Справа №2-3362/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

08 червня 2007 року Луцький
міськрайонний суд Волинської області

в
складі: головуючого          судді
Пушкарчук В.П.

при
секретарі                       Тростянчук
Т.В.,

за
участю представника позивача ОСОБА_1,  представника відповідача ОСОБА_2,  розглянувши у відкритому попередньому
судовому засіданні в місті Луцьку справу за позовом ОСОБА_3,  представника позивача ОСОБА_1 до виконавчого
комітету Луцької міської ради про визнання права власності на обєкти нерухомого
майна,  -

встановив:

ОСОБА_3  звернувся в суд з позовом до відповідача про
визнання права власності на нерухомі об'єкти,
як були самовільно побудовані,  що
знаходяться за АДРЕСА_1.
Позивач зазначив,  що він є власником
будинку АДРЕСА_1 згідно
свідоцтва про право на спадщину за законом,
та для житлових умов самовільно добудував до житлового будинку літню
кухню-сарай,  загальною площею 37, 5 кв.м,  та гараж,
загальною площею 19,
5 кв.м.  Самовільна добудова
проводилася з належно затвердженим проектом та дозволами. На даний час є
висновок відповідності самовільного будівництва усім належним нормам.  На підставі наведеного просить встановити
право власності на на об'єкти нерухомого майна,
а саме: літню кухню-сарай,
загальною площею 37,
5 кв.м,  та гараж,  загальною площею 19, 5 кв.м. ,  що знаходиться за АДРЕСА_1.

В
судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав
зазначених в позові.

Відповідач
представник Луцької міської ради в судовому засіданні позов визнав,  проти задоволення не заперечує.

Заслухавши
пояснення представника позивача,
представника відповідача,
дослідивши документи справи,  суд
прийшов до висновку про підставність заявленого позову.

Згідно  ст. 12 ч.2 Закону України "Про
власність" громадянин набуває права власності на доходи від участі в
суспільному виробництві,  індивідуальної
праці,  підприємницької діяльності,  вкладення коштів у кредитні установи,  акціонерні товариства,  а також на майно,  одержане внаслідок успадкування або укладення
інших угод,  не заборонених законом.

Судом встановлено,  що ОСОБА_3
та його сестра ОСОБА_4  являються
власниками будинку АДРЕСА_1 згідно
свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.06.1967 року,  посвідченого
Першою Луцькою державною нотаріальною конторою за реєстром № 2-3877 (а.с. 4). Як вбачається
із свідоцтва про право на спадщину,
житловий будинок,  що знаходиться
за АДРЕСА_1 належав
ОСОБА_5 на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної
ділянки для будівництва будинку,
укладеного між ОСОБА_5 та відділом комунального господарства виконавчого
комітету Луцької міської ради депутатів трудящих та посвідченого Першою Луцькою
державною нотаріальною конторою 22.05.1959
року за реєстром НОМЕР_1.

25.04.1991 року виконкомом
Луцької міської ради було прийнято рішення № 200 про виділення для позивача та для ОСОБА_4  додаткової земельної ділянки в постійне
користування площею 1408
кв.м,  по АДРЕСА_1. Згідно довідки
відділу РАЦСу Луцького міського управління юстиції від 08.06.2007 року № 1149/2.3-102 ОСОБА_4,  сестра позивача та дочка ОСОБА_5,  ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження померла ІНФОРМАЦІЯ_2
року,  про що свідчить актовий запис № 1453 (а.с. 30).

Крім
того,  право власності позивача на вище
вказане житло підтверджено і копією будівельного паспорту на забудову земельної
ділянки 29.03.1989р. з відповідними планами та характеристиками,  та схематичного плану земельної ділянки
садибного (індивідуального) житлового будинку від 06.04.2006 року,  з яких вбачається,  що літня кухня-сарай (Б-1) та гараж (Ж-1) є самовільно
побудованими та будівництво здійснено з належними на це дозволів та
затвердженого проекту,  самовільно
введено в експлуатацію загальної площі 57
кв.м.

Відповідно
до  ст.
376 ЦК України,  житловий будинок,  будівля,
споруда,  інше нерухоме майно
вважається самочинним будівництвом,  якщо
вони збудовані або будуються на земельній ділянці,  що не була відведена для цієї мети,  або без належного дозволу чи належно
затвердженого проекту,  або з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно
ч.2  ст.
383 ЦК України
передбачено,  що власник квартири може на
свій розсуд здійснювати ремонт та зміни у квартирі,  наданій йому для використання як єдиного
цілого,  - за умови,  що ці
зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у
багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і
правил експлуатації будинку.

Відповідно
до експертного висновку МП
"ЛОКО" про відповідність самовільного будівництва гаража (Ж-1)
та самовільного перепланування частини сарая
(Б-1) під літню кухню на вул.  АДРЕСА_1
діючим державним будівельним,  санітарним
і пожежним нормам від 04.04.2007р.,
переобладнання,  здійснені шляхом
добудови приміщення та переобладнання квартири в не житлове приміщення,  відповідають діючим будівельним,  санітарно-гігієнічним та протипожежним
нормам.  Дане заключения погоджено
Управлінням містобудування та архітектури Луцького міського виконкому,  Луцькою міською санітарно-епідеміологічною
станцією та іншими комунальними службами.

Отже,  при проведенні самовільного будівництва до
житлового будинку АДРЕСА_1
позивачем не були порушені жодні будівельні норми та права інших осіб.

Тому суд
вважає,  що є всі підстави для визнання
права власності за ОСОБА_3  на вказану
переобладнану квартиру.

Керуючись  ст.
ст.  6,
10,  11,  58,
60,  130,  213,
215 ЦПК України,   ст.
48 п.3 Закону України "Про власність",   ст.
ст.  16,
376,  383 ЦК України
суд,  -

вирішив:

Позов
задовольнити.

Визнати
за ОСОБА_3 право власності на самовільно добудовані літню кухню-сарай (Б-1) та
гараж (Ж-1),  що знаходиться за АДРЕСА_1 в м.  Луцьку,
згідно експертного висновку МП
"ЛОКО" від 04.04.2007
року.

Рішення
може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області шляхом подачі заяви
про апеляційне оскарження рішення протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення та подачі
апеляційної скарги на рішення суду протягом 20 (двадцяти) днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне оскарження
не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,  але апеляційна скарга не була подана у
строк,  встановлений  ст.  294 ЦПК
України,  рішення суду набирає законної
сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
рішення,  якщо його не скасовано,  набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя
луцького міськрайонного суду               Пушкарчук