Справа № 2-248/2006 p. 2-9/2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2007 року                            Кіровоградський
районний суд Кіровоградської області в

складі: головуючого -
судді Пономаренко В.Г.,

при секретарі -
Сарап Т.М., Гончаренко О.Л., Мартинюк Є.Я., Зеленько А.Є, за участю сторін,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті
Кіровограді справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, співвідповідач ОСОБА_3, про
переведення прав і обов'язків покупця за договором купівлі-продажу,

ВСТАНОВИВ: У березні 2006 року   ОСОБА_1  пред"явив позов до ОСОБА_2 про
переведення прав і обов'язків покупця за договором купівлі-продажу    згідно якого ОСОБА_2 продала іншій особі
12 частину житлового будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1.

Свої позовні
вимоги ОСОБА_1
обґрунтовував тим, що він є власником 12 частини житлового будинку по
АДРЕСА_1. Власником другої частини цього ж будинку до грудня 2005 року була
відповідач ОСОБА_2 У грудні 2005
року йому стало відомо, що відповідач ОСОБА_2 продала належну їй частку в
житловому будинку третій особі, при цьому, в порушення вимог ст. 362 ЦК України, не
повідомила його як співвласника про намір здійснити продаж частини будинку та
умови продажу незважаючи на її обізнаність про його бажання та можливість
здійснити купівлю належної їй частини будинку, на що він як співвласник мав
переважне право перед іншими особами.

Посилаючись на
зазначене просив перевести на нього права і обов"язки покупця за вказаним
договором купівлі-продажу житлового будинку.

У подальшому до участі в справі був залучений ОСОБА_3 у
якості співвідповідача.

У процесі
розгляду справи позивач ОСОБА_1
уточнивши і доповнивши позовні вимоги, стверджуючи, що предметом
купівлі-продажу є частка в спільній частковій власності, з тих же підстав,
просив визнати недійсним договір купівлі-продажу від 5.09.2005 року , згідно якого
ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_3 придбав житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1
в частині покупця і права та обов"язки покупця за даним договором
перевести на нього.

Відповідач
ОСОБА_2, в особі представника ОСОБА_4,
позовні вимоги не визнав. Заперечуючи позов пояснив, що будинок АДРЕСА_1, власницею
якого в 1995 році на
підставі свідоцтва про право на спадщину за законом стала відповідач ОСОБА_2,
продавався протягом декількох років. Неодноразово протягом зазначеного часу відбувалися
зустрічі ОСОБА_2 і її чоловіка, який вже помер, з позивачем ОСОБА_1 з приводу
продажу йому будинку, але домовленості щодо ціни продажу вони не досягли,
оскільки ОСОБА_1 заявив,
що більше 3000 грн. він
за будинок не дасть, а зазначена ціна не влаштовувала продавця. Про продаж
будинку ще в 2003 році
було дано оголошення в газеті 21-й канал, а пізніше давали і в інших газетах. . Будинок було
продано у вересні 2005 року

покупцеві ОСОБА_3,
з яким досягли згоди з приводу всіх умов. Договір купівлі-продажу
посвідчено нотаріально. Посилаючись на те, що будинок по АДРЕСА_1 належав
відповідачці ОСОБА_2 на праві приватної власності на законних підставах і вона
розпорядилася ним як вважала за потрібне, не порушуючи прав позивача, який не є
співвласником належного відповідачці будинку, просив у позові відмовити.

Відповідач
ОСОБА_3, інтереси якого в судовому засіданні представляв (за довіреністю)
ОСОБА_5, який
також позов не визнав, пояснив, що про продаж житлового будинку АДРЕСА_1 вони
дізналися через оголошення в газеті. Зустрілися з продавцями і домовилися щодо
всіх умов. Коли спілкувалися з продавцем, дізналися що вони продають будинок
давно і раніше пропонували купити будинок своєму сусіду, яким є позивач у
справі, але не досягли згоди щодо його ціни. Оскільки при укладенні
договору-купівлі продажу спірного будинку вони ніяких порушень не допустили,
підстав для задоволення вимог позивача не вбачає. Посилаючись на зазначене,
просив у позові відмовити.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що
з 1998 року по 1991 рік він очолював
будівельний кооператив "Орбіта", яким на замовлення позивача ОСОБА_1,
на той час ОСОБА_1
працював головним лікарем Кіровоградської ЦРЛ, виконувалися роботи по
будівництву будинку в с Кандаурово-
зводили стіни, кришу. Хто робив фундамент будинку йому не відомо. Будинок
будувався один але для двох господарів, з окремими входами. Йому відомо, що
одна частина будинку належала матері позивача ОСОБА_1, а кому інша не знає.
Замовлення на виконання робіт робив позивач ОСОБА_1, він же проводив оплату виконаних робіт. Він мав справу
тільки з ним.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що
він безпосередньо приймав участь в будівництві спірного будинку по вул. Леніна
в с Кандаурово.
Разом з напарником, який вже помер, вони зводили стіни. Будинок будувався для
його тестя і тещі - ОСОБА_2
і сусіда ОСОБА_1 Тесть тоді працював разом з ОСОБА_1, у них були добрі стосунки
і вони вирішили побудувати один будинок на двох, з окремими входами. Одна
частина будинку є дзеркальним відображенням іншої. Свою частину будинку тесть і
теща будували за власні кошти. Документально будинок був оформлений на матір
ОСОБА_1 і матір ОСОБА_2- ОСОБА_8 ,
а після смерті ОСОБА_8 належний їй будинок успадкувала ОСОБА_2. Ще коли був
живий тесть, було прийнято рішення про продаж будинку. Довели про це до відома
ОСОБА_1, він запропонував за будинок 600
дол. США. Тесть і теща не погодилися з такою ціною і тоді дали
оголошення в газету про продаж будинку. Восени 2005 року знайшовся покупець вони продали будинок за ціною,
яка влаштовувала їх.

Свідок ОСОБА_9 в
судовому засіданні пояснила, що в 1986
році вона купила будинок АДРЕСА_1.
Спірний будинок на той час вже був збудований. Будинок великий, на двох
господарів, з окремими входами. Земельна ділянка, на якій розташований будинок , також розділена
на дві половини стежкою, яка викладена плиткою. Зі сторони будинку, що належить
ОСОБА_1, на його земельної ділянці була ще старенька хата, яку розвалили в 90-х
роках і на її місці ОСОБА_1
побудував для себе гараж. Сусід ОСОБА_1 -
ОСОБА_10 на своїй
половині нічого не будував, він почав хворіти. До будинку ОСОБА_10 з дружиною
приїздили рідко і ніяких робіт не проводили. Дізналася від нього, що хоче
продати свій будинок. Хотіла купити будинок для себе і пропонувала ОСОБА_2 600 дол. США за будинок, але
вони не не погодилися. Таку ж ціну їм давав і їх сусід ОСОБА_1, про це їй
казала ОСОБА_2 Продавався цей будинок протягом 6-7 років. Про продаж будинку ОСОБА_2 знали всі мешканці
села, давав він і оголошення в газету, оскільки приходили покупці, оглядали
будинок. У вересні 2005 року
будинок, що належав ОСОБА_2, продали. Восени 2005 року до будинку приїхав ОСОБА_1, якому вона і повідомила що його сусіди будинок продали
і там вже новий господар, на що ОСОБА_1
відповів, що цього не може бути.

Заслухавши
показання сторін, показання свідків, вивчивши матеріали справи , суд не знаходить
підстав для задоволення позову з наступного.

Судом
встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Як убачається із
матеріалів справи і це установлено судом, згідно договору дарування від 22.02.1995 року,
зареєстрованого в реєстрі за №
580, позивач ОСОБА_1 є
власником домоволодіння АДРЕСА_1.
Відповідачці ОСОБА_2 згідно свідоцтва про право на спадщину від 01.08.1995 року,
реєстраційний номер 2314,
належало домоволодіння АДРЕСА_1.   (а.с. 6-7,
77,79)

На підставі
договору купівлі- продажу від 5.09.2005
року , посвідченого
приватним нотаріусом Кіровоградського районного нотаріального округу,
відповідач ОСОБА_2 продала належний їй будинок АДРЕСА_1 громадянину ОСОБА_3.(а.с. 43)

Судом
установлено, шо попереднім власником домоволодіння по АДРЕСА_1 була ОСОБА_11, яка згідно
рішення виконкому Кіровоградської районної ради народних депутатів від 14.11.1991 року № 347 отримала дозвіл
на індивідуальне житлове будівництво, яке згідно акту прийому в експлуатацію
закінченого будівництвом житлового будинку, затвердженого рішенням виконкому
В.Северинівської сільської ради від 27.12.1991
року № 65, яким
прийнято в експлуатацію 2-х
поверховий житловий будинок, який складався з з-х кімнат, закінчено в
грудні 1991 року.
Закінчений будівництвом житловий будинок АДРЕСА_1 належав
ОСОБА_11 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок,
виданого 17.02.1995 року
Великосеверинівською сільською радою. У 1995
році ОСОБА_12
належний їй будинок подарувала ОСОБА_1 (а.с. 58-70)

Попереднім
власником домоволодіння по АДРЕСА_1 була ОСОБА_13, яка згідно рішення виконкому
Кіровоградської районної ради народних депутатів від 11.07.1985 року № 302 отримала дозвіл
на індивідуальне житлове будівництво, яке згідно акту прийому в експлуатацію
закінченого будівництвом житлового будинку, затвердженого рішенням виконкому
В.Северинівської сільської ради від 16.11.1994
року, № 20, яким
прийнято в експлуатацію 2-х
поверховий житловий будинок, який складався з 3-х кімнат,
закінчено в жовтні 1994 року.
Закінчений будівництвом житловий будинок АДРЕСА_1 належав
ОСОБА_13 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок,
виданого 05.07.1995 року
Великосеверинівською, сільською радою. Після смерті ОСОБА_13 належний їй
будинок АДРЕСА_1
успадкувала ОСОБА_2(а.с.71-79)

Згідно висновку
спеціаліста Кіровоградського ООБТІ від 11.12.2006
року, з яким погодилися і сторони, житловий будинок по АДРЕСА_1, власником якого
згідно договору дарування є ОСОБА_1, і
житловий будинок № 23 а, власницею
якого на підставі свідоцтва про право на спадщину стала відповідач ОСОБА_2,
побудований як зблокований житловий будинок. Згідно ДБН В.2.2-15-2005 (додаток Б)
зблокований житловий будинок -
будинок квартирного типу, що складається з двох і більше квартир, кожна з
яких має безпосередній вихід на приквартирну ділянку або вулицю, (а.с. 125-130)

Відповідно до
ст. 362 ЦК України,
на яку посилається позивач як правову підставу своїх позовних вимог, у разі
продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне
право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та
на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів. Згідно до ст. 356 ЦК України спільною
частковою власністю є власність двох чи більше осіб із визначенням часток
кожного з них у праві власності.

Відповідно до
положень    ч.2 ст.367 ЦК України та
згідно з ро"ясненнями п.13

постанови    Пленуму Верховного Суду України № 7 від 4.10.1991  р."Про практику

застосування законодавства, що
регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" із змінами,
внесеними постановами Пленуму ВС
України від 25.12.1992
року № 13, від 25.05.1998 року № 15, з виділом
учаснику спільної власності на будинок його частки в натурі спільна власність
на неї припиняється, решта учасників спільної власності втрачає право
привілеєвої купівлі цієї частки.

На підставі
аналізу встановлених обставин і правовідносин, що їм відповідають суд приходить
до висновку, що оскільки   відповідач
ОСОБА_2   набула право власності   на

житловий будинок АДРЕСА_1
на законних підставах і її самостійне право власності на зазначений будинок
захищено свідоцтвом про право на спадщину за законом, то в суду відсутні
підстави для застосування ст. 362
ЦК України і висновку у зв"язку з цим, що позивач має право   привілеєвої купівлі спірного будинку .

Твердження
позивача про те, що будинок по АДРЕСА_1,
власником якого він є, і будинок №
23а, власницею якого була ОСОБА_2, мають загальну стіну головного фасаду,
єдину лінію цоколя, єдиний фундамент, дах та покрівлю, які виконані одночасно,
не свідчать про те, що будинок АДРЕСА_1 не
являвся самостійним об"єктом права власності відповідача ОСОБА_2 і вона не
могла самостійно розпорядитися цим будинком на власний розсуд.

Таким чином суд
вважає, що оскільки при відчуженні 5.09.2005
року ОСОБА_2 належного їй житлового будинку АДРЕСА_1 не були порушені права позивача ОСОБА_1 на придбання
цього будинку на підставі ст. 362
ЦК України, то підстав для визнання за ним права права привілеєвої купівлі
спірного будинку і переводу на нього прав і обов"язків покупця за
договором купівлі-продажу від 5.09.2005
року і визнання недійсним зазначеного договору в частині покупця , у суду немає і в
задоволенні позову ОСОБА_1 належить відмовить.

Так як позовні
вимоги ОСОБА_1 не задовольняються, грошові кошти в сумі 6600 грн. внесені ним
на депозитний рахунок ТУ ДСА в Кіровоградській області згідно квитанції № 39 від 23.06.200 року належить
повернути ОСОБА_1

Недосплачена
ОСОБА_1 при подачі позову сума судового збору та витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи підлягає стягненню з ОСОБА_1 на корить держави.

Керуючись ст. 12,48 Закону України
"Про власність", постановою Пленуму Верховного Суду України від 4.10.1991 р.№ 7 "Про
практику застосування законодавства, що регулює право приватної власності
громадян на жилий будинок" із змінами, внесеними постановами Пленуму ВС України від 25.12.1992 року№ 13, від 25.05.1998 року № 15, ст.ст. 317, 319,328,367 ЦК України,   ст.ст.
10,11,
209,212,213-215, 217,218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1
до ОСОБА_2, співвідповідач ОСОБА_3, про визнання недійсним договору купівлі
продажу житлового будинку в частині покупця і переведення прав і обов'язків
покупця за договором купівлі-продажу житлового будинку, відмовити.

Стягнути   з   ОСОБА_1                                             на   користь
держави,   на  рахунок

міськфінуправління, ГУДКУ у Кіровоградській області, МФО: 823 016, № рахунку 002, ідентифікаційний
код 24145329, код
бюджетної класифікації 22090100
судовий збір в розмірі 15
грн., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи
в розмірі 30 грн. на
рахунок УДК у м.
Кіровограді, ГУДКУ у Кіровоградській області, МФО: 823016, № рахунку 0002, ідентифікаційний
код 24145329, код
бюджетної класифікації 22050000
.

Грошові кошти в
сумі 6600 ( шість
тисяч шістсот) грн., внесені ОСОБА_1 на депозитний рахунок ТУ ДСА в
Кіровоградській області згідно квитанції №
39 від 23.06.200 року, -
повернути ОСОБА_1.

Ухвалу суду від 13.03.2006 року про
забезпечення позову у вигляді накладення арешту на будинок АДРЕСА_1, -
скасувати.

Рішення може
бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів
апеляційної срсарги або в порядку ч.4 ст. 295
ЦПК України.