Справа № 22
-2089/07                                       Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Категорія:27                                                         Доповідач: Шандра М.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Львівської області в складі:

головуючого: Юхименка А.Г. суддів: Шандри М.М., Шашкіної
С.А. при секретарі: Терземан Б.В. з участю ОСОБА_1 розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на   рішення   Шевченківського   районного суду м.Львова від 07 червня 2007
року   у
справі   за  позовом ОСОБА_1   до
ОСОБА_2,   третя   особа
ВАТ   "Львівський мехсклозавод"
про захист честі, гідності, відшкодування моральної шкоди,

встановила:

Рішенням
Шевченківського районного суду м.Львова від 07.06.2007 року в задоволенні
зазначених позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено за безпідставністю.

Судове рішення оскаржив позивач.

В апеляційній скарзі покликається на те, що ним представлено достатньо
доказів на підтвердження того, що дії відповідача є неправомірними.
Окрім того, судом порушено норми процесуального права, оскільки не було
викликано та не допитано свідків.

Просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Заслухавши
доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи скарги, колегія суддів вважає, що її слід відхилити, а рішення
суду залишити без змін.

Судом першої
інстанці встановлено, що позивач з 5.03.2004 року по 29.03.2004 року перебував
у трудових відносинах з ВАТ "Львівський мехсклозавод".

Відмовляючи в
задоволенні позовних вимог, суд вірно виходив з того, що позивачем не
представлено жодних доказів на підтвердження того, що відповідач принижував
честь, гідність позивача, а також не знайшла свого підтвердження обставина щодо
утримання позивача за вказівкою відповідача протягом трьох годин на прохідній
підприємства.

В основу рішення
покладено матеріали про відмову в порушенні кримінальної справи Шевченківського
РВ ЛМУ УМВСУ у Львівській області № 1353 від 7.03.2004 року та № 1900 від
19.04.2004 року, які було досліджено в судовому засіданні. При отриманні
зазначених матеріалів, в яких наявні пояснення ОСОБА_3, ОСОБА_4, позивач
на  допиті цих свідків не наполягав.

Покликання
апелянта на відхилення судом його клопотання про здійснення повного фіксування
судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, суд не
приймає до уваги, оскільки згідно записів протоколу судового засідання, позивач
таку вимогу не заявляв, зауваження на протокол судового засідання не подавав.

Щодо вимог
ОСОБА_1 про відшкодування завданої моральної шкоди, то суд обгрунтовано прийшов
до висновку, що така до задоволення не підлягає, оскільки позивачем не надано
жодних доказів заподіяння такої і таких не здобуто судом.

2

Рішення суду
відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи скарги
висновків суду не спростовують, тому підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст.ст.307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Шевченківського районного суду м.Львова від 7 червня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку протягом двох
місяців з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Верховного Суду
України.