УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22
жовтня 2007 рік                                                                                                         м.  Одеса

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого
Ступакова О.А.

суддів: Бабія А.П.,
Станкевича В.А.

при
секретарі - Мілонас Ю.С.  розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Одесі цивільну по справу за позовом ОСОБА_1,  ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Головного
управління житлово-комунального господарства,
Комунального підприємства „Одеська міська агенція по приватизації
житла",  третя особа КП „ОМБТІ і
РОН" „Про визнання приватизації недійсною",  за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Київського районного суду м.  Одеси від
28.11.2006 року,

встановила:

Позивачі
звернулися до суду з позовом до відповідачів про визнання приватизації недійсною,  згідно якого просять суд визнати недійсним
розпорядження органу приватизації,
Головного управління житлово-комунального господарства в частині
передачі у власність позивачам квартири АДРЕСА_2,  визнати недійсним свідоцтво про право
власності на житло в частині встановлення права власності на зазначену квартиру
за позивачами,  зобов'язати відповідачів
внести в розпорядження та свідоцтва про право власності на ім'я позивачів,  замінивши дані про квартиру на дані про
частку домоволодіння,  посилаючись на
наступне.

Рішенням
виконавчого комітету Київської районної ради від 29.03.1968 року домоволодіння
АДРЕСА_1 було розділено на два самостійних домоволодіння,  право власності на новоутворене домоволодіння
НОМЕР_1 по вказаній адресі з земельною ділянкою було визнано за ОСОБА_5 - 2/3
частини та за домоуправлінням № 64 - 1/3 частин,  яка у тому ж році була передана-,  родині позивачів як квартира,  де вони проживають по теперішній час.

У 1993
році позивачі,  скориставшись правом на
приватизацію жилої площі,  вирішили
приватизувати 1/3 частину домоволодіння АДРЕСА_1 та,  оскільки на той час будинок не був офіційно
розділений між співвласниками в заяві при зверненні до органу приватизації було
зазначено не домоволодіння,  а квартира
НОМЕР_2,  у зв'язку з чим у розпорядженні
органу приватизації та у свідоцтві про право власності на житло зазначена
квартира НОМЕР_2,  а не домоволодіння.

Представник
відповідача - Управління житлово-комунального господарства позовні вимоги
позивачів не визнав та заперечує проти їх задоволення,  мотивуючи це тим,  що приватизація була проведена у межах закону
та на підставі наданих позивачами документів.

Рішенням
Київського районного суду м.  Одеси від
28 листопада 2006 року у задоволені позову відмовлено.

Головуючий
у першій інстанції Сватаненко В.І.                                Справа
№ 22ц-602!/07

Доповідач
Ступаков О.А.                                                                       Категорія
ЦП: 5

Не погодившись з
цім рішенням ОСОБА_1. подав апеляційну скаргу.

В
апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду в зв'язку з
тим,  що воно постановлено с порушенням норм
матеріального права.

Розглянувши
матеріали справи,  заслухавши
доповідача,  доводи апеляційної
скарги,  перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог і доводів апеляційної
скарги,  судова колегія вважає,  що апеляційна скарга не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Відмовляючи
в задоволенні позову суд першої інстанції посилався на те,  що відповідачи при видачі позивачам свідоцтва
про право власності на житло не були порушені вимоги Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду».

ОСОБА_1
в апеляційній скарзі не зазначається,
які порушення Закону України «Про приватизацію державного житлового
фонду» були здійснені відповідачами при видачі свідоцтва про право власності на
житло.

Посилання
ОСОБА_1 на порушення його права на приватизацію земельної ділянки відповідно до
частки позивачів у домоволодіння висновки суду не спростовують. Позивачі в разі
отримання відмови в приватизації земельної ділянки вправі звернутися до суду з
відповідним позовом.

На
підставі наведеного судова колегія вважає,
що суд першої інстанції порушень норм матеріального та процесуального
права при постановленні рішення не допустив,
а наведені в апеляційній скарзі доводи висновки суду не спростовують.

Керуючись  ст.
ст.  307 ч.1 п.1,  308,
313-315 ЦПК України,  колегія
суддів,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити. Рішення Київського районного суду м.  Одеси від 28.11.2006 року залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду надирає законної сили з моменту проголошення однак може бути
оскаржена до Верховного Суду України на протязі двох місяців.