Справа №2-1097/2006
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

"30" березня 2007 р.                        Солом' янський районний
суд м.  Києва

в складі: головуючого
судді               Оксюти Т.Г.

при
секретарі                                      Белявській
І.А.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2,  третя особа -ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок ДТП,
-

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди і просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду - 3.518, 31 грн.,  судові витрати в сумі - 89, 50 грн.,  а також моральну шкоду в розмірі 3.000 грн.

Свій
позов обґрунтовує тим,  що 20.09.2006 року на пл. Севастопольській
(територія Макдональдс)
в м.  Києві сталася
дорожньо-транспортна пригода,  а саме
відповідач ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Мазда» дн НОМЕР_1,  здійснив зіткнення з автомобілем «ЗA3 - 110307» д/н НОМЕР_2,  що належить позивачу на праві власності,  яким в момент ДТП керувала його дружина - третя особа по справі - ОСОБА_3,  завдавши позивачу значної матеріальної шкоди.

Зазначає,  що дорожньо-транспортна пригода сталася
внаслідок порушення правил дорожнього руху відповідачем ОСОБА_2,  який порушив п. 10.9 Правил
дорожнього руху України.

В
результаті вказаного зіткнення автомобіль позивача було суттєво пошкоджено і
згідно висновку спеціаліста вартість відновлювального ремонту автомобіля «ЗАЗ -110307» д/н НОМЕР_2   становить 2 876, 56 грн.

Також
позивач зазначає,  що внаслідок
протиправних дій відповідача йому було завдано значної моральної шкоди,  яка полягає у душевних стражданнях,  повязаних з пошкодженням майна. Завдану йому
моральну шкоду позивач оцінює у 3
000, 00 грн.

Відповідач
ОСОБА_2 в судове
засідання 30.03.2007 року не
з'явився,  хоча був повідомлений належним
чином про час та місце слухання справи (а.с.
54а),  про причини неявки суд не
повідомив,  пояснень чи заперечень проти
позову не надав,  а тому суд на підставі
п. 4  ст.  169 ЦПК України
вважає за можливе слухати справу у його відсутність. Зі згоди позивача суд
ухвалює рішення при заочному розгляді справи,
що відповідає положенням  ст.  224
ЦПК України.

Третя
особа ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримала. Пояснила,  що вона є дружиною позивача і в момент ДТП керувала
автомобілем «ЗАЗ -
110307» д/н НОМЕР_2. Винним
у даному ДТП на її думку
є відповідач ОСОБА_2,  який скоїв ДТП внаслідок
недотримання вимог ПДР України.

Зазначила,  що вимушена була звертатись до лікаря,  оскільки погано себе почувала після ДТП.

Суд
вислухавши пояснення позивача,  третьої
особи,  дослідивши матеріали справи,  вивчивши та оцінивши докази по справі та
співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства,  вважає,
що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Як
вбачається з матеріалів довідки ДАІ,  адміністративної
справи № 3-2031206,  постанови судді Солом'янського районного суду
м.  Києва Захарової А.С.  від 30.10.2006
року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні ДТП
20.09.2006 року,  а саме в
тому ,  що він керуючи автомобілем «Мазда» дн НОМЕР_1,  здійснив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ -110307» д/н НОМЕР_2,  що належить позивачу на праві власності,  чим порушив п. 10.9 Правил дорожнього руху України. На відповідача було
накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34 грн. Дана

постанова
не скасована та набрала законної сили. (а. с.
11, 12)

Обставини
події підтверджені також протоколом про адміністративне правопорушення,  схемою ДТП.

Згідно висновку
автотоварознавчого дослідження ПП «Інформтранссервіс» від 11.10.2006 року розмір
матеріальної шкоди,  заподіяної
володільцю автомобіля «ЗАЗ -110307»
д/н НОМЕР_2,  внаслідок його пошкодження під час ДТП,      визначається як вартість
відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу деталей і становить 2 876, 56 грн. (а. с.  13-17)

У суду
не виникає сумніву у вірності висновку спеціаліста,  дослідження проведене повно і всебічно.

За
направлення телеграфних повідомлень відповідачу про час і місце проведення
автотоварознавчих досліджень позивач сплатив 15, 07 гривень,  також
позивач оплатив чіп для отримання фотоматеріалів зйомки пошкодженого автомобіля
в сумі 76, 68 грн.

(а. с.  23,
24, 27)

За
проведення автотоварознавчого дослідження позивач сплатив 550, 00 гривень,  що підтверджується відповідною
квитанцією,  (а. с.  23
)

Отже,  матеріальні збитки,  заподіяні позивачу ОСОБА_1. джерелом
підвищеної небезпеки,  яким керував
відповідач ОСОБА_2 становлять :
2 876, 56 грн. +
15, 07 грн. +
76, 68 грн. +
550, 00 грн. =
3 518, 31 грн.

Судом
встановлено,  що відповідно до даних УДАІ
ГУ МВС в
Київській області автомобіль «Мазда» дн НОМЕР_1 на момент скоєння ДТП належав
відповідачу ОСОБА_2. на праві власності і був знятий ним з обліку 24.11.2006 року. (а.с.  49)

Автомобіль
«ЗАЗ -110307» д/н НОМЕР_2 належить
позивачу ОСОБА_1. на праві власності,
(а. с.  10)

Відповідно
до ч. 2 п. 1  ст.  22 ЦК України,  збитками визнаються витрати,  які особа зазнала у зв"язку із знищенням
або пошкодженням речі,  а також витрати,  які особа зробила або мусить зробити для
відновлення.

Відповідно
до ч.1  ст.  1166
ЦК України,  майнова шкода,  завдана неправомірними рішеннями,  діями чи бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи,  а
також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи,  відшкодовується в повному обсязі особою,  яка її завдала.

Відповідно
до ч. 2  ст. 1187 ЦК
України,  шкода,  завдана джерелом підвищеної небезпеки,  відшкодовується особою,  яка на відповідній правовій підставі володіє
транспортним засобом,  утримання якого
створює підвищену небезпеку.

Згідно
п.1 ч. 1  ст.  1188 ЦК України,  шкода,
завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Вина
водія ОСОБА_2.в скоєнні ДТП
доведена і підтверджується складеним протоколом про адміністративне
правопорушення,  схемою ДТП,
поясненнями водіїв та

постановою
суду про накладення адміністративного стягнення,  що були досліджені в судовому засіданні.

Пленум
Верховного суду України у Постанові „Про,  практику розгляду судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди" №
6 від 27.03.1992 року (із
змінами та доповненнями) роз'яснює,  що
розглядаючи позови про відшкодування шкоди,
суди повинні мати на увазі,  що
шкода,  заподіяна особі і майну
громадянина,  підлягає відшкодуванню в
повному обсязі особою,  яка її
заподіяла,  за умови,  що дії останньої були неправомірними,  між ними і шкодою є безпосередній причинний
зв'язок та є вина зазначеної особи,  а
коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки,  незалежно від наявності вини.

Зі
змісту вищевказаної постанови вбачається,
що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична
особа або громадянин,  що здійснюють
експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності,  повного господарського відання,  оперативного управління або з інших підстав
(договору оренди,  довіреності тощо).

Таким
чином суд приходить до висновку,  що
відповідач ОСОБА_2,  який керував
автомобілем «Мазда» дн НОМЕР_1,
внаслідок чого позивач поніс значні матеріальні збитки,  є єдиною винною особою дії якої призвели до ДТП,
а тому суд приходить до висновку,  що з нього повинно бути стягнуто всю суму
матеріального збитку заподіяного позивачу.

Розмір
відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог,  характеру діяння особи,  яка заподіяла шкоду,  фізичних чи моральних страждань
потерпілого,  а також інших негативних
наслідків.

Суд
погоджується з доводами позивача про заподіяння йому матеріальної шкоди,  яку він оцінює у 3 518, 31 грн.

В
судовому засіданні встановлено,  що
дружина позивача,  яка керувала
автомобілем в момент аварії,  внаслідок ДТП була вимушена
звернутись за допомогою до лікаря,  що
підтверджується довідкою медичного огляду від 22.09.2006 року. (а. с.  25, 26)

Відповідно
до положень  ст.  ст.  23,
1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної
шкоди,  завданої внаслідок порушення її
прав. В даному випадку моральна шкода полягає у душевних стражданнях,  які позивач зазнав у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо до нього особисто та членів його родини,  та у душевних стражданнях,  які він зазнав у зв'язку з пошкодженням його
майна. При цьому,  моральна шкода
відшкодовується грішми,  іншим майном або
в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається
залежно від характеру правопорушення,
глибини душевних страждань,
ступеня вини відповідача та третьої особи,  яка завдала моральної шкоди,  якщо вина є підставою для відшкодування,  а також з урахуванням інших обставин,  які мають істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно
від майнової шкоди,  яка підлягає
відшкодуванню,  та не пов'язана з
розміром цього відшкодування.

У
судовому засіданні встановлено,  що
позивачу ОСОБА_1. було завдано моральної шкоди,
а тому з урахуванням перенесених моральних страждань суд вважає за
можливе стягнути на користь позивача моральну шкоду.

Оцінюючи
зібрані по справі докази,  суд дійшов
висновку,  що позивач довів,  що шкода була заподіяна відповідачем,  а тому відповідач,  як володілець джерела підвищеної
небезпеки,  повинен відшкодувати позивачу
матеріальну та моральну шкоду. При цьому суд вважає,  що позов в частині відшкодування матеріальної
шкоди підлягає задоволенню у повному обсязі,
а позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають
частковому задоволенню у сумі 1
500, 00 грн.

Згідно
вимог  ст.  ст.  27,
28,  29,  ЗО ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є
пояснення сторін і третіх осіб,
показання свідків,  письмові
докази,  речові докази і висновки
експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази,  які мають значення для

справи.
Обставини,  які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами доказування,
не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна
сторона має довести ті обставини,  на які
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких
обставин суд дійшов висновку,  що позивач
довів ті обставини,  на які
посилався,  як на підставу своїх позовних
вимог.

Згідно  ст.  88 ЦПК України
стороні на користь якої постановлено рішення,
суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені
судові витрати.

Згідно
п.4  ст.
169,   ст.  224
ЦПК України,  якщо суд не має
відомостей про причини неявки відповідача,
повідомленого належним чином,  або
причини неявки будуть визнані судом неповажними,  суд вирішує справу на підставі наявних у ній
даних чи доказів (постановляє заочне рішення),
якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст.  57,
59,  60,  62,
64,  84,  88,
212,  213,  214,
215 ЦПК України,   ст.
ст.  22,
23,  1167,  1172,
1187 ЦК України,

постановами
Пленуму Верховного суду України №
6 від № 6 від 27.03.2003 року „Про
практику розгляду судами справ за позовами про відшкодування шкоди (з
подальшими змінами) та №
4 від 31.03.1995 року
„Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" (із подальшими змінами),
Методикою товарознавчої експертизи,
суд-

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  третя особа - ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок ДТП - задовольнити
частково.

Стягнути
на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2,
зареєстрованого :
АДРЕСА_1,  -З 518, 31 грн.
матеріальної шкоди,  моральну шкоду в
сумі - 1 500, 00 грн. та
судові витрати в сумі -
89, 50 грн.,  а
всього   - 5 107 грн. 81
коп.

В решті позовних
вимог відмовити.

Рішення
може бути оскаржено позивачем на протязі 20
днів після подання заяви про апеляційне оскарження,  яка подається в десятиденний термін з дня
проголошення рішення.

Рішення
може бути переглянуто судом,  який його
постановив,  за письмовою заявою
відповідача протягом 10 днів з
дня отримання його копії.

Суддя