РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ                               Справа № 2-328/07

31 травня 2007
року                                                                                                               м.
Хорол

Хорольський
районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Карпушина Г.Л.
при секретарі - Корнет В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі
суду м. Хорол цивільну справу за позовом обласного комунального виробничого
підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
ОКВП ТГ «Лубнитеплоенерго» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію. В позовній заяві
позивач вказував, що відповідачі проживають в квартирі АДРЕСА_1. Даний
багатоквартирний будинок підключений до системи централізованого теплопостачання
і мешканці отримують послуги по опаленню квартир. Будинок перебуває в
комунальній власності на балансі Хорольського ДК ЖЕП. Загальна площа квартири
АДРЕСА_1 становить 53,7 м.2

Відповідно до прейскуранту № К 15-02-ПЛ, затвердженого розпорядженням голови
облдержадміністрації від 21.03.2000 року № 121, вартість опалення їм.2за період
з січня 2004 року по 31 липня 2005 року становила 0.70 грн. і сума щомісячного
нарахування становила 37,59 грн. З 1 серпня 2005 року рішенням Полтавської
обласної ради від 15.04.2005 року тарифи було збільшено до 0,99 грн. за 1
м." загальної площі протягом року і сума щомісячного нарахування становила
53,16 грн. З 1 жовтня 2006 року вартість опалення їм." загальної площі
становить 2,59 відповідно до рішення Полтавської обласної ради від 10.08.2006
року і сума щомісячного нарахування становить 139,08 грн.

Правилами надання послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені
постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року, встановлено зобов'язання споживача
вносити щомісяця плату за надані послуги згідно встановлених тарифів.
Відповідно до ст. 526 ЦК
України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений
термін.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в односторонньому порядку
не виконують зобов'язання по оплаті за спожиту теплову енергію, в результаті
чого склалась заборгованість за період з 01.01.2004 року по 01.01.2007 року в
сумі 1861 грн. 97 коп.

В судовому засіданні представник позивача позов
підтримала, зважаючи на те, що відповідачі після подання позову сплатили
заборгованість в сумі 1700 грн., прохала суд, стягнути з відповідачів
заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 161,97 грн., а також витрати
по оплаті інформаційно -технічного забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову
заяву, в якій позов визнав лише в межах позовної давності. Вказавши в заяві, що
частину боргу він сплатив, про що свідчить надана ксерокопія квитанції, а решту
боргу сплатить в найкоротший термін. Крім того, просив провадження по справі
відносно стягнення боргу з його дружини ОСОБА_2 закрити, так як він є власником
вказаної квартири.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову
заяву, в якій прохала справу слухати у її відсутність. Прохала справу щодо неї
закрити оскільки власником квартири є її чоловік, який визнає позов та має
намір погасити заборгованість.

Заслухавши пояснення представника позивача, врахувавши позицію
відповідачів, дослідивши матеріали справи та належно оцінивши всі зібрані по
справі докази, суд приходить до висновку, що позов обласного комунального
виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго» підлягає до
часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 знаходиться в
комунальній власності Хорольської міської ради Полтавської області та
відноситься до державного житлового фонду. Балансоутримувачем даного житлового
будинку є Хорольське державне комунальне житлово - експлуатаційне підприємство.
Виробником послуги з центрального опалення є позивач, який безпосередньо
виробляє вказану послугу та отримує за це плату. Відповідачі проживають в
квартирі АДРЕСА_1, власником якої є ОСОБА_1 на підставі договору купівлі - продажу
від 15.12.1992 року. Між відповідачем та позивачем з моменту одержання квартири
у користування і до моменту розгляду справи в суді договір про надання послуг з
централізованого опалення не укладався.

Відповідно до п. 1 ч. 2
ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» позивач, як виробник
послуг, зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання
житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов
його виконання згідно з типовим договором. Пунктом 1 ч. З ст. 20 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги», п.1 ч.З ст.24 Закону України «Про
теплопостачання» та п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків»
затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24.01.2006 року
передбачено обов'язок відповідачів, як споживачів житлово-комунальних послуг,
укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем
на основі типового договору.

З наведених вище норм Закону видно, що маючи обов'язок на укладення
договору, сторони по справі допустили його невиконання без поважних причин, а
тому ступінь їх вини є однаковою.

Зважаючи на те. що між сторонами відсутні договорні відносини, які б
визначали зміст та обсяг зобов'язань між ними, на думку суду, вирішення спірних
питань, які виникли необхідно проводити згідно з чинним законодавством, яке їх
регулює.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»
законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на
Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі
цивільного, житлового законодавства, цього Закону, Закону України «Про
теплопостачання» та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у
сфері житлово-комунальних послуг.

Житловим Кодексом України, Законами України «Про житлово-комунальні
послуги», «Про теплопостачання», іншими піднормативними актами, встановлено,
зважаючи на те, що значна частина житлових будинків відноситься до державного
житлового фонду та перебуває у державній власності, обов'язковість надання
послуг з централізованого опалення, яка обумовлена необхідністю забезпечення
належних умов проживання та перебування осіб у будинках.

Статтею 509 ЦК України
передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язанні виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.
Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та
справедливості. Статтею 11 ЦК
України, передбачено, що підставою виникнення зобов'язання можуть бути
безпосередньо акти цивільного законодавства.

В даному випадку обов'язок позивача, як виробника послуги, забезпечувати
надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору та
стандартів, передбачено законами України «Про теплопостачання» та «Про
житлово-комунальні послуги». Обов'язок відповідачів, як споживачів, оплачувати
отримані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або
законом, закріплений п. 5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні
послуги», ст. ст. 10, 67 ЖК України, п. 7 «Правил користування приміщеннями
житлових будинків» затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 45 від
24.01.2006 року та п.30 «Правил надання послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених постановою
Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року.

Відповідно до ст. 538 ЦК України виконання свого обов'язку однією із
сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого
обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання. При зустрічному виконанні
зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не
встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті
зобов'язання або звичаїв ділового обороту. Сторона, яка наперед знає, що вона
не зможе виконати свого обов'язку, повинна своєчасно повідомити про це другу
сторону.

Судом встановлено, що між сторонами мається зустрічне зобов'язання, яке
полягає в тому, що згідно законодавчих актів у сфері теплопостачання, які є
чинними на момент розгляду справи та носять обов'язковий характер виконання,
позивач зобов'язаний своєчасно та відповідної якості надавати відповідачу
послуги з теплопостачання, а відповідачі зобов'язані проводити оплату за надані
їм послуги у строки встановлені законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530
ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк (термін) його

виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом
встановлено що позивачем протягом спірного періоду послуги з центрального
опалення відповідачу надавалися своєчасно та відповідної якості. Статтею 32
Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст. 68 ЖК України
передбачено обов'язок відповідача оплату за надані послуги з утримання будинку
та прибудинкової території проводити щомісячно.

Відповідно до прейскуранту № К
15-02-ПЛ, затвердженого розпорядженням голови облдержадміністрації
від 21.03.2000 року № 121, вартість опалення їм.2за період з січня 2004 року по
31 липня 2005 року становила 0,70 грн. З 1 серпня 2005 року рішенням Полтавської
обласної ради від 15.04.2005 року тарифи було збільшено до 0,99 грн. за 1 м.2
загальної площі протягом року. З 1 жовтня 2005 року 2006 року відповідно до
рішення Полтавської обласної ради від 10.08.2006 року вартість опалення
їм."загальної площі становить 2.59 грн.

Перевіркою законності розроблення та затвердження тарифів з надання послуги
по централізованому опаленню встановлено, що останні розробленні та прийнятті
на підставі та в порядку, передбаченому чинним законодавством, а зокрема
Законами України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання» та
іншими під нормативними актами.

Відповідно до ст. 610 ЦК
України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Зважаючи на те, що починаючи з 01.01.2004 року по 01.01.2007 року
відповідачі за спожиту теплову енергію своєчасно та в повному обсязі розрахунок
не проводили, суд визнає, що ними порушено зобов'язання.

Статтями 611 та 623 ЦК
України передбачено, що в разі порушення зобов'язання особа, яка його
порушила повинна відшкодувати завдані нею збитки. Беручи до уваги наведені вище
норми закону та надані докази, суд вважає, що вимога про стягнення з
відповідачів завданих ними збитків є законною.

Одночасно судом, зважаючи на норми закону, позицію відповідачів, надані по
справі докази, відсутність достатніх доказів про, те що відповідачка ОСОБА_2 є
споживачем послуг наданих позивачем, наявність права зворотної вимоги у
ОСОБА_1, як власника житла, про відшкодування завданих збитків, на думку суду
заборгованість за спожиту теплову енергію слід стягувати лише з відповідача
ОСОБА_1, при цьому відмовивши у позовних вимогах позивачу щодо ОСОБА_2
Враховуючи, що відповідач до винесення судом рішення частину боргу сплатив стягнення
проводити лише в частині боргу, який не погашений.

Відповідно до ст. 256 ЦК
України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК
України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Суд
встановив, що у даному випадку діють строки загальної позовної давності.

Відповідно до ч.І ст.261 ЦК
України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка
його порушила.

Частинами 3 та 4 ст.267 ЦК
України передбачено, що позовна давність застосовується лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосуваня якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у
позові.

Зважаючи на обставини справи, судом встановлено, що відповідачем до
винесення судом рішення заявлено про сплив позовної давності щодо частини
позовних вимог позивача, тобто що він визнає позовні вимоги позивача лише з 11
квітня 2004 року в сумі 1736 грн. 97 коп. В іншій частині позовних вимог
відповідач позов не визнає.

Беручи до уваги викладене, та зміст глави 19 ЦК України, суд, вважає, що
позиція відповідача в даному випадку є законною, та підлягає до задоволення. У
зв"язку з тим, що по частині позовних вимог позивача - до 11.04.2004 року,
сплив строк позовної давності звернення до суду з вимогою про захист своїх прав
і інтересів, в цій частині позову в задоволенні заявлених вимог слід відмовити,
інша частина позовних вимог - з 11.04.2004 року по 1 січня 2007 року, підлягає
до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ч. І ст. 88 ЦПК України, стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові витрати. Зважаючи на викладене вище та вимоги
Закону, суд вважає за необхідне задовільнити вимоги позивача щодо стягнення з
відповідача витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі
30 грн. Крім того, у відповідності до ст. ст. 81, 88 ЦПК України суд, приймаючи
до уваги, що позивач звільнений від сплати судового збору, вважає за необхідне
стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 51 грн.

Керуючись ст. ст. 509, 526, 530, 538, 544, 610, 611, 623 ЦК України, ст. ст.
10, 60, 81, 88,212-218 ЦПК України, ст.ст. 10, 61. 64, 67, 68 ЖК України,
Законами України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання»,
Постановами Кабінету Міністрів № 45 від 24.01.2006 року та № 630 від 21.07.2005
року, суд -

ВИРІШИВ:

Позов обласного комунального виробничого підприємства теплового
господарства «Лубнитеплоенерго» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за спожиту теплову енергію задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, мешканця АДРЕСА_1 на користь ОКВП ТГ
«Лубнитеплоенерго» заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 36,97 грн.
на р/р 0132 ПРУ КБ
"Приватбанк" МФО 331401, Код .

Стягнути з ОСОБА_1 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи в сумі 30 грн. на користь ОКВП ТГ «Лубнитеплоенерго» на р/р
0132 ПРУ КБ "Приватбанк"
МФО 331401,
Код .

Стягнути з
ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 51 грн.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання заяви про
апеляційне оскарження рішення в 10-денний термін з моменту його оголошення до
Хорольського районного суду Полтавської області та подання апеляційної скарги в
судову палату по цивільних справах апеляційного суду Полтавської області через
Хорольський районний суд протягом двадцяти днів після подання заяви на
апеляційне оскарження рішення.