Справа №2-84/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2007
року            Комунарський районний
суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого-судді                Батрак
І.В.

при секретарі                         Садовської
Я.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті
Запоріжжі цивільну

справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про розподіл будинку та визнання права власності на 1/2 частину жилого
будинку, -

УСТАНОВИЛ:

Позивач ОСОБА_1
звернувся з позовом до ОСОБА_2 про розподіл будинку та визнання права власності
на 1/2 частину
жилого будинку в якому вказав, що з 21.07.1962
року позивач перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2

Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина ОСОБА_3, та дочку
ОСОБА_4

В 1966 році,
перебуваючи в шлюбі, за спільні кошти, сторони придбали жилий будинок за
адресою АДРЕСА_1, який був
зареєстрований на ім'я ОСОБА_2 З вказаного часу вони постійно проживали та
зареєстровані в будинку.

17.02.1983 року між позивачем та ОСОБА_2 шлюб розірвано, що
підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу.

27.02.2006 року ОСОБА_2 знаходилася у гостях у дочки - ОСОБА_4, яка
проживає за адресою АДРЕСА_2
і в цей час у відповідачки стався інсульт, після якого ОСОБА_2 в будинку не
проживає, а проживає у дочки ОСОБА_4 в квартирі.

Зараз в будинку
проживає позивач, а також онука ОСОБА_5, правнук ОСОБА_6, 2003 року народження,
син ОСОБА_3, його дружина ОСОБА_7, онук ОСОБА_8 і онук ОСОБА_9.

Позивач вважає,
що він має таке ж право володіння, користування та розпорядження жилим будинком
як і ОСОБА_2

14.05.2006 року коли приходили техніки ОП ЗМБТІ, щоб уточнити
документацію на будинок і повідомили позивачу, що будинок вже належить
відповідачці ОСОБА_2

Позивач вважає
що він не пропустив строк позовної давності для поділу майна, так як весь час
після розірвання шлюбу він продовжував жити разом з ОСОБА_2 однією сім'єю до 27.02.2006 року в спірному
будинку. Весь цей час він вів разом з відповідачкою спільне господарство, в них
були спільні кошти. Позивач зареєстрований у будинку, користувався і володів
будинком, право власності на будинок не оспорювалось іншими особами, та вважає
себе співвласником будинку.

В судовому
засіданні позивач ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_10 позовні вимоги
підтримали, просять їх задовольнити та суду пояснили, що з 1962 року позивач
перебував у шлюбі з відповідачкою. В 1963
році у них народився син ОСОБА_3, в 1966 році народилась
дочка ОСОБА_4 В 1966 році,
перебуваючи у шлюбі, за спільні кошти вони купили житловий будинок АДРЕСА_1. Будинок був
оформлений на ім"я ОСОБА_2, позивач був зареєстрований у спірному будинку.

В 1983 році позивач
займався комерційною діяльністю, був під слідством, та з метою безпеки для
сім'ї він був вимушений розірвати шлюб з відповідачкою. Не дивлячись на
розірвання шлюбу він залишався проживати у будинку, бути зареєстрований в
будинку, вони вели спільне господарства, вели спільний бюджет.

2

В лютому 2006 року дружина ОСОБА_2 сказала що піде
до дочки, провідати
правнука, та ввечері
подзвонила дочка ОСОБА_4 та
повідомила що мати паралізувало. Після цього він давав дочки 400 гривен на ліки.
В травні місяці він давав гроші на день народження. Також проживаючі у будинку
він встановив телефон, має пільги по оплаті за будинок, телефон.

В 1995 році він
зареєстрував повторний шлюб з жінкою для комерційного напрямку, так як їздив до
міста Москви заробляти для сім'ї гроші. Шлюб існував 2 роки фіктивно,
так як уклав шлюб коли йому було 75
років. Весь час він проживав за адресою АДРЕСА_1, за цією ж
адресою він 20 років
отримував пенсію. Отриману пенсію він віддавав відповідачці ОСОБА_2, а інколи
вона отримувала за нього пенсію, так як вона не працювала. ОСОБА_2 готувала
позивачу, прала одяг.

В 1997 році він
виписувався з вулиці АДРЕСА_1,
так як померла його сестра ОСОБА_11, та йому було треба оформити спадщину.
Відповідачка не заперечувала та знову прописувала позивача у спірному будинку.

Просять суд
поділити житловий будинок АДРЕСА_1 між
позивачем та відповідачем та визнати за ОСОБА_1 1/2 частину вказаного будинку, визнати за ОСОБА_2 1/2 частину спірного
будинку.

Представник
відповідача ОСОБА_12 з позовом не згодна повністю, просить відмовити в його
задоволенні, та в судовому засіданні пояснила, що з 1962 року сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до рішення Комунарського
районного суду міста Запоріжжя від 25.01.1983
року шлюб між сторонами розірвано. Ініціатором подання позовної заяви про
розірвання шлюбу була ОСОБА_2, так як ОСОБА_1 порушував подружню вірність, та
позивач визнав позов повністю.

28.09.1995 року ОСОБА_1 повторно уклав шлюб з ОСОБА_13, про що
зроблено актовий запис №508,
та після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища Нузгальцеви.

20.09.1997 року повторний шлюб був розірваний не на комерційній
основі, так як є цивільна справа №2-801
за 1997 рік за
позовом ОСОБА_13 до ОСОБА_1 про розподіл майна, а також на аркуші №15 цієї ж справи
зустрічна позовна заява ОСОБА_1, де зазначено де та коли придбане майно
подружжя, та вказане місце проживання позивача, вулиця АДРЕСА_3. Все це вказує що
сім'я мала місце. Відповідно до домової книги відомо, що 23.02.1983 року після
розірвання шлюбу з ОСОБА_2 позивач виписався з спірного будинку за адресою
вулиця Літня, будинок 24.
09.12.1997 року він прописався за адресою вулиця АДРЕСА_1, 21.04.1998 року
позивач знову виписався за адресою вулицяАДРЕСА_4, так як залишилося майно після смерті його сестри.

Представник
відповідача вважає що позивачем пропущений строк позовної давності, так як шлюб
розірвано у 1983 році,
сім'я припинила своє існування, спільне майно було добровільно поділене, так
позивачу залишився автомобіль, а ОСОБА_2 з двома дітьми спірний будинок. Після
розірвання шлюбу позивач знову зареєстрував шлюб, друга дружина взяла прізвище
чоловіка, тому вважає доводи позивача що шлюб укладений з комерційною метою є
безпідставними. Після розірвання шлюбу друга дружина зверталася до суду з заявою
про розподіл спільного майна подружжя.

Відповідачка є
інвалідом 1 групи та
вона не в змозі звертатися з заявою до суду, та не заперечувала, щоб позивач
був зареєстрований в спірному будинку.

Вивчивши
матеріали справи, вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1, представника позивача
ОСОБА_10. представника відповідача ОСОБА_12 свідків ОСОБА_3, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно з
вимогами ст. 72 ч.2 СК
України до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу , застосовується
позовна давність у три роки.

Як встановлено у
судовому засіданні з 21.07.1962
року позивач ОСОБА_1 перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою
ОСОБА_2

Від шлюбу
сторони мають двох дітей: сина ОСОБА_3, та дочку ОСОБА_4

з

В 1966 році,
перебуваючи в шлюбі, за спільні кошти, сторони придбали жилий будинок за
адресою АДРЕСА_1, який був
зареєстрований на ім'я ОСОБА_2

Відповідно до
свідоцтва про розірвання шлюбу І-ЖС №402174
від 17.02.1983 року
шлюб між сторонами розірвано, про що складено актовий запис №100. Ініціатором
подання позовної заяви про розірвання шлюбу була ОСОБА_2, так як ОСОБА_1
порушував подружню вірність, та позивач визнав позов повністю. Після розірвання
шлюбу сім'я припинила своє існування, позивач виписав з спірного будинку з
адресою місто АДРЕСА_5, спору
щодо поділу спільного майна у позивача не існувало так як та той час вони
добровільно поділили майно. Так позивачу залишився автомобіль, а відповідачці
ОСОБА_2 з двома
дітьми спірний будинокАДРЕСА_1.

28.09.1995 року позивач ОСОБА_1 повторно уклав шлюб з ОСОБА_13, про
що зроблено актовий запис №508,
та після реєстрації шлюбу присвоєні прізвище ОСОБА_17.

Доводи позивача
що повторний шлюб був укладений з комерційною метою не найшов свого підтвердження
у судовому засіданні, так як відповідно до оглянутої в судовому засіданні
цивільної справи №2-801 за 1997 рік за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про розподіл майна, зазначено, що 04.10.1996 року ОСОБА_1
вчинив вдома скандал, ображав її, кидався на неї з сокирою, та наніс поранення
на лівій нозі коліна, та порізав праву руку, внаслідок чого ОСОБА_13
знаходилася у лікарні на лікуванні 53
дні. Після прибування на стаціонарі вона уїхала до дочки до Феодосії та
ОСОБА_1 скориставшись її відсутністю пішов з будинку та вивіз з квартири
придбане ними спільне майно. Все це вказує що сім'я мала місце.

Відповідачка
ОСОБА_2 є інвалідом 1 групи, є
хворою людиною, та не заперечували проти проживання позивача.

Відповідач знав
весь час що спірний будинок зареєстрований на ім'я його колишньої дружини
ОСОБА_2, та право власності не оскаржував.

Так свідок
ОСОБА_3 суду пояснив, що батьки перебували у шлюбі з 1962 року по 1983 рік. Після
розірвання шлюбу батько одружився знову та у нього утворилася нова сім'я. Йому
відомо, що батько виписувався в 1989-1990
роках за адресою вулиця Північно-кільцева. Додому він навідувався 1-2 рази на тиждень.
Сім'ї батько не допомагав. Він навіть у серпні-вересні 2006 року бачив
батько з ОСОБА_13 разом.

Свідок ОСОБА_14
суду пояснила, що в спірному будинку вона проживає с 2001 року, її відомо
що коли дід розійшовся з бабцею він пішов проживати до іншої жінки за адресою
вулиця Ситова. Бабушка не
проживаю у спірному будинку з лютого 2006
року так як її паралізувало, та її доглядає її мама. її відомо, що бабушка не хотіла
прописувати діда коли він пішов від другої дружини, однак потім прописала.
Свідку не відомо, хто проводив газ, вона знає що вона та мама сплачують за
телефон, комунальні послуги.

Свідки ОСОБА_15,
ОСОБА_16 суду не змогли пояснити постійно позивач жив у будинку чи ні, уходив
він з дому чи ні. Свідок ОСОБА_15 пояснила, що в сімейні справи вона не лізе.

Таким чином суд
вважає, що позивач пропустив строк позовної давності щодо звернення до суду з
позовною заявою про розподіл майна, у зв'язку з чим у суду немає підстав для
задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.
ст.. 60, 131, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ч.2 ст.72 СК України суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні
цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину жилого
будинку відмовити.

Скасувати заходи
забезпечення позову відповідно до ухвали Комунарського районного суду міста
Запоріжжя від 25.05.2006
року, та зняти арешт з житлового будинку по вулиці АДРЕСА_1.

4

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга в
апеляційний суд Запорізької області через Комунарський районний суд міста
Запоріжжя шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з
дня його проголошення та подання апеляційної скарги на рішення суду протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: