Справам 2-4803/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

7
травня 2007 р.

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого   судді
Дрішлюка А.І.,

за участю
секретаря     Іскрич В.В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні в м. Одесі
цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

В Малиновський районний суд м. Одеси з позовною заявою
про розірвання шлюбу звернувся ОСОБА_1.
Посилаючись на те, що сімейне життя між сторонами не склалося, проживають вони
з відповідачкою роздільно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу
він вважає неможливим, позивач просив суд постановити рішення, яким розірвати
зареєстрований шлюб з відповідачкою ОСОБА_2.

Відповідачка ОСОБА_2 в попередньому судовому засіданні позов визнала, про
що надала суду відповідну письмову заяву. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, перевіривши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

1.02.1997 року між
позивачем і відповідачкою був зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий
запис під НОМЕР_1 від 1.02.1997 року Оржицьким
відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавської області.

У шлюбі народився син ОСОБА_3, 1997 року народження,
та ОСОБА_4, 2005 року
народження, які проживають з відповідачкою.

Позивачка у судовому засіданні підтвердив, що сімейне життя між сторонами
не склалося. На даний момент проживають окремо.

Згідно зі ст. 24 СК
України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки
та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного
законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини,
прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки
і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою
раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони
користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його
розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що
одружуються.

При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин
розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та
збереження шлюбу буде протирічити інтересам чоловіка та дружини, а також
інтересам неповнолітньої дитини. Відповідно до ст.112 СК України, суд
постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше
спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,
інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд задовольняє позовні
вимоги позивача про розірвання шлюбу.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 174, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст. З, 15,
24 Сімейного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Шлюб, зареєстрований 1.02.1997
року Оржицьким відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавської
області, актовий запис під НОМЕР_1,
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (до шлюбу -
ІНФОРМАЦІЯ_1) - розірвати.

Місто проживання сина -
ОСОБА_3, 1997року, визначити з ОСОБА_1.

Місто проживання доньки -
ОСОБА_4, 2005року, визначити з ОСОБА_2.

При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу стягнути з
ОСОБА_1 державне мито у розмірі 17
гривень.

Від сплати держмита при видачі свідоцтва про розірвання
шлюбу ОСОБА_2 звільнити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду
Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк зі
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЩІК України.