АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

24 жовтня  2007
року  колегія  суддів судової палати  у
цивільних справах

апеляційного
суду Житомирської області

в складі:

головуючого
- судді                   Жизневської А.В.

суддів:                                          Малахової
Н.М. ,  Микитюк О.Ю.

при секретарі
судового

засідання                                     Лаговській
О.О.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м.
Житомирі

апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Корольовського

районного суду
м. Житомира від 16 липня 2007 року у справі за позовом

ОСОБА_3 до ВАТ
«Житомирський завод хімічного

волокна»,  ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про

визнання
недійсним ордеру,  відновлення порушених
прав,  -

встановила:

Рішенням
Корольовського районного суду від 16 липня 2007 року позов ОСОБА_4  задоволено частково. Визнано недійсним ордер
НОМЕР_1 від 29.09.2006 року,  виданий на
ім'я ОСОБА_2 на додаткове жиле приміщення згідно рішення постійно діючої
комісії ВАТ «Житомирський завод хімічного волокна» від 21.07.2006 року,  та ордер НОМЕР_2 від 11.09.2006 року,  який видано на ім'я ОСОБА_1 на додаткове жиле
приміщення згідно рішення постійно діючої комісії ВАТ «Житомирський завод
хімічного волокна» від 21.07.2006 року. В решті вимог про зобов'язання
керівництва ВАТ «Житомирський завод хімічного волокна» видати на ім'я позивача
ордер на додаткове жиле приміщення відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове
про відмову у задоволенні позову. Зазначає,
що судом допущено порушення норм матеріального та процесуального права,  оскільки судом не прийнято до уваги
положення  ст.  ст. 4, 34-42, 127 ЖК України,  Примірного положення про гуртожитки,  Правил обліку громадян,  які потребують поліпшення житлових умов,  і надання їм жилих приміщень в Українській
РСР. Вважає,  що суду не було надано
доказів,  які могли бути підставою
визнання недійсним ордеру НОМЕР_1,
виданого на її ім'я.

Дослідивши  матеріали справи,   колегія
суддів  вважає,   що
апеляційна

Справа
№22ц/1979                               Головуючий
у суді 1-ї інстанції Котік Т.
С

Категорія
10                                             Суддя-доповідач
Жизневська А.В.

2

скарга
не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом
встановлено,  що у відповідності до
наказу №10 від 23.02.2006 року (а.сп.8) по ВАТ «Житомирський завод хімічного
волокна» вирішено вважати додатковими жилими приміщеннями побутові приміщення
та пральні у гуртожитках,  які набули
статусу житлових будинків. У п.3 цього наказу визначено коло осіб,  які мали право на отримання вказаних
додаткових жилих приміщень - особи,  які
пропрацювали на підприємстві не менше п'яти років і які займають кімнати жилою
площею 13 або 17, 7 кв.м при складі сімей із 4-х,  5-ти осіб.

Згідно представленої суду довідки №22 від 27.04.2007 р. (а.сп.66)
-відповідач ОСОБА_1 взагалі не працювала на заводі,  а ОСОБА_5 працювала два роки з 1997 р. по
1999 р. Крім цього,  вони займають
кімнати,  розмір яких перевищує
розмір,  визначений у наказі №10
від23.02.2006 р. та й склад
сім'ї менший,  не складається із 4-5
осіб,  (а.сп.20, 21). Позивач ОСОБА_3
пропрацювала на заводі 22 роки,
неодноразово зверталася до адміністрації підприємства з приводу
поліпшення житлових умов.

З
матеріалів справи вбачається,  що крім
вищевказаного не вирішено статус цих приміщень у відповідності до вимог
закону,  оскільки відсутні данні про
відповідність розподілених приміщень вимогам,
що ставляться до жилих приміщень згідно
ст. 50 ЖК України. При розподілі приміщень не дотримано положень глави І
розділу III Житлового кодексу України.

Суд І
інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те,  що оспорювані ордери видано без врахування
потреби у житлі інших мешканців гуртожитку,
які працювали на підприємстві більш тривалий час та потребують
поліпшення житлових умов,  а тому ордери
мають бути визнані недійсними з підстав,
передбачених  ст. 59 ЖК України.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують висновки суду і не впливають на правильність
прийнятого рішення. Рішення постановлено з додержанням вимог матеріального та
процесуального права,  підстави для його
скасування відсутні.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307,
308,  313-315 ЦПК України,  колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити. Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від
16 липня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути
оскаржена у касаційному порядку протягом двох місяців безпосередньо до
Верховного Суду України.