського районного суду м.
Чернігова від 23.20.2006 року ОСОБА_4
було визнано винним в скоєнні правопорушення,  передбаченого
ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в
сумі 20 грн.

Відповідно
до  ст.
799 ЦК України
договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає
нотаріальному посвідченню. У разі недодержання сторонами вимог закону про
нотаріальне посвідчення договору оренди такий договір є нікчемним,  тобто таким,
недійсність якого вже встановлена законом і визнання його недійсним
судом не вимагається.

Суд
першої інстанції вірно встановив,  що
договір оренди транспортного засобу,
укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4
01.09.2006 року,  на підставі  ст. 799 ЦК України є нікчемним.

Власником
автомобіля „ДЕУ-Ланос",  державний
номер НОМЕР_2,  є ОСОБА_1,  що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу (а.с. 183).

Таким
чином,  судом обгрунтовано застосовані
положення  ст. 1187 ЦК України,  згідно якої шкода,  заподіяна джерелом підвищеної небезпеки,  відшкодовується власником джерела підвищеної
небезпеки та покладено на ОСОБА_1 обов"язок відшкодувати позивачу ОСОБА_2
матеріальну та моральну шкоду,  завдану в
результаті ДТП.

Посилання
апелянта на те,  що ОСОБА_4  правомірно керував автомобілем,  бо між ними був укладений договір оренди і є
подорожній лист,  який виданий ТО В
„Дарна",  а тому він повинен
відшкодовувати шкоду,  а вона як власник
не знала про необхідність нотаріального посвідчення договору оренди,  не заслуговують уваги,  оскільки в силу  ст.  799 ЦК
України договір найму транспортного засобу,
укладений без нотаріального посвідчення,
є нікчемним,  незнання власника
про необхідність його нотаріального посвідчення не може вплинути на його
дійсність,  а сам по собі подорожній лист
виданий ТОВ „Дарна" на ім"я ОСОБА_4
не є правовою підставою володіння транспортним засобом,  що належить на праві власності відповідачці
ОСОБА_1

Доказів
стосовно перебування ОСОБА_4  в трудових
стосунках з ТОВ „Дарна" сторонами не надано.

Не
заслуговують уваги посилання апелянта і на те,
що розмір матеріальної шкоди визначений не судовою експертизою,  а спеціалістом,  оскільки у даному випадку висновок спеціаліста
відповідно до  ст. . 64 ЦПК України є письмовим
доказом,  і відповідачкою ні в суді 1
інстанції,  ні в суді апеляційної
інстанції ніяким чином не спростовувався такий письмовий доказ,  питання про призначення експертизи не
ставилось.

За таких
обставин є безпідставними доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність
правових підстав стягнення з неї на користь позивача шкоди,  завданої внаслідок ДПТ і про необхідність
стягнення заподіяної шкоди з

ОСОБА_4

Враховуючи
зазначене,  апеляційний суд приходить до
висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду 1 інстанції,  яке постановлене з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись    ст.
ст.    303,       307,
308,    313,    316,
319,    324   ЦПК
України,  апеляційний суд,  -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити,  рішення
Новозаводського районного суду м.  Чернігова від 07 серпня 2007 року -залишити
без змін.

Ухвала
набуває законної сили з моменту її проголошення,  може бути оскаржена в касаційному порядку до
Верховного Суду України впродовж двох місяців з дня набрання нею законної сили.