УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20
листопада 2007 року                                                                      м.  Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської
області у складі:

Головуючої:       Вакарук В.М.

Суддів:                                      Мелінишин
Г.П.,  Соколовського В.М.

секретаря                                  Сем"янчук
С.

представника
відповідача (позивача)                                                             ОСОБА_1

представника
відповідачів: ОСОБА_2

ОСОБА_3,  ТзОВ "Агролюкс - Залуква"ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 )           ОСОБА_7

Апелянта -                                                                                                     ОСОБА_8

представника РАК '' Галичина - Ріпак''                                                         ОСОБА_9

адвоката                                                                                                 ОСОБА_10

представника
Залукв"янської сільради- голови
ОСОБА_11

відповідачів:
ОСОБА_12.- представник
ОСОБА_13 ОСОБА_14ОСОБА_15,
ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18., ОСОБА_19,  ОСОБА_20

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за апеляційноюОСОБА_21,ОСОБА_2, ОСОБА_6
на рішення Галицького районного суду від 15 серпня 2007 року,  -

встановила:

Рішенням
Галицького районного суду від 15 серпня 2007 року задоволено позовні вимоги
дочірнього агропідприємства «Еліта» товариства з обмеженою відповідальністю
"Торро",  визнано недійсними:
рішення зборів власників майнових сертифікатів агрофірми "Дністер"
від 9 квітня 2006 року,  а також рішення
Залукв'янської сільської ради №30 від 23 травня 2006 року про оформлення права
власності за ОСОБА_21 на нерухоме майно: майстерню тракторної бригади,  два телятники,  млин,
ветсанпропусник,  два навіси для
сільськогосподарських машин,
зерносховище з навісом,  зерно
навіс КЗС - 10 та картоплесховище.

Справа №
22-ц-1324/07                                Головуючий
у 1 інстанції Клюба В.В.

Категорія
44                                                               Доповідач
Вакарук В.М.

2

Визнано
також недійсними договори купівлі - продажу майна: укладений 26 липня 2006 року
між ОСОБА_21 та ОСОБА_4 про продаж нежитлових приміщень поАДРЕСА_1; укладений
26 липня 2006 року між ОСОБА_21 та ОСОБА_4 про продаж майна по вул.   АДРЕСА_1; укладений 28 лютого 2007 року між
ОСОБА_4 та ОСОБА_6 про продаж нежитлових будівель по АДРЕСА_1; укладений 28
лютого 2007 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 про продаж виробничо - господарських
будівель по АДРЕСА_1.

Визнано
за дочірнім агропідприємством «Еліта» товариства з обмеженою відповідальністю
«Торро» право власності на: три телятники вартістю 281232 гривні,   219795 гривень 30 коп. та 345325 гривень 72
коп.; зернонавіс,   вартістю 219356
гривень 32 коп.; будинок тваринника,
вартістю 23444 гривні 70 коп.; майстерню тракторної бригади вартістю
8578 гривень 20 коп.; млин вартістю 27384 гривні 52 коп.; вальці БМЗ вартістю
1487 гривень; будний циліндр вартістю 148 гривень 74 коп.; наждачну
оббойку,   вартістю 307 гривень 91 коп.;
розсів двохярусний вартістю 866 гривень; дробілку ВДП - 2 вартістю 985 гривень;
запасні вальці вартістю 1246 гривень 21 коп.; жорновий пас,   вартістю 234 гривні 06 коп.; мельничці
жорна,   вартістю 30 гривень 12 коп.;
зерносховище з навісом,   вартістю 20926
гривень 95 коп.; навіс для зерна,
вартістю 2463 гривні 15 коп.; огорожу складу,   вартістю 1967 гривень 92 коп.;
зерноплощадку,   вартістю 19363 гривні 85
коп.; башню Рожновського,   вартістю 2541 гривня 52 коп.;
насосну будку,   вартістю 4645 гривень 50
коп.; мішалку СВ

·    133,   вартістю 133 гривні 05 коп.; товарну
вагу,   вартістю 107 гривень 91 коп.;
теліжку,   вартістю 127 гривень 65 коп.;
зерноочисну машину,   вартістю 173 гривні
22 коп.; вагу СП - 30,   вартістю 732
гривні 08 коп.; сейф,   вартістю 187
гривень 59 коп.; автомобільну вагу,
вартістю 63 гривні 25 коп.; навантажувач КПШ,   вартістю 3428 гривень 76 коп.;
зернонавантажувач,   вартістю 2000 гривень
83 коп.; протруювач ОПС - 10,   вартістю
2759 гривень 73 коп.; кран - балку підвісну,
вартістю 596 гривень 12 коп.; токарний станок,   вартістю 485 гривень 81 коп.; свердлильний
станок,   вартістю 153 гривні 99 коп.;
точильний станок,   вартістю 10
гривень,   35 коп.; обладнання КЗС,   вартістю 5382 гривні 68 коп.; друкарську
машинку,   вартістю 114 гривень 11 коп.;
транспортер,   вартістю 250 гривень;
автомобіль САЗ - 35 - 02,   вартістю 6817
гривень 06 коп.; автомобіль 35

·    07,   вартістю 6482 гривні 60 коп.; причіп
ОДАЗ,   вартістю 3873 гривні 15 коп.;
автомобіль ЗІЛ - ММЗ,   вартістю 36279
гривень 35 коп.; автомобіль ГАЗ - 53 -35 - 08 вартістю 6235 гривень 35 коп.;
автомобіль КАМАЗ,   вартістю 7583 гривні;
автомобіль УРАЛ вартістю 4522 гривні; трактор Т-150К64-41,   вартістю 10118 гривень 88 коп.; трактор МТЗ
- 80 62 - 95 ИЕ,   вартістю 6362 гривні
40 коп.; трактор МТЗ - 80 67 - 75 ИЕ,
вартістю 14979 гривень 14 коп.; трактор МТЗ

80 62 -
43 ИЕ,   вартістю 6156 гривень; комбайн
СК - 5,   вартістю 13699 гривень

3

19 коп.; причіп ПСЕ - 12,
5,  вартістю 6614 гривень 17 коп.; причіп
2 ПТС - 6,  вартістю 3832 гривні 90 коп.;
причіп одноосний,  вартістю 242 гривні 85
коп.; причіп ПСН - 12, 5,  вартістю 356
гривень 61 коп.; два плуги ПЛН - 3 - 35,
вартістю 3585 гривень; плуг ПЛН - 4 - 35,  вартістю 429 гривень 07 коп.; плуг ПЛН - 5 -
35,  вартістю 507 гривень,  96 коп.; дискову борону,  вартістю 540 гривень 97 коп.; чотири
борони,  вартістю 400 гривень; причіп
ОЗТП - 955,  вартістю 7685 гривень 93
коп.; зерноочисну машину,  вартістю 277
гривень 27 коп.; вагу,  вартістю 477
гривень 52 коп.; культиватор КПС - 4,
вартістю 450 гривень 22 коп.; оприскувач ОП - 2000,  вартістю 5000 гривень,  а всього майна на суму 1352546 гривень 41
коп.,  виділивши це майно дочірньому
агропідприємству «Еліта» товариства з обмеженою відповідальністю «Торро» у
володіння та користування.

В задоволені
позовних вимог ОСОБА_21 до дочірнього агропідприємства «Еліта» товариства з
обмеженою відповідальністю «Торро» про примусове витребування майна із
незаконного користування та позовних вимогОСОБА_6 до дочірнього
агропідприємства «Еліта» товариства з обмеженою відповідальністю «Торро» про
витребування майна з незаконного володіння і зобов'язання не чинити перешкод у
користуванні майном відмовлено.

На дане
рішення ОСОБА_8., ОСОБА_2та ОСОБА_2 подали апеляційні скарги,  в яких зазначили про те,  що суд безпідставно не взяв до уваги рішення
зборів співвласників майнових сертифікатів агрофірми "Дністер" від
09.04.2005 року,  згідно яких їм було
виділено у власність майно відповідно до поданих ними заяв,  в той же час,
коли ДАП "Еліта" ТЗОВ "Торро" такої заяви не
подавали та не оформили належним чином свої майнові сертифікати. Тому,  апелянт ОСОБА_8. просив дане рішення
скасувати,  постановити нове рішення,  яким передати йому у власність спірне майно.
АпелянтиОСОБА_2та ОСОБА_2 також зазначили про те,  що вищезазначені збори були
правочинними,  оскільки на них були
присутніми володільці 60 відсотків майна агрофірми і що згідно укладених ними
договорів купівлі-продажу вони набули право власності на частину майна на законних
підставах у встановленому законом порядку. Тому просили зазначене рішення суду
скасувати та постановити нове рішення ,
яким в позові ДАП "Еліта" ТЗОВ "Торро" відмовити.

Вислухавши
доповідача,  пояснення апелянтів та їх
представників,  які підтримали доводи
скарг,  заперечення на скаргу інших
сторін,  перевіривши матеріали
справи,  колегія суддів приходить до
висновку ,  що апеляційні скарги не
підлягають до задоволення з таких підстав.

Судом
встановлено,  що в ході реорганізації
агрофірми "Дністер" відповідно до вимог  ст.  7
Закону України "Про колективне сільськогосподарське
підприємство"     майно підприємства
було передано у

4

спільну
часткову власність її членам і згідно з Порядком визначення розміру майнових
паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального
посвідчення,  затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року №177,  складено список осіб,  визначено індивідуальні паї та по мірі
звернення співвласників проведено видачу Свідоцтв про право власності на
майновий пай членів колективного сільськогосподарського підприємства (майнових
сертифікатів). При цьому Положення про порядок паювання майна із визначенням
порядку виділення майна в натурі співвласникам,
відповідно до п. п. 2,  3
вказаного Порядку ... затверджено не було.

Із матеріалів
справи,  зокрема представлених договорів
купівлі - продажу,  а також із Свідоцтв
про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського
підприємства (майнових сертифікатів)ОСОБА_8.,
ДАП «Еліта» ТзОВ «Торро» та ОСОБА_22вбачається,  що більшість власників майнових паїв
відповідно до  ст.   ст.
361,  363 ЦК України,  а також
ст.  9 Закону України «Про
колективне сільськогосподарське підприємство» і
ст.  8 Порядку розподілу та
використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських
підприємств,  затвердженого наказом
Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року №62 відчужили
їм майнові паї. Тому сторони (крім Залукв'янської сільської ради та ТзОВ
«Агролюкс -Залуква») стали учасниками спільної часткової власності.

Судом
встановлено,  що із припиненням
господарської діяльності агрофірми «Дністер» спільне майно членів агрофірми
було взято у користування вказаними підприємствами,  про що ствердили в судовому засіданні
представники ДАП"Еліта"ТзОВ"Торро" та РАК''Галичина -
Ріпак".Даний факт підтверджується також іншими доказами,  поясненнями інших учасників процесу,  актами прийому - передачі майна агрофірми
"Дністер" і у володінні та розпорядженні цих підприємств майно
перебуває по сьогоднішній день. Тому відповідно до вимог п. 9 зазначеного
Порядку ... від 14 березня 2001 року № 62 виділення із складу пайового фонду
майна в натурі окремим власникам чи групі власників повинно було б проводитися
на підставі рішення зборів.

Із
матеріалів справи вбачається,  що 9
квітня 2006 року співвласники майна агрофірми "Дністер" провели
збори,  на яких прийняли рішення про
виділ майна власникам майнових сертифікатів,
зокрема:ОСОБА_8, ОСОБА_23,
ОСОБА_7, ,  ОСОБА_2,ОСОБА_3  ОСОБА_24.,  а також ТзОВ «Агролюкс - Залуква»
відповідно до вартості майна,  на яке
вони згідно майнових сертифікатів мають право.

Судом
встановлено,  що на зборах 9.04.2006 року
були присутні особи,  які мають право на
певну частину майна,  проте виділ із
спільної часткової власності,  всупереч
зазначеним вимогам закону,  проводився
без згоди інших учасників,  які не були
інформовані про вирішення питання виділу співвласникам

5

майна та
не були присутніми на них. Про це ствердили сторони в судовому засіданні. Також
участі у зборах не приймав представник ДАП «Еліта»,  яка володіє значною часткою спільного
майна,  який прибувши на збори та
переконавшись,  що вони неправомочні
вирішувати майнові питання,  не приймав в
них участі. Даний факт підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_25 та
відповідачів: ОСОБА_16,  ОСОБА_14,
ОСОБА_25 Крім цього у протоколах зборів,
які подані позивачем,  а також
протоколах цих же зборів,  наявними у
матеріалах справи за позовом ОСОБА_22до агрофірми «Дністер» та РАК «Галичина -
Ріпак» є ряд розбіжностей,  зокрема щодо
їх змісту та переліку виділеного майна.

Відповідно
до вимог п.п.12.2, 12.4 статуту Агрофірми «Дністер» вищим органом
самоврядування є збори уповноважених членів,
які є правомочними при умові присутності не менш 3/4 уповноважених,  а згідно п. 11 Рекомендацій щодо передачі
майна пайового фонду реорганізованого колективного сільськогосподарського
підприємства у спільну часткову власність та організації управління таким
майном,  затверджених наказом
Міністерства аграрної політики України від 6 квітня 2001 року №96 визнання
Спілки громадян співвласників,  яка
створюється з метою забезпечення правління та контролю за використанням
майна,  здійснюється шляхом повідомлення
про її заснування виконавчого комітету сільської ради або районної ради.

Оскільки
відповідне Положення про порядок паювання майна не було затверджено,  а більшість членів агрофірми «Дністер»
відчужили своє право у спільній частковій власності,  тому суд прийшов до правильного висновку про
те,  що виділ майна в натурі повинен був
проводитися із дотриманням положень цивільного законодавства,  зокрема
ст. . ст. 358, 364 ЦК
України,  тобто за згодою всіх
співвласників,  а у випадку не досягнення
згоди,  спір про виділ частки повинен
вирішуватися в судовому порядку.

Враховуючи
порушення зазначених вимог,  а також в
зв'язку із наявністю спору між співвласниками майна (ОСОБА_8 та ДАП «Еліта»
ТзОВ «Торро»),  суд обгрунтовано визнав
недійсним прийняте зборами рішення від 9.04.2006 року. За таких обставин
виконавчий комітет Залукв'янської сільської ради не міг вирішувати питання
оформлення права власності на майно власнику майнових паївОСОБА_8,  так як вказане майно перебувало в
користуванні ДАП «Еліта» і було предметом спору. Разом з тим своїм же рішенням
від 23 травня 2006 року щодо іншого майна виконавчий комітет рекомендував
власникам майнових сертифікатів вирішити питання розподілу майна в натурі в
судовому порядку,  оскільки на окремі
об'єкти є декілька претендентів.

Беручи
до уваги той факт,  що вказаним рішенням
виконавчого комітету Залукв'янської сільської ради порушувалися майнові права
інших співвласників і зокрема ДАП "Еліта" ТзОВ "Торро" та у
зв'язку із визнанням недійсними

6

рішення
зборів від 9 квітня 2006 року суд обґрунтовано визнав недійсним зазначене
рішення виконкому.

При цьому суд
правильно визнав безпідставними твердженняОСОБА_8.,  про неможливість розгляду вимоги про визнання
недійсним рішення виконавчого комітету у порядку цивільного судочинства,  так як вищевказане рішення пов'язано із
оформленням права власності на майно,
яке є предметом спору між співвласниками і тому відповідно до  ст.  15
ЦПК України повинно розглядатися в порядку цивільного судочинства,  а не в порядку КАСУ.

Не
заслуговують на увагу посиланняОСОБА_8. на рішення Галицького районного суду
від 08 серпня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_22 до РАК «Галичина - Ріпак»
та ухвалу колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду
Івано - Франківської області від 15 листопада 2006 року,  згідно яких,
на його думку було підтверджено законність проведення зборів 09 квітня
2006 року,  оскільки суд розглядає справу
в межах позовних вимог і з тих підстав,
які були предметом розгляду у даній цивільній справі.

Що ж
стосується оскаржуваних правочинів,  то
відповідно до вимог  ст.  203 ЦК
України,  якою встановлено загальні
вимоги,  додержання яких є необхідним для
чинності правочину,  зміст правочину не
може суперечити актам цивільного законодавства,
а також моральним засадам суспільства. Також правочин має бути
спрямований на реальне настання правових наслідків,  що обумовлені ним.  Згідно вимог
ст. 234 ЦК України
правочин,  який вчинено без наміру
створення правових наслідків,  які
обумовлювалися цим правочином,  є
фіктивним.

Судом
встановлено,  що ОСОБА_8 продано майно
своїй матері після подання до суду позовної заяви і протягом розгляду справи
ОСОБА_8  виступаючи як позивач,  скрив даний факт,  а також,
враховуючи,  що після постановления судом рішення
ОСОБА_4 28 лютого 2007 року спірне майно реалізувала грОСОБА_2, також скривши
даний факт,  в той час коли зазначене в
даних угодах майно знаходилося у володінні та розпорядженні ДАП
"Еліта",  суд прийшов до
правильного висновку,  що оскаржувані
правочини не були спрямовані на реальне настання наслідків. Майно,  яке було предметом вказаних договорів,  відповідно до вимог  ст. .662 ЦК України реально не було отримано набувачами майна.

Крім
того,  відповідно до вимог  ст.  27
ЦПК України сторони та інші особи,  які
беруть участь у справі зобов'язані добросовісно здійснювати свої права і
виконувати процесуальні обов'язки та подати усі наявні у них докази чи
повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання. Із
матеріалів справи вбачається,  що
попереднє судове засідання по даній справі було проведено 28 липня 2006 року
(том  1
а. с.  88),  в той час як майно

7

ОСОБА_8 було продано 26
липня 2006 року і в п.5 даного договору зазначено про те,  що судового спору щодо цього майна не існує.
Тому суд прийшов до правильного висновку,
що дані правочини суперечить моральним засадам суспільства,  які у загальній формі знайшли своє
відображення у положеннях ЦК
України щодо здійснення права спільної часткової власності,  виділу частки,  а також в частині здійснення сторонами
процесуальних прав та виконання процесуальних обов'язків ( ст.  27 ЦК
України). Таким чином оспорювані правочини укладені без додержання
вимог  ст.  203 ч. ч. 1,
5 ЦК України
та без реального настання правових наслідків,
суд першої інстанції відповідно до положень  ст.
234 ЦК України
обґрунтовано визнав їх фіктивними та недійсними з моменту їх вчинення.

За таких
обставин суд прийшов до обгрунтованого висновку про те. що вимоги ДАТІ
"Еліта" ТзОВ "Торро" щодо виділення їм у власність
зазначеного у переліку майна є підставними,
оскільки підприємство має право на частку спільного майна в сумі 1368224
гривні,  в даний час це майно перебуває у
фактичному їх володінні та користуванні і на утримання якого ними використано
596411 гривень,  а тому слід вирішити в
судовому порядку спір між співвласниками (ОСОБА_8 та ДАП "Еліта" ТзОВ "Торро") щодо виділу
спірного майна в натурі відповідно до вимог
ст.   ст.  358,
364 ЦК України.

Не
заслуговують на увагу посилання апелянтаОСОБА_2на те,  що судом порушено її право власності на
будинок тваринника,  який вона набула
згідно договору купівлі-продажі від 26.07.2006 року,  вчиненого між ОСОБА_7 та нею,  оскільки остання,  будучи стороною в процесі,  в поручения
вимог  ст. .27 ЦПК України,  скрила даний факт та не заявляла про нього в
процесі розгляду даної справ. Відповідно до вимог с 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,  поданим відповідно до вимог цього
кодексу,  в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі і ці особи розпоряджаються своїми правами
щодо предмета спору на власний розсуд. Тому,
виходячи із принципу диспозитивності,
за наведених обставин судом розглянуто даний спір відповідно до вимог
чинного законодавства,  а зацікавлені
особи не позбавлені можливості звернутися із відповідним позовом в суд щодо
захисту свого порушеного права.

Рішення
місцевого суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального
права,  доводи апеляційних скарг не
спростовують правильність висновків суду першої інстанції,  а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись  ст.
ст. 307,  308,  313-315 ЦПК України,  колегія суддів,  -

ухвалила:

8

Апеляційні
скарги ОСОБА_21,ОСОБА_2 таОСОБА_6 відхилити.

Рішення
Галицького районного суду від 15 серпня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала
набирає чинності з часу проголошення,
однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з часу набрання законної сили.