РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

2-490/2007

2 липня 2007 року Добропільський міськрайонний
суд Донецької області у складі:

головуючого судді                                                                        Андреева П.Ф.

при секретарі                                                                                Коверченковій
М.О.

за участю:

позивача                                                                                        ОСОБА_1

представника відповідача                                                            ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому засіданні в місті Добропілля справу за позовомОСОБА_1 до
Державного підприємства "Добропіллявугілля" Відокремлений підроз­діл
"Шахта "Добропільська" про скасування наказу, поновленні на
роботі, стягнення серед­нього заробітку за час вимушеного прогулу і
відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2006
року ОСОБА_1 звернувся
до суду з вказаним позовом до відповіда­ча.
Він посилався на те, що працював на шахті "Добропільська" з 1976
року. У 1982 році був травмований на виробництві і висновком МСЕК йому було
заборонено працювати в підзем­них і нічних умовах праці. Саме тому він був
переведений з посади гірничого майстра добу­вної дільниці на майстра
технологічного комплексу на поверхні.

15 лютого 1994 року адміністрація підприємства без попередження перевела
його у нічну зміну, порушивши його законні права і інтереси.

На березень 1994
року адміністрація також склала графік виходу на роботу і вказа­ла нічні зміни. Тому він з 22 березня 1994 року
перестав виходити на роботу і перебував у вимушеному прогулі.

Наказом № 37/к від 28 червня 1995 року адміністрація
підприємства звільнила його

3 роботи за
прогули без поважних причин. Він вважає звільнення незаконним. Просив поно­

вити строк для звернення в суд, скасувати наказ № 37/к від 28 червня 1995
року про його зві­

льнення, відшкодувати моральну шкоду, заподіяну приниженням його честі і
гідності, у роз­

мірі 500
мінімальних заробітних плат.

Ухвалою судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17
кві­тня 2006 року у відкритті провадження по справі було відмовлено у зв'язку з
тим, що є таке, що набрало законної сили рішення суду між тими ж сторонами, про
той же предмет і з тих же підстав.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 2 червня 2006 року ухвала
Доб­ропільського міськрайонного суду Донецької області від 17 квітня 2006 року
скасована, справа направлена до суду першої інстанції для вирішення питання про
відкриття прова­дження по справі.

У липні 2006
року позивач доповнив свої позовні вимоги і просив суд поновити строк на
звернення до суду, скасувати наказ № 37/к від 28 червня 1995 року про його
звіль­нення з роботи, стягнути середній
заробіток за час вимушеного прогулу, відшкодувати запо­діяну моральну шкоду,
стягнувши з відповідача на його користь 10000с.грн. за кожен місяць вимушеного
прогулу з 22 березня 1994 року.

У листопаді 2006
року позивач уточнив свої вимоги, посилаючись на те, що 1 гру­дня 1994 року
Добропільський районний суд Донецької області розглядав заявлений ним

2

спір про поновлення на роботі і стягнення
заробітної плати за час вимушеного прогулу. В задоволенні його
позовних вимог було відмовлено. Вказане рішення суду набуло законної сили. Він вважає, що рішення суду було
незаконним, оскільки воно ґрунтувалось на недосто­вірній інформації, що
надана відповідачем про займану ним спеціальність.

Він просить суд визнати недійсним наказ № 37/к від 28 червня 1995 року про
звіль­нення з роботи 22 березня 1994 року, стягнути з відповідача середню
заробітну плату за весь час вимушеного прогулу, стягнути з відповідача моральну
шкоду з розрахунку 20 тис.грн. за кожен місяць вимушеного прогулу, розглянути
заяву про перегляд за ново виявленими об­ставинами
рішення суду про поновлення на роботі, вважати рішення суду від 01.12.1994року "Про
поновлення на колишнє місце роботи" не відповідним предмету спору про
поновлення на роботі, визнати його прогули
вимушеними з вини адміністрації шахти, та кінцевою вимо­гою є поновлення
його на роботі.

Представник
відповідача - юрисконсульт ВП "Шахта "Добропільська" Державного
підприємства "Добропіллявугілля" ОСОБА_2 позовні вимоги повністю не
визнає і просить суд відмовити ОСОБА_1повністю.

Вислухавши
пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 необгрунтований та не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

В судовому
засіданні встановлено, що ОСОБА_1
почав працювати на шахті "Доб­ропільська" з 1976 року. З 1982
року ОСОБА_1 працював
майстром дільниці Технологіч­ний комплекс
поверхні шахти. В 1992 році дільниця Технологічний комплекс поверхні була реорганізована і передана в штат дільниці Шахтного
транспорту ШТ-1 (наказ по шахті № 287 від 23.06.1992р.), де позивач
продовжував виконувати свої колишні обов'язки майстра тех­нологічного комплексу
поверхні без суттєвих змін умов праці і заробітної плати до 1994 ро­ку, до
здійснення останнім прогулів без поважних причин.

В 2001 році
ОСОБА_1, заявив позов до шахти "Добропільська" з вимогами зо­бов'язати
відповідача внести зміни в наказ № 37/к від 28.06.1995року про його звільнення,
вказавши професію позивача в якості майстра технологічного комплексу поверхні
шахти дільниці ШТ-1. Згідно рішенню місцевого суду м. Добропілля Донецької
області від 16.08.2001р., наказом по шахті №382 від 03.10.2001р. були внесені
зміни в наказ № 37/к від 28.06.1995року про звільненняОСОБА_1 із займаної
посади як майстра технологічного комплексу
поверхні дільниці ШТ-1. Також ці дані були внесені і в особову картку за
типовою формою Т-2 в частині звільнення ОСОБА_1 з шахти "Добро­пільська": "Звільнити ОСОБА_1 т.№ 1481
майстра технологічного комплексу поверхні ді­льниці ШТ-1 за прогули без поважної причини з 22.03.1994р.,згідно ст.40
п.4 КЗпП України з дня фактичного припинення роботи".

Доводи позивача
поновити судом строку, пропущеного з поважних причин, та вимо­га розглядати всі
питання, заявлені в позові, в одній цивільній справі, є необгрунтованими і не
підлягають задоволенню.

Згідно ст.233
КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду у справах
про звільнення в місячний строк з дня вру­чення копії наказу про звільнення або
з дня видачі трудової книжки. На підставі ст.234 КЗпП Україні у разі пропуску
строків звернення до суду з поважних причин, суд може поновити ці строки.

Аналіз вище
наведених доказів в їх сукупності дає суду підстави зробити висновок про те, що ОСОБА_1 без поважних причин пропустив
місячний строк звернення до суду з позовом про захист своїх трудових прав і
немає достатніх підстав для поновлення цього про­цесуального строку.

Керуючись
ст.ст.10, 60, 158, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст.32, 233, 234 КЗпП України,
суд, -

3

ВИРІШИВ:

В позовіОСОБА_1 до Державного підприємства "Добропіл-лявугілля"
Відокремлений підрозділ "Шахта "Добропільська" про поновлення
пропущеного строку звернення до суду,
скасування наказу № 37/к від 28 червня 1995 року про звільнення з роботи,
стягнення моральної шкоди - відмовити.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд протягом 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження, яка може бути подана протягом
10 днів з дня оголошення рішення.

Складено
власноручно в нарадчій кімнаті в одному примірнику.