Справа № 22-550/2007                                 Головуючий у 1 інстанції Дзюба М.В.
19                                                   Доповідач
РІШЕННЯ

Іменем України

З липня
2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Донецької області у складі:

головуючого   Песоцької Л.І.

Козлова О.М.,
Дяченка В.М.

при
секретарі Стрілецькій О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди і за
зустрічним позовом ОСОБА_2 про відшкодування шкоди за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької
області від 24 квітня 2007 року,

встановила:

У
листопаді 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди. Посилався на те, що відповідач чинив перешкоди у
користуванні квартирою АДРЕСА_1, співвласником якої він є, відмовив видати
технічний паспорт на квартиру, у зв'язку з чим він не зареєструвався у спірній
квартирі і своєчасно не оформив пенсію, внаслідок чого з березня по жовтень
2006 року не отримав пенсію в сумі 5267 грн. Просив стягнути з відповідача на
його користь відшкодування майнової шкоди в сумі 5372 грн., зобов'язати
відповідача видати йому технічний паспорт на квартиру.

У лютому
2007 року ОСОБА_2
звернувся з зустрічним позовом про відшкодування шкоди, посилаючись на те,
що в спірній квартирі він проживає і за свої кошти у 2005 році зробив ремонт на
суму 2851 грн., з 1997 року по 2006 рік оплачував комунальні платежі, за
опалення сплатив 2139 грн. 22 коп., за квартплату - 435 грн., за оформлення
технічної документації на квартиру - 256 грн. Просив стягнути з відповідача на
його користь відшкодування 1/2 частини цих витрат в сумі 2969 грн. 09 коп.,
відшкодування моральної шкоди в сумі 3000 грн.

Ухвалою
Приморського районного суду міста Маріуполя від 24 квітня 2007 року прийнята
відмова ОСОБА_1 від позову про зобов'язання ОСОБА_2 видати технічний
паспорт на спірну квартиру. Рішенням зазначеного суду від 24 квітня 2007 року
відмовлено у задоволенні позовів ОСОБА_1, позов ОСОБА_2 про відшкодування
майнової шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування
витрат на ремонт в сумі 1204 грн.50 коп.; витрат на оплату за опалення в сумі
379 грн. 60 коп., на квартирну плату - в сумі 172 грн.20 коп. В позові про відшкодування
моральної шкоди відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду,
задоволення його позову про стягнення з відповідача відшкодування майнової
шкоди в сумі 5267 грн. і відмову в зустрічних позовах, посилається на те, що
суд

незаконно задовольнив позов про відшкодування за його рахунок
витрат на ремонт квартири; необгрунтовано відмовив у задоволенні його позову
про відшкодування майнової шкоди.

Заслухавши
суддю доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 і його представника ОСОБА_3, про задоволення
скарги, відповідача ОСОБА_2
і його представника ОСОБА_4 про залишення рішення без зміни, обговоривши
доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом
встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що за свідоцтвом про право
власності від 29 травня 1997 року квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної
сумісної власності ОСОБА_5 та позивачеві ОСОБА_1, її онуку. Після смерті у
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 власником належної їй 1/2 частини квартири в порядку
спадкування за заповітом став відповідач ОСОБА_2, її син, який проживав в
зазначеній квартирі з дотриманням реєстрації з 1997 року. Позивач ОСОБА_1 з 28
серпня 2003 року був виписаний з адреси спірної квартири і зареєстрований по 28
серпня 2004 року у гуртожитку АДРЕСА_2. З реєстрації за зазначеною адресою він
знявся з 2 червня 2006 року і з 14 вересня того ж року зареєструвався у спірній
квартирі, (а.с.14). До Управління Пенсійного фонду України про призначення
пенсії за вислугою років ОСОБА_1 звернувся у жовтні 2006 року і з 4 жовтня 2006
року йому призначена пенсія за вислугою років в розмірі 850 грн.28 коп.

Відмовляючи
в задоволені позову ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на його користь
відшкодування майнової шкоди в сумі 5267 грн., суд вказав на безпідставність
зазначеної вимоги. З законністю та обгрунтованістю такого висновку не можна не
погодитись.

З
пояснень позивача ОСОБА_1,
даних управлінь Пенсійного фонду України в Приморському та Іллічівськом
районах міста Маріуполя (а.с.73,81-82), ВАТ „Електробутприлад" (а. с 52) вбачається,
що в Пенсійний фонд з заявою про призначення пенсії позивач звернувся 4 жовтня
2006 року і з того часу йому призначена пенсія (а.с.5), на підприємство за
оформленням документів на пенсію він звернувся у ІНФОРМАЦІЯ_1 року, йому було
надано перелік необхідних документів, які він надав 4 жовтня 2006 року і
написав заяву про призначення пенсії (а.с.52).

Посилання
позивача ОСОБА_1 на те, що з березня 2006 року з вини відповідача він не міг
зареєструватися у спірній квартирі, оскільки той не надавав йому
правовстановлюючі документи на квартиру, неспроможні. З пояснень сторін, даних
БТІ (а.с. 90-91), вбачається, що оригінали правовстановлюючих документів на
квартиру були втрачені, другий власник квартири ОСОБА_5 мала дублікати
свідоцтва про право власності та технічного паспорту. Співвласником даної
квартири відповідач ОСОБА_2 став після смерті матері і оформлення спадщини. 13
червня 2006 року позивач ОСОБА_1 звертався в БТІ з заявою про реєстрацію права
власності на квартиру, йому було роз'яснено, що необхідно надати оригінали або
дублікати правовстановлюючих документів, які він може отримати відповідно в
приватизаційному органі і БТІ. За зазначеними документами позивач не звернувся.
Відповідач ОСОБА_2
після смерті матері передав її документи на квартиру для оформлення права
власності в порядку спадкування. Крім того, 27 липня 2006 року він звернувся в
БТІ з заявою про реєстрацію права власності на спірне житло і отримання витягу
про право власності, після отримання цих документів від 28 серпня 2006 року,
він передав їх позивачеві. З реєстрації в гуртожитку позивач знявся 2 червня
2006 року, з заявою про реєстрацію в спірній квартирі звернувся у вересні 2006
року.

З
урахуванням встановленого суд правильно дійшов висновку про те, що позивач
ОСОБА_1 за власним упущенням не оформив документи про право власності на спірне
житло, реєстрацію у спірній квартирі, інші документи необхідні для призначення
пенсії і його посилання на вину відповідача у неотриманні ним пенсії з березня
2006 року, неспроможні.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують висновки суду і підстав для скасування
рішення в зазначеній частині не встановлено.

Згідно
зі ст.369 ЦК України
співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і
користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно
зі ст.156 ЖК України ч.1ени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які
проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються
жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було
іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Ч.1ени сім'ї власника
зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири), повнолітні ч.1ени
сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку
(квартири) і при домової території та проведенню ремонту. Спори між власником
та ч.1енами його сім'ї про розмір участі у витратах вирішуються в судовому
порядку.

Судом
стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
1/2 частину витрат за 2005 -2006 роки на оплату опалення квартири в сумі 379
грн.60 коп., квартирну плату в сумі 172 грн.20 коп. та ремонт квартири в сумі
1204 грн. 50 коп.

Колегія
суддів вважає, що рішення в зазначеній частині підлягає зміні з таких підстав.

Як
вбачається зі справи, квитанції на оплату опалення та квартплату виписані на
власника квартири ОСОБА_5 Позивач ОСОБА_2 не надав докази тому, що за життя ОСОБА_5 ці витрати
проводились за його рахунок. Тому відсутні підстави для задоволення його вимог
про відшкодування витрат на оплату опалення та квартплату за 2005 - 1 червня
2006 року.

Крім
того, як вбачається з позовної заяви (а.с. 61-64) вимоги про відшкодування цих
витрат заявлялись ним по жовтень 2006 року. Суд стягнув по грудень 2006 року
включно.

З
пояснень сторін вбачається, що після смерті ОСОБА_5 з 1 червня по 1 грудня 2006
року витрати за опалення та квартирну плату ніс ОСОБА_2, тому з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 за цей період підлягає стягненню відшкодування 1/2 частини
витрат відповідно за опалення в сумі 114,12грн., за квартплату в сумі 116,78
грн. (Сплачено з 1 червня по 1 листопада 2006 року відповідно 228 грн. 24 коп.
і 233 грн.56 коп. (а.с.106,118-119).

З
пояснень сторін, даних квитанцій вбачається, що ОСОБА_2 поніс витрати у
2005 році на оплату сантехнічних робіт в сумі 130 грн. (а.с.97), придбання та
заміну вікон в квартирі сумі 1309 грн. (а.с.98-99), у 2003 році газової колонки
в сумі 593 грн. 48 коп. (а.с102-103). Загальна сума витрат складає 2032 грн. 48
коп. (130 +1309 + 593,48 = 2032,48). Заяв про застосування позовної давності
від сторін не надійшло.

Оскільки
ці витрати понесені позивачем при житті власника квартири ОСОБА_6, він має право на
відшкодування 1/3 частини цих витрат. Тому з ОСОБА_1 на його користь підлягає
стягненню відшкодування в сумі 677 грн. 49 коп. (2032,48 : 3).

Вимоги
ОСОБА_2 про
відшкодування витрат на придбання умивальника за 170 грн. у 2004 році (а.с.96),
придбання матеріалів на ремонт квартири в сумі 185 грн.

у 2005 році (а.с.95)
не підлягають задоволенню, оскільки доказів тому, що саме він оплатив ці
витрати не надано.

Посилання
ОСОБА_1 на те, що в спірний період він не проживав у квартирі, ремонтні роботи
не узгоджувались з ним не можуть бути прийняті до уваги, оскільки, як власник,
він повинен нести витрати на утримання та ремонт спірного житла.

З
пояснень сторін, наданих квитанцій вбачається, що відповідач ОСОБА_1 вселився в
спірну квартиру з ОСОБА_3 і після вселення поніс витрати в сумі 725 грн. 27
коп.: на придбання водоміру за 350 грн., його установку за 100 грн.27 коп.,
придбання витяжки за 275 грн. Позивач ОСОБА_2 визнав ці витрати і не
заперечував зарахувати їх при визначені суми, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1
на його користь.

Таким
чином, колегія суддів вважає необхідним стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування
витрат на ремонт квартири в сумі 435 грн. 73 коп. ( 725,27 : 3 = 241,76 ;
677,49 - 241,76 = 435,73).

На
підставі викладеного і, керуючись ст.ст.303, 307, 309 ЦПК України, колегія
суддів,

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Приморського районного суду міста Маріуполя від 24 квітня 2007 року в частині
стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування витрат на ремонт 1204
грн. 50 коп., квартирну плату -172 грн. 20 коп., оплату послуг теплопостачання
- 379 грн. 60 коп.3мінити. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у
відшкодування витрат на оплату послуг теплопостачання 114 (сто чотирнадцять)
грн. 12 коп., квартирної плати - 116 (сто шістнадцять) грн. 78 коп., ремонт -
435 (чотириста тридцять п'ять) грн. 73 коп.

В решті частини
це рішення залишити без зміни.

Рішення
набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному
порядку протягом двох місяців з дня набрання законної сили безпосередньо у Верховний
Суд України^