Справа № 2 - 2480/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

13
червня 2007 року                                                                                                                м.
Одеса

Суворовський
районний суд м. Одеси в складі:

головуючого
судді Шепітко І.Г.

при
секретарі     Новаковській Н.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду №17 у м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання особи втратившою право
користування жилим приміщенням,  -

ВСТАНОВИВ:

02
березня 2007 року позивачка звернулася до суду з позовом,  в якому просить визнати відповідачів
втратившими право користування житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_1,  посилаючись на те,  що вона є власником зазначеного
домоволодіння,  а відповідачка ОСОБА_2
була зареєстрована разом зі своєю дочкою після реєстрації шлюбу з сином
позивачки як члени сім'ї. При цьому позивачка повідомила,  що відповідачі в 1990 році забравши усі свої
речі,  вибули з будинку і з тих пір в
ньому не проживають,  її місце проживання
позивачці невідоме,  тому вона вимушена
звернутися із заявою до суду.

У
судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі та
просила суд визнати відповідачів такими,
що втратили право користування житлом на підставі ч.2  ст. 405 ЦК
України.

Відповідачі
в судове засідання не з'явилися,  про
причини неявки не повідомили,  про
день,  час та місце розгляду справи були
повідомлені у встановленому законом порядку через засоби масової інформації у
відповідності до ч.9,  10  ст. 74 ЦПК України. Зі згоди позивачки суд ухвалює
рішення при заочному розгляді справи,  що
відповідає положенням  ст. 224 ЦПК
України.

Вислухавши
позивачку,  свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5
,  вивчивши та дослідивши матеріали
справи,  суд вважає,  що на підставі фактів,  встановлених у судовому засіданні й
матеріалів,  що є в справі,  позов підлягає задоволенню.

Так,  у судовому засіданні встановлено,  що будинковолодіння АДРЕСА_1 належить
позивачці на праві приватної власності згідно Свідоцтва про право власності на
будинковолодіння,  виданого 23.10.1990
року виконавчим комітетом Ленінської райради м. Одеси та рішення Суворовського
районного суду по справі ОСОБА_1 до ОСОБА_6,
третя особа без самостійних вимог - ОСОБА_7,  про встановлення факту прийняття спадщини та
визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Після
реєстрації шлюбу з сином позивачки ОСОБА_7,
відповідачка ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,
була зареєстрована в будинку позивачки у якості невістки 08.02.1991
року. Також за даною адресою після отримання паспорта 02.10.1992 року була
зареєстрована і дочка відповідачки від першого шлюбу ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження.

У 1992
році,  забравши усі свої особисті речі та
документи,  відповідачі вибули з
домоволодіння і з того часу в ньому не проживають,  їх місце фактичного проживання невідоме,  заяву про зняття з реєстраційного обліку вони
не подавали і по цей час зареєстровані за даною адресою.

Свідки
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,  які є сусідами
позивачки,  підтвердили той факт,  що колишня невістка позивачки ОСОБА_2 та її
дочка від першого шлюбу ОСОБА_8 дійсно поживали на початку 1990-х років в
будинку позивачки,  однак за даною

адресою
не мешкають і на протязі останніх 16-17 років вони їх не бачили. Показання
свідків не викликають у суду будь-яких сумнівів.

Реєстрація
відповідачів,  які не проживають в
будинку позивачки,  перешкоджає їй у
здійсненні права власності у повному обсязі.

Правовідносини,  що склалися між сторонами,  виникли до набрання чинності ЦК України 2004
року,  разом з тим вони продовжують
існувати й після набрання чинності ЦК
України 01.01.2004 року,  тому,  у відповідності з п.4 прикінцевих та
перехідних положень,  суд застосовує
норми ЦК України
2004 року.

Відповідно
до  ст. 29 ЦК України,  місцем
проживання фізичної особи є житловий будинок,
квартира,  інше приміщення,  придатне для проживання в ньому
(гуртожиток,  готель тощо),  у відповідному населеному пункті,  в якому фізична особа проживає постійно,  переважно або тимчасово.

Згідно
вимог ч.2  ст. 405 ЦК України,  член сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин
понад один рік,  якщо інше не встановлено
домовленістю між ним і власником житла або законом.

Крім
того,  у відповідності зі  ст. 6 Закону України „Про свободу пересування
та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року,  який відповідно до Конституції України
регулює відносини,  пов'язані зі свободою
пересування та вільним вибором місця проживання в Україні,  при зміні місця проживання в межах
адміністративно-територіальної одиниці,
на яку поширюється повноваження органу реєстрації,  особа,
яка зареєструвала місце проживання,
або її законний представник повинні письмово повідомити про це
відповідний орган реєстрації протягом семи днів.

Згідно  ст. 7 зазначеного
Закону,  зняття з реєстрації місця
проживання здійснюється

протягом семи днів на підставі заяви особи,
запиту органу реєстрації за новим місцем проживання

особи,  остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове приміщення або

права користування житловим приміщенням,
визнання особи безвісно відсутньою або померлою),  свідоцтва про смерть.

За таких
обставин суд вважає,  що позовні вимоги
правомірні та обґрунтовані,  регулюються
нормами  ст.  ст. 29,
405 ЦК України
та Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в
Україні" і підлягають задоволенню,
оскільки вказане домоволодіння належить позивачці на праві власності на
законних підставах,  відповідачі не
проживають в будинку з 1992 року,  тому
втратили право користування зазначеним житлом.

На
підставі встановленого,  відповідно до
вимог  ст.  ст. 29,
405 ЦК України,   ст.
ст. 6,  7 Закону України „Про
свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11
грудня 2003 року керуючись  ст.  ст. 10,
11,  74,  209, 212-215,
224-226 ЦПК України,  суд,  -

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1,  - задовольнити.

Визнати
ОСОБА_2,  ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження,  та ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження,  такими,
що втратили право користування будинковолодінням АДРЕСА_1.

Рішення,  як заочне,
може бути переглянуте за заявою відповідача,  що подається до Суворовського районного суду
м. Одеси протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Рішення
може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Одеської області на протязі
20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження,  що подається до Суворовського районного суду
м. Одеси протягом 10 днів з дня проголошення рішення.