РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18"
липня 2007року                                                                             М.
Хмельницький

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Хмельницької області

в складі:
головуючої - судді Кізюн О.Ю.

суддів: Варвус
Ю.Д.,  Ващенка С. Є. при секретарі
Тимощук М. В.

з участю:
апелянта ОСОБА_1 ,  її представника
ОСОБА_2 позивача ОСОБА_3,  адвоката
ОСОБА_4.

розглянула
у відкритому судовому засіданні справу № 22ц-1262 за апеляційною скаргою
ОСОБА_3,  ОСОБА_5,  ОСОБА_1 на рішення Красилівського районного
суду від 18 травня 2007 року за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7,  ОСОБА_3,
ОСОБА_5,  ОСОБА_1 про усунення
перешкод в користуванні будинковолодінням,
визнання договору дарування недійсним та розподіл будинковолодіння в
натурі.

Заслухавши
доповідача,  пояснення учасників судового
процесу,  перевіривши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги,

встановила:

Звертаючись
в грудні 2006 року в суд з означеним позовом,
ОСОБА_5,  вказував,  що 26.09.1976 року він уклав шлюб з ОСОБА_1.  В 1979 році вони за допомогою батьків побудували
будинковолодіння АДРЕСА_1 на земельній ділянці,
що виділялась його батькові ОСОБА_7 для будівництва і ведення підсобного
господарства. Оскільки дозвіл на будівництво був виданий на ім'я ОСОБА_7,  тому й право власності на побудований ними
будинок зареєстровано за ОСОБА_7,  хоча
останній в цьому будинку не проживав,  а
проживали він,  відповідачка ОСОБА_1  та їхні діти - відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_5.

19
лютого 2002 року він поїхав на роботу за кордон і повернувся в 01.10. 2006
року. Після тижня його проживання в будинку він взнав,  що ОСОБА_7подарував будинок з надвірними
будівлями ОСОБА_3 та ОСОБА_5,  які
виганяють його з будинку і чинять перешкоди в користуванні житлом.

Вважаючи,  що договір дарування від 20.08.2004 року був
укладений ОСОБА_7 проти справжньої його волі під психічним тиском з боку
відповідачки ОСОБА_1 ,  просив відповідно
до  ст. 231 ЦК України визнати даний
договір недійсним; будинковолодіння АДРЕСА_1 визнати спільною сумісною
власністю його і ОСОБА_1  і розділити
його між ними в натурі на дві рівні частини. Просив також зобов'язати
відповідачів ОСОБА_3,  ОСОБА_5.,  ОСОБА_1
не чинити перешкод в користуванні спірними будинковолодінням.

Головуючий
у першій інстанції -Святецького В.В.                             Справа
№ 22ц - 1262

Доповідач
-Кізюн О.Ю.                                                                         Категорія
№11, 13

Рішенням
Красилівського районного суду від 18 травня 2007 року позов задоволено і
ухвалено:

визнати
недійсним договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями,  що знаходяться АДРЕСА_1,  укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_3, ОСОБА_5 20
серпня 2004 року,  зареєстрованого за
реєстром №3083 і посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_8;

визнати
житловий будинок з надвірними будівлями,
що знаходяться АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_6 та
ОСОБА_1,  провести його розподіл в натурі
і зобов'язати ОСОБА_6 провести в розумні строки перепланування та
переобладнання згідно розробленого і погодженого проекту в установленому
законом порядку;

встановити
порядок користування земельною ділянкою,
виділивши у користування ОСОБА_6 земельну ділянку площею 0, 246 га та 0,
0134 га,  ОСОБА_1 земельну ділянку площею
0, 038 згідно висновку експертизи;

зобов'язати
ОСОБА_3,  ОСОБА_5, ОСОБА_1 не чинити
перешкод ОСОБА_6 в користуванні житлом в будинковолодіння АДРЕСА_1;

стягнути з
ОСОБА_6 мито в доход держави в сумі 1055 грн.

В своїй
апеляційній скарзі ОСОБА_3,  ОСОБА_5 і
ОСОБА_1  просять рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6,  посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши
законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної
скарги та вимог,  заявлених в суді першої
інстанції,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга підлягає
задоволенню,  а рішення суду першої
інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

Встановлено,  що згідно свідоцтва про право приватної
власності на жилий будинок від 25.01.1980 року,
виданого на підставі рішення виконкому Красилівської міської ради №11
від 23.01.1980 року,  ОСОБА_7 являється
власником цілого житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами
АДРЕСА_1.

Згідно
договору дарування від 20.08.2004 року,
посвідченого 20.08.2004 року приватним нотаріусом Красилівського
районного нотаріального округу ОСОБА_8,
ОСОБА_7 подарував ОСОБА_3 і ОСОБА_5,
які прийняли в дар в рівних частках житловий будинок з надвірними
будівлями,  що знаходиться АДРЕСА_1.

Згідно з
п.5 ч.2  ст. 119 ЦПК України підставами
позову є обставини,  якими позивач
обґрунтовує свої вимоги. Відповідно до
ст. 31 цього Кодексу підстави позову може змінити лише позивач.

З
матеріалів справи вбачається,  що вимоги
про визнання договору дарування від 20.08.2004 року недійсним,  позивач обґрунтовував тим,  що ОСОБА_7 даний правочин вчинив під
психічним впливом з боку відповідачки ОСОБА_1
Підстави позову позивач в ході судового розгляду не змінював. Разом з
тим,  ухвалюючи рішення про визнання
договору дарування недійсним,  суд першої
інстанції виходив з того,  що даний
правочин було вчинено ОСОБА_7 під впливом помилки. Наведене свідчить про
те,  що суд без згоди позивача змінив
підстави позову,  порушивши тим самим
норми процесуального права,  що призвело
до невірного вирішення справи і відповідно до ч.3  ст. 309 ЦПК України є підставою для
скасування судового рішення.

Ухвалюючи
нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6,  колегія суддів виходить з того,  що відповідач відповідно до вимог  ст.  60
ЦПК України не довів обставин,  на які
він посилався як на підставу своїх вимог.

Зокрема,  судом не добуто жодного доказу про те,  що ОСОБА_7відчужив спірне будинковолодіння
своїм онукам під психологічним тиском відповідачки ОСОБА_1  Таке

не
вбачається ні з пояснень відповідача ОСОБА_7,
ні з пояснень його дочки - свідка ОСОБА_9,  яка опікується ним,  даних ними в суді першої інстанції.

Відсутні
й правові підстави для визнання спірного будинковолодіння спільним майном
подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_1

Доводи
позивача про те,  що ОСОБА_3,  ОСОБА_5та ОСОБА_1  виганяють його з будинку і чинять перешкоди у
користуванні житлом також ніякими об'єктивними доказами не підтверджуються.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307,
309,  313,  316,
317,  319 ЦПК України,  колегія суддів

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3,  ОСОБА_5,  ОСОБА_1 задоволити.

Рішення
Красилівського районного суду від 18 травня 2007 року скасувати.

В позові
ОСОБА_6 до ОСОБА_7,  ОСОБА_3,  ОСОБА_5,
ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні будинковолодшням,  визнання договору дарування недійсним та
розподіл будинковолодіння в натурі відмовити.

Стягнути з
ОСОБА_6 в дохід держави судовий збір в сумі 1055 грн.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення,  однак може бути оскаржене в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним
законної сили.