Справа '№ 22ц-7716/2007         Блохін А.А.
Категорія-58                                                                      Доповідач: суддя - Стратіло В.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2007 року                                                           м. Донецьк

Апеляційний суд Донецької області у
складі головуючого: Алексеева А.В., суддів: Стратіло В.І., Лісового
О.О., при секретарі Мартіросовій А.Б., з участю прокурора Конакової В.О.,

представників заявника Чередниченко Л.Г., Установої Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому у засіданні у
приміщенні апеляційного суду у місті
Донецьку справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського
районного суду м. Горлівки Донецької області від 13 серпня 2007 року у справі
за заявою головного лікаря КЛПУ „Міська психоневрологічна лікарня м.
Горлівки" про госпіталізацію у психоневрологічний стаціонар без свідомої
згоди громадянина ОСОБА_1, -

ВСТАНОВИВ:

07.08.2007 р.
головний лікар КЛПУ „Міська психоневрологічна лікарня м. Горлівки"
звернувся з заявою до суду, вказуючи, що 06.08.2007 р. о 09 год. 30 хв. до
відділення лікарні бригадою швидкої допомоги було госпіталізовано громадянина
ОСОБА_1, який був оглянутий лікарем-психіатром. Після огляду було зроблено
висновок про необхідність його госпіталізації у психіатричний стаціонар для
обстеження і лікування у зв'язку з наявністю в нього тяжкого психічного розладу,
що обумовлює його небезпеку для оточуючих внаслідок погіршення психічного
стану.

Просив ухвалити
рішення про госпіталізацію ОСОБА_1, який знаходиться у психічному стаціонарі у
примусовому порядку.

Рішенням
Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 13 серпня
2007 року заяву задоволено. Суд вирішив госпіталізувати для обстеження та
лікування у психіатричному стаціонарі Міської психоневрологічної лікарні м.
Горлівки у примусовому порядку ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 без його свідомої згоди.

Ухвалюючи таке
рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до висновків, що
містяться у акті комісійного огляду №1027 від 07.08.2007 р. ОСОБА_1. перебуває
у психіатричному закладі з 06.08.2007 p., куди був
доставлений лікарем - психіатром бригади швидкої допомоги. Згоди на
госпіталізацію ОСОБА_1. не дав. Суд посилався на висновки комісії про те, що
ОСОБА_1. страждає психічним захворюванням у формі параноїчного розладу,
відмічаються порушення психічного стану, наявність агресивних тенденцій до
родичів та сусідів. Оскільки він не дає згоди на стаціонарне лікування, комісія
заявила клопотання з приводу його примусової госпіталізації.

Розглядаючи справу у відсутності ОСОБА_1, суд також посилався на довідку
адміністрації КЛПУ „Міська психіатрична лікарня м. Горлівки", де йдеться
про те, що ОСОБА_1. не може перебувати у судовому засіданні через
стан здоров'я.

2

Від ОСОБА_1
надійшла апеляційна скарга на вказане рішення, де апелянт вказує, що вважає
рішення суду незаконним і необгрунтованим через порушення норм процесуального
права та Закону України „Про надання психіатричної допомоги".

При цьому він
вказував, що 9 серпня 2007 року він подав заяву на ім'я головного лікаря про
його особисту участь у судовому засіданні та надання йому адвоката. Лікар 4-го
відділення Чередниченко Л.Г. не тільки не повідомила його про час та місце
судового розгляду, а дала у суді неправдиві свідчення про стан його здоров'я,
який не дає йому можливості з'явитися до суду.

Його законний
представник ОСОБА_2, яка відстоювала його інтереси у судовому засіданні,
взагалі його самого не бачила. Вперше він з нею зустрівся лише 22 серпня 2007
року при ознайомленні з матеріалами судового засідання і заявив їй відвід у
письмовій формі з приводу аморальності та некомпетентності. Вона на суді
зробила неправдиве свідчення про те, що він належним чином повідомлений про час
та місце судового засідання.

Таким чином,
було приховано від суду факт відсутності в нього психічного захворювання, однак
він був позбавлений можливості брати участь у судовому засіданні, надавати
докази, брати участь в дослідженні доказів, надавати пояснення, виступати у
судових дебатах. Він також був позбавлений можливості спростувати неправдиві
свідчення свідків, спростувати сфальсифіковані акти медичних обстежень та інші
документи, запросити для свідчення інших сусідів та рідних, довести суду, що
причиною цієї заяви є матеріальний інтерес про розподіл спадщини та його
особистого майна і заощаджень з метою незаконного збагачення його рідних та
інших осіб.

Апелянт просив
скасувати рішення суду першої інстанції про його госпіталізацію у примусовому
порядку і передати справу на новий розгляд до того ж суду, а також просив
звільнити його від примусової госпіталізації до вступу рішення суду в силу,
оскільки він у психіатричній лікарні повністю буде залежати віл свавілля
лікарів.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явились, перевіривши
матеріали справи, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до
п.4 ст.311 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи
на новий розгляд, якщо суд вирішив питання про права та обов'язки осіб, які не
брали участь у справі.

Згідно з ч.2
ст.281 ЦПК України справа за заявою про надання психіатричної допомоги у
примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної
допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається у присутності
особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у
примусовому порядку, з обов'язковою участю прокурора, лікаря-психіатра,
представника психіатричного закладу, що подан
заяву та законного представника особи, щодо якої розглядається питання,
пов'язані з надання психіатричної допомоги.

Частина 2
вказаної статті зобов'язує суд розглядати справи цієї категорії в присутності
особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у
примусовому порядку.

Розділом III
Закону України „Про психіатричну допомогу" передбачено забезпечення
прав осіб при наданні психіатричної допомоги.

Відповідно до ч.
1 ст.25 вказаного Закону особи, яким надається психіатрична допомога, мають
права і свободи громадян, передбачені Конституцією України та Законами України.
Обмеження їх прав і свобод допускається лише у випадках, передбачених
Конституцією України, відповідно до законів України.

3

Згідно з ч.3 вказаної статті особи, яким надається психіатрична допомога,
мають право на особисту участь у судових засіданнях при
вирішенні питання, пов'язаних з наданням їм психіатричної допомоги
та обмеженням у зв язку з цим їх прав.

З матеріалів справи вбачається, що суд розглянув справу у відсутності
ОСОБА_1 чим порушив його право, передбачене вказаними нормами.

Таким чином, всупереч вимогам цивільно - процесуального законодавства, та
нормам матеріального права суд розглянув справу у відсутності особи, щодо якої вирішувалось питання про примусове надання психіатричної
допомоги, що є неприпустимим.

При новому розгляді справи суду слід усунути вказані порушення і вирішити справу у
відповідності з вимогами закону.

Керуючись ст.ст.301, 303-305, п.5 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.311, 315, 317, 319
ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Горлівки від 13 серпня 2007
року скасувати і справу направити на новий розгляд до того ж суду іншим складом
суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги
протягом двох місяців з дня набрання законної сили безпосередньо до суду
касаційної інстанції.