Справа № 22-4761/07
головуючий суддя суду
першої інстанції Кайро І.А.
Суддя-доповідач суду
апеляційної інстанції Кузнецова О.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23
жовтня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим у складі:

головуючого
судді                          Новікова
Р.В.

суддів                                              Євдокимової
В.В.Кузнєцової О.О.

при
секретарі                                  Архаровій
К.К.

розглянувши
в відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду АР Крим цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, заінтересовані особи - державна виконавча
служба м. Ялта та ОСОБА_3, про визнання дій державного виконавця незаконними,
скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, закриття
виконавчого провадження та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає
виконанню,

за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Ялтинського міського суду АР
Крим від 22.05.2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

Заявники
звернулися до суду зі скаргами та просили визнати дії державного виконавця
незаконними, скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження, закрити
виконавче провадження та визнати виконавчий лист таким, що не підлягає
виконанню.

Скарги
мотивовані тим, що у провадження ДВС м. Ялта на примусовому виконанні
знаходиться виконавче провадження по виконавчому листу, за яким ОСОБА_1 та ОСОБА_2
зобов'язано не чинити перешкоди ОСОБА_3 у вселенні та користуванні квартирою
АДРЕСА_1.

Постановою
державного виконавця від 14.05.2007 року було відкрито виконавче провадження
про примусовому виконанню за вказаним листом. Проте, на думку скаржників,
виконавчій документ не відповідає вимогам Закону України „Про виконавче
провадження", оскільки в ньому відсутній ідентифікаційний код боржника та
стягувана, а також невірно зазначена адреса ОСОБА_1 Крім того, у виконавчому
листі боржником зазначена лише ОСОБА_1

З таких
підстав, заявники вважають, що державний виконавець повинен був відмовити у
відкритті виконавчого провадження.

Крім
того, на час виконання судового рішення боржник ОСОБА_2 подарував раніше належну
йому частку спірної квартири ОСОБА_1, у зв'язку з чим рішення суду не може бути
виконано, що також є підставою для повернення виконавчого листа до суду.

Ухвалою
Ялтинського міського суду АР Крим від 22.05.2007 року у задоволенні скарги
ОСОБА_1, ОСОБА_2 відмовлено.

2

Не погодившись
із ухвалою суду, ОСОБА_1
та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій ставлять питання про її
скасування, як постановленої з порушенням норм матеріального та процесуального
права, та ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити скарги у повному
обсязі.

Апелянти
зазначили, що, відповідно до ст.ст. 24, 26 Закону України „Про виконавче
провадження", державний виконавець повинен був відмовити у відкритті
виконавчого провадження у разі невідповідності виконавчого документа вимогам
ст. 19 цього Закону, а у разі прийняття його до виконання - повернути
стягувачеві, з підстав ст. 40 Закону.

Обговоривши
доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга необґрунтована і не підлягає задоволенню, а ухвала суду не
підлягає скасуванню з наступних підстав.

Постановляючи
ухвалу про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції правильно виходив
з необґрунтованості та безпідставності заявлених вимог.

З такими
висновками суду погоджується колегія суддів, оскільки вони відповідають вимогам
законодавства, засновані за встановлених обставинах справи та підтверджені
дослідженими у судовому засіданні доказами.

Так, з
матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення Ялтинського міського суду
АР Крим від 13.01.2003 року, яке набрало законної сили, та є обов'язковим для
виконання, 18.01.2006 року судом видано два виконавчих листа, за якими
відповідно і ОСОБА_1, і
ОСОБА_2 зобов'язані не чинити перешкоди ОСОБА_3 у вселенні та користуванні
квартирою АДРЕСА_1.

За кожним з
виконавчих листів державним виконавцем прийняті постанови про відкриття
виконавчого провадження, що не суперечить положенням ст. ст. 18, 18і Закону
України „Про виконавче провадження", тому доводи позивача про те, що у
виконавчому листі неправомірно вказана лише ОСОБА_1 обґрунтовано визнані неспроможними.

Колегія суддів
погоджується з висновками суду першої інстанції у частині того, що відсутність
у виконавчому листі номеру ідентифікаційного коду боржника та стягувана,
помилки в адресі боржника, у даному випадку при виконанні рішення суду про
усунення перешкод у користуванні власністю та вселенні є несуттєвими
недоліками, які тягнуть за собою обов'язкове повернення виконавчого документа,
звертаючи увагу ще й на те, що, як зазначила у судовому засіданні апеляційної
інстанції ОСОБА_3, рішення суду було виконано відповідачами у добровільному
порядку, після чого ОСОБА_1
та ОСОБА_2 знов змінили замки у двері в квартиру, у зв'язку з чим за її
завою виконавче провадження було поновлено. Вказані обставини підтверджені і
ОСОБА_1

Оцінивши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони зазначених висновків суду не
спростовують і на їх правильність не впливають.

За такими
обставинами, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно, повно,
об'єктивно та всебічно встановлені обставини справи, характер спірних
правовідносин, наданим та ретельно дослідженим доказам дана належна правова
оцінка, на підставі чого судом постановлена ухвала, яка повною мірою відповідає
вимогам матеріального та процесуального закону, підстав для скасування якої за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 і ОСОБА_2 немає.

Відповідно до
ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і процесуального права.

На підставі
наведеного, та керуючись ст. ст. 307 ч.2 п.1, 312 Цивільного процесуального
кодексу України, колегія суддів Апеляційного суду Автономної Республіки Крим,

УХВАЛИЛА:

3

Апеляційну    скаргу
ОСОБА_1    та    ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу
Ялтинського міського суду АР Крим від 22.05.2007 року залишити беззмін.

Ухвала
апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили безпосередньо
до Верховного Суду України.