АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 листопада 2007 року                                                      м.
Донецьк

Колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду

Донецької
області в складі: головуючого Круглікової К.С., Суддів Краснощокової Н.С.,
Новосядлої В.М., Жданової В.С., Шевченко В.Ю.,

розглянувши
у судовому засіданні цивільну справа за касаційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2
на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 26 червня 2006 року в справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1, третя особа Святошинська районна у м.
Києві державна адміністрація, про зміну договору найму жилого приміщення, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_1, третя
особа Святошинська районна у м. Києві державна адміністрація, про зміну
договору найму жилого приміщення.

В
обгрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилалась на те, що вона і відповідачі по
справі - її сестра ОСОБА_2 та син сестри (племінник позивачки) ОСОБА_1 зареєстровані і
проживають в квартирі АДРЕСА_1.

Квартира
складається із чотирьох кімнат жилою площею: 18.2, 10, 3., 17.3 та 10.4 кв.м.

Особовий рахунок
оформлений на позивачку.

Позивачка
зазначає, що займає дві кімнати площею 17.0 кв.м. та 10.4 кв.м., має окремий
від відповідачів бюджет, джерело доходів і веде окреме господарство.

Відповідачі
не бажають у добровільному порядку змінити договір найму житлового приміщення.

Позивачка
просить змінити договір найму житлового приміщення і зобов'язати Управління
житлово-комунального господарства Святошинського району м. Києва укласти з нею окремий
договір і особовий рахунок на дві кімнати площею 10.4 та 10.3 кв.м., а з
відповідачами окремий договір найму на дві кімнати площею 18.2 і 17.0 кв.м.

Відповідачі
заперечують проти позову і зазначають, що на їх неодноразові пропозиції
приватизувати спірну квартиру, після чого продати її і купити кожному окреме
житло, позивачка не погоджується, оскільки вважає, що має право на двохкімнатну
квартиру. Крім того, на протязі двадцяти років склався зовсім інший порядок
користування квартирою ніж запропонувала позивачка. Незважаючи на встановлений
порядок користування квартирою, позивачка просить виділити їй крім кімнати
площею 10.4 кв.м., якою вона користується і кімнату площею 10.3 кв.м., якою з
1984 року користується відповідачка ОСОБА_2 Зміна договору найму квартири у
спосіб, запропонований позивачкою порушує їх права.

Рішенням
Святошинського районного суду м. Києва від 2 лютого 2006 року у задоволенні
позову було відмовлено.

Рішенням
Апеляційного суду м. Києва від 26 червня 2006 року рішення суду першої інстанції
було скасовано і ухвалено нове рішення про задоволення позову.

В
касаційних скаргах відповідачі просять скасувати рішення апеляційного суду і
залишити в силі рішення суду першої інстанції, через порушення апеляційним
судом норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального
права.

Справа №
33ц -2393 кс 07                          Категорія
16 ЦП:

АПП:

Головуючий у
першій інстанції Малинников
О.Ф.

2

Касаційна скарга
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно
із пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 29 грудня 1979
року «Про судове рішення» рішення є законним тоді, коли суд виконавши всі
вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши
обставини, вирішив справу у відповідності із нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних правовідносин, а при їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад
і змісту законодавства України.

Обґрунтованим
визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для
даної справи, висновки суду про встановлення і правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у
судовому засіданні.

Судовими
інстанціями встановлено, що на підставі рішення Радянської районної ради м.
Києва від 13 липня 1972 спірна квартира АДРЕСА_1 була надана батькові позивачки
і відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_4 на сім'ю із восьми осіб, у тому числі і на
них.

Вказана
квартира має жилу площу 55.9 кв.м. : чотири кімнати розміром 18.2 кв.м., 10,
3кв.м, 17.3 кв.м. та 10.4 кв.м. Всі кімнати, крім кімнати площею 18.2 кв.м. є
ізольованими.

На час
звернення позивачки до суду в квартирі залишились зареєстрованими лише сторони
по справі.

Виходячи
із розміру житлової площі, на кожного зареєстрованого в квартирі припадає 18.63
кв.м.

В
позовній заяві ОСОБА_3 зазначає, що з 1984 року користується жилими кімнатами
площею 17.0 кв.м. та 10.4 кв.м., а просить суд виділити їй дві ізольовані
кімнати площею 10.3 кв.м. та 10.4 кв.м., що складає 20.7 кв.м., а жила площа
кімнат, які позивачка просить виділити відповідачам складає 35.2 кв.м. (17.3
кв.м. та 18.2 кв.м., з яких кімната площею 18.2 кв.м є прохідною кімнатою).

Відповідно
до частин 1 і 2 статті 104 ЖК України член сім'ї наймача вправі вимагати, за
згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого
договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у
вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу.

У разі
відмовлення членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а
також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору, спір може бути
вирішено в судовому порядку.

Відповідно
до пункту 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, які
виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України №2 від 12
квітня 1985 року в силу ст. 104 ЖК суд вправі задовольнити вимоги члена сім'ї
наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або
з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може
бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або
кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі.

При
поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача йому може бути виділено
ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього.
Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення
житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як
такого, що потребує поліпшення житлових умов.

Відмовляючи у
задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки на одну
зареєстровану в квартирі особу припадає 18.63 кв.м. житлової площі, то
виділення позивачці двох ізольованих кімнат загальною житловою площею 20.7
кв.м., а відповідачам двох кімнат загальною житловою площею 35.2 кв.м. (а
припадає на двох відповідачів 37.26 кв.м.), одна із яких є прохідною, приведе
до погіршення житлових умов

3

сторін, а саме - буде мати місце відступлення від
ідеальних часток в квартирі на користь позивачки.

Крім
того, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами був встановлений
інший порядок користування спірною квартирою, ніж той який запропонувала
позивачка.

Скасовуючи
рішення суду першої інстанції, Апеляційний суд м. Києва рішенням від 26 червня
2006 року задовольнив позовні вимоги ОСОБА_3 у повному обсязі, а саме: визначив
порядок користування квартирою, виділивши позивачці ОСОБА_3 в користування
кімнати жилою площею 10.4 і 10.3 кв.м., а відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_1
виділено в користування жилі кімнати площею 18.2 кв.м. та 17.0 кв.м., залишивши
місця загального користування (коридор, комору, туалетну кімнату, ванну
кімнату, кухню) у спільному користуванні. Апеляційний суд зобов'язав
Святошинську районну в м. Києві державну адміністрацію укласти окремі договору
жилого приміщення з ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Задовольняючи
позовні вимоги, апеляційна інстанція виходила із того, що встановлення порядку
користування спірною квартирою запропонованого позивачкою, не призведе до
погіршення житлових умов сторін.

При
цьому апеляційним судом не були наведені нові докази, які не були надані суду
першої інстанції з поважних причин, а фактично переоцінив докази по справі,
надані сторонами суду першої інстанції.

Таким
чином, висновок апеляційного суду про те, що встановлення порядку користування
спірною квартирою запропонованого позивачкою, не призведе до погіршення
житлових умов сторін не відповідає вимогам матеріального закону (статтям 63,
104 ЖК України), зроблений з порушенням процесуального закону (статті 60 ЦПК
України), а саме апеляційний суд не навів нових доказів, неподання яких до суду
першої інстанції зумовлено поважними причинами, і переоцінив докази по справі.

Виходячи
з наведеного, колегія судців вважає, що апеляційним судом було помилково
скасоване законне і обґрунтоване рішення суду першої інстанції.

Відповідно
до статті 339 ЦПК України установивши, що апеляційним судом скасоване судове
рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує рішення
апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення першої інстанції.

Керуючись
статтями 335, 336, 339 ЦПК України, Законом України "Про внесення змін до
закону України "Про судоустрій України" щодо забезпечення касаційного
розгляду цивільних справ" від 22 лютого 2007 року №697-У та главою 2
розділу У ЦПК України, колегія судців Судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області,

УХВАЛИЛА:

Касаційні
скарги ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення
Апеляційного суду м. Києва від 26 червня 2006 року в справі за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_2, ОСОБА_1, третя
особа Святошинська районна у м. Києві державна адміністрація, про зміну
договору найму жилого приміщення скасувати, а рішення Святошинського районного
суду м. Києва від 2 лютого 2006 року залишити без зміни.

Ухвала
оскарженню не підлягає.