АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

25   жовтня
2007 року                                                                                                 м.  Одеса

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області   в складі:

головуючого
-                                                       Панасенкова
В.О.

суддів:                                                                     Парапана
В.Ф.,

Станкевича В.А.,

при
секретарі:                                                         Бондаренко
Н.В.

за участю: представника позивача,
ТОВ "Будівельних об'єктів" -Смирнова М. М. ,
відповідача ОСОБА_1,  представника
прокуратури м.  Одеси Дондова В.К.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 09 березня 2006 року

за
позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельних
об'єктів" до ОСОБА_1 про розірвання договору про дольову участь у
будівництві житла,  усунення перешкод у
користуванні власністю та виселення з квартири без надання іншого житлового
приміщення,

встановила:

11
березня 2005 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельних
об'єктів" (далі - ТОВ "Будівельних об'єктів") звернулося до суду
з позовом до ОСОБА_1 про розірвання договору про дольову участь у будівництві
житла. В заяві позивач зазначав,  що
товариству на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 16
лютого 2005 року належить 90-квартирний житловий будинок АДРЕСА_1. 27 серпня
1999 року між товариством та відповідачем ОСОБА_1  був укладений договір,  згідно з якого відповідач прийняв на себе
зобов'язання по частковому фінансуванню в формі дольової участі у будівництві
двокімнатної квартири на загальну суму 213 908 грн. у вказаному будинку. В
подальшому розмір долі відповідача був зменшений до 105 205 грн.,  як працівнику цього товариства. 03 листопада
2000 року відповідач ОСОБА_1  сплатив 28
350 грн.,  а залишок грошей в розмірі 76
855 грн. повинен був сплатити не пізніше,
чім за 30 днів до прийняття будинку в експлуатацію,  тобто до 31 січня 2005 року. Однак до
теперішнього часу відповідач ОСОБА_1  залишок
грошей не сплатив і вже самочинно вселився в квартиру НОМЕР_1 цього
будинку,  яка розташована на 11 поверсі.

Головуючий
у першій інстанції   Димерлій О.О.                                        Справа №
22ц - 4229/07

Доповідач
апеляційної інстанції  Панасенков В.О.                                     Категорія ЦП:
5

2

Посилаючись
на ці обставини,  позивач просив суд
розірвати договір від 27 серпня 1999 року про дольову участь у будівництві
квартири НОМЕР_1,  привести сторони за
договором в первісне положення та зобов'язати відповідача ОСОБА_1 усунути
перешкоди у користуванні квартирою (т. 1,
а.с.  4-6).

29 липня
2005 року позивач доповнив вимоги і,
посилаючись на  ст.  48 Закону України "Про
власність",  просив суд виселити
відповідача ОСОБА_1  з особами,  які разом з ним проживають,  з двокімнатної квартири НОМЕР_1 у буд.  АДРЕСА_1 без надання іншого житлового
приміщення (т. 1,  а.с.  47-49).

При
розгляді справи позивач уточнив підстави позову і посилаючись на те,  що у зв'язку з односторонньою відмовою
відповідача ОСОБА_1  від повної сплати
повного розміру дольової участі в сумі 19 500 дол. США були істотне порушені умови договору і товариство в
значної мірі було позбавлено того,  на що
воно розраховувала при укладенні договору,
та на положення  ст.   ст.
651,  653 ЦК України,  просив суд розірвати договір про дольову
участь у будівництві житла від 27 серпня 1999 року.

Відповідач ОСОБА_1  в судове
засідання не з'явився,  але про розгляд
справи був повідомлений належним чином,
про що свідчить повідомлення про одержання повістки про виклик суд на 09
березня 2006 року (т. 1,  а.с.  117).

Відповідач
ОСОБА_1  надав суду письмові
пояснення,  у яких проти позову
заперечував і стверджував,  що виконав
зобов'язання за договором про дольову участь у будівництві квартири від 27
серпня 1999 року належним чином,
оскільки оплатив вартість квартири в повному обсязі. Тому,  на його думку,  підстав для розірвання договору і його
виселення з квартири немає.

Рішенням
суду першої інстанції позов ТОВ "Будівельних об'єктів" задоволено.
Суд розірвав договір від 27 серпня 1999 року,
укладений між ТОВ "Будівельних об'єктів" і ОСОБА_1  про дольову участь в будівництві житла,  виселив ОСОБА_1  та усіх,
хто з ним спільно мешкає,  з
квартири НОМЕР_1 у буд.  АДРЕСА_1,  та зобов'язав його не перешкоджати ТОВ
"Будівельних об'єктів" в користуванні вказаною квартирою.

В
апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1
просить рішення суду першої інстанції скасувати і постановити нове
рішення,  яким у задоволенні позову
відмовити,  мотивуючи тим,  що рішення суду першої інстанції є незаконним
і необгрунтованим.

Заслухавши
доповідача,  доводи апеляційної скарги
відповідача ОСОБА_1,  пояснення на
апеляцію представника позивача,  ТОВ
"Будівельних об'єктів" - Смирнова
М. М. ,  відповідача ОСОБА_1,  представника прокуратури м.  Одеси Дондова В.К.,  перевіривши матеріали справи,  законність і обгрунтованість рішення суду в
межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1
підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно
до  ст.
526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно
до умов договору та вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог- відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог,  що звичайно
ставляться.

Головуючий
у першій інстанції   Димерлій О.О.                                       Справа №
22ц - 4229/07

Доповідач
апеляційної інстанції  Панасенков В.О.                                     Категорія ЦП:
5

з

Відповідно
до  ст.
610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його невиконання або
виконання   з   порушенням
умов,    визначених   змістом
зобов'язання   (неналежне
виконання).

Відповідно
до  ст.
651 ЦК України
зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін,  якщо інше не встановлено договором або
законом.

Договір
може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у
разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках,  встановлених договором або законом.

Істотним
є таке порушення стороною договору,  коли
внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється
того,  на що вона розраховувала при
укладенні договору.

Як вбачається з матеріалів справи,  27
серпня 1999 року між ТОВ "Будівельних об'єктів" та відповідачем
ОСОБА_1  був укладений договір,  згідно з якого відповідач прийняв на себе
зобов'язання по частковому фінансуванню в формі дольової участі у будівництві
двокімнатної квартири на загальну суму 213 908 грн. у вказаному будинку (т.1,
а.с.  50-51).

В подальшому
розмір долі відповідача був зменшений до 105 205 грн.

Відповідно
до п. 2.3 договору оплата вартості квартири може проводиться готівкою. При
цьому документом,  підтверджуючим
сплату,  є корешок прибуткового касового ордеру.

03
листопада 2000 року відповідач ОСОБА_1
сплатив 28 350 грн.,  про що
свідчить копія корешка прибуткового
касового ордеру (т. 1,  а.с.  52).

Відповідно
до п. 2.4 вказаного договору залишок суми повної вартості квартири сплачується
не пізніше,  чім за 30 днів до прийняття
будинку в експлуатацію.

31 січня
2005 року вказаний 90-квартирний житловий будинок був прийнятий в
експлуатацію,  що вбачається з Акту
Державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об'єкту в
експлуатацію від 31 січня 2005 року (т.1,
а.с.  10).

Залишок
грошей в розмірі 76 855 грн. відповідач ОСОБА_1
в встановлений строк не сплатив,
відмовився від виконання цього зобов'язання і самочинно вселився в
квартиру НОМЕР_1 цього будинку,  яка
розташована на 11 поверсі,  що
підтверджується матеріалами справи.

Відповідно
до п. 4.1 вказаного договору у разі несплати за дольовою участю відповідно до
п. п. 2.1 і 2.4 цього договору договір втрачає силу щодо передачі квартири
дольовому учаснику за цім договором.

Відповідно
до ч. 1  ст.  11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,  поданим відповідно до цього Кодексу,  в межах заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб,  які беруть
участь у справі.

Головуючий
у першій інстанції   Димерлій О.О.                                       Справа №
22ц - 4229/07

Доповідач
апеляційної інстанції  Панасенков В.О.                                     Категорія ЦП:
5

4

Відповідно
до  ст.  60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини,  на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень,  крім випадків,  встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються
сторонами та іншими особами,  які беруть
участь у справі.

Доказуванню
підлягають обставини,  які мають значення
для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб,  які беруть участь у справі,  виникає спір.

Доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

В
судовому засіданні ні в суді першій інстанції,
ні в суді апеляційній інстанції відповідач ОСОБА_1  не довів належними і допустимими доказами
те,  що він сплатив повну вартість
спірної квартири.

За таких
обставин,  вирішуючи спір,  суд першої інстанції обґрунтовано виходив з
того,  що односторонньою відмовою від
виконання зобов'язанням щодо оплати повної вартості квартири відповідач
ОСОБА_1  істотне порушив умови договору
про дольову участь у будівництві житла від 27 серпня 1999 року,  що є підставою для розірвання цього договору.

Однак з висновком суду першої інстанції про виселення відповідача ОСОБА_1
та усіх,  хто з ним спільно мешкає,  погодитися неможливо,  оскільки суд порушив норми процесуального
права,  що призвело до неправильного
вирішення спору в цій частині вимог.

Суд
першої інстанції не з'ясував хто проживає з відповідачем ОСОБА_1  в спірній квартирі і не визначив коло
осіб,  яких слід притягнути до участі у
справі,  чим вирішив питання про їх права
та обов'язки та порушив право на захист своїх прав у суді.

Відповідно
до п. 4 ч. 1  ст.  311 ЦПК України,  якщо суд вирішив питання про права та
обов'язки осіб,  які не брали участь у
справі,  рішення суду також підлягає
скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд.

Отже,  рішення суду першої інстанції в частині
виселення відповідача та усіх,  хто з ним
спільно мешкає,  підлягає скасуванню з направленням
справи в цій частині вимог на новий судовий розгляд.

При
новому розгляду справи суду першої інстанції необхідно урахувати вищевказані
мотиви,  з яких скасоване рішення
суду,  і залежно від встановленого
вирішити спір про виселення з квартири.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307 ч. 1 п. 5,  308,
311 ч. 1 п. 4,  313,  315,
317,  319 ЦПК України,  колегія суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Головуючий
у першій інстанції   Димерлій О.О.                                        Справа №
22ц - 4229/07

Доповідач
апеляційної інстанції  Панасенков В.О.                                     Категорія ЦП:
5

5

Рішення
Приморського районного суду м.  Одеси від
09 березня 2006 року в частині розірвання договору про дольову участь у будівництві
житла,  укладеного 27 серпня 1999 року
між товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельних об'єктів"
та ОСОБА_1,  залишити без змін.

Рішення
Приморського районного суду м.  Одеси від
09 березня 2006 року в частині виселення ОСОБА_1 та усіх,  хто з ним спільно мешкає,  скасувати,
справу направити на новий судовий розгляд у той же суд першої інстанції
іншим суддею.

Ухвала
суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили
ухвалою.

Головуючий у першій інстанції   Димерлій О О.                                       Справа № 22ц - 4229/07

Доповідач
апеляційної інстанції  Панасенков В О                                      Категорія ЦП-
5