Справа № 22-691/2007 р.                                       Головуючий
у 1-ій інстанції Сорока Г.П.
22.                                                             Суддя-доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

9 серпня 2007
року.

Колегія
судців    судової палати у цивільних
справах    Апеляційного      суду Донецької області у складі:

Головуючого -
Дяченко В.М.

Суддів                                                         -
Трушкова М. М. ,  Баркової Л.Л.

При
секретарі - Стрілецькій О.В. розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Управління
Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області,  Прокуратури Донецької області,  треті особи : Маріупольський відділ по
боротьбі з організованою злочинністю Управління по боротьбі з організованою
злочинністю Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій
області,  Державне казначейство
України,  про визнання дій неправомірними
і відшкодування майнової та моральної шкоди за апеляційною скаргою представника
Державного казначейства України на рішення Жовтневого районного суду м.  Маріуполя від 2 листопада 2005 року,  -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Жовтневого районного суду м.  Маріуполя
від 2 листопада 2005 року позов ОСОБА_1
до відповідачів задоволено частково.

Дії
посадових осіб Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій
області та прокуратури Донецької області по незабезпеченню належного зберігання
речових доказів по кримінальній справі,
втраті та неповерненню позивачу вилучених у нього в ході досудового
слідства фотоапаратів „Київ" та „Панасонік",  які належали йому на праві особистої
власності,  визнані неправомірними.

З
Державного казначейства України за рахунок Державного бюджету на користь
позивача стягнуто : на відшкодування майнової шкоди 1308, 63 грн.,  моральної шкоди - 500 грн.,  витрати,
понесені позивачем по оплаті державного мита у розмірі 62, 50 грн.,  за надання юридичної допомоги 654, 50 грн. і
за проведення судової експертизи 150 грн.,
а всього 2676, 03 грн.

В решті частині
у задоволенні вимог позивача відмовлено.

Не
погоджуючись з цим рішенням і посилаючись в апеляційній скарзі на те,  що шкода повинна бути відшкодована безпосередньо
за рахунок відповідачів,  оскільки з вини
їх працівників вона завдана позивачу,
а,  згідно зі  ст.
1176 ч.б ЦК України,  шкода,  завдана іншими незаконними рішеннями,  діями чи бездіяльністю органу дізнання,  досудового слідства,  прокуратури або суду відшкодовується на
загальних підставах,  представник
Державного казначейства України просить рішення суду першої інстанції скасувати
і ухвалити нове рішення,  яким відшкодувати
матеріальну та моральну шкоду за рахунок відповідачів.

Заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення представника
Державного казначейства України Морокко Г.С. ,
яка підтримала доводи апеляційної скарги,  позивача ОСОБА_1 та його представника
ОСОБА_2,  представника УМВС України у
Донецькій області Юрасову О.В.,  які
просили рішення суду залишити без зміни,
дослідивши матеріали

справи,  колегія судців вважає,  що апеляційна скарга підлягає
відхиленню,  а рішення суду першої
інстанції залишенню без зміни з таких підстав :

Згідно
зі  ст.
308 ЦПК України,  апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального
та процесуального права і не може бути скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом
встановлено,  і це підтверджується
матеріалами справи,  що в ході
розслідування кримінальної справи стосовно позивача,  20 травня 2000 року,  під час обшуку за місцем його проживання у
квартирі АДРЕСА_1 було вилучено два фотоапарати „Київ" та „Панасонік",  які належали йому на праві власності.

За
вироком Приморського районного суду м.
Маріуполя від 15 квітня 2002 року,
який набрав чинності,  речові
докази по справі - два фотоапарата,
підлягали поверненню позивачу за належністю,  але на день розгляду даної справи,  вирок суду в зазначеній частині не виконано і
фотоапарати позивачу не повернуті.

Виходячи
з того,  що вирок суду в частині
повернення фотоапаратів позивачу не виконано з вини працівників
відповідачів,  оскільки зберігання
вилучених у позивача фотоапаратів проводилося з порушенням норм КПК
України,  під розписку фотоапарати,  на зберігання нікому не передавалися,  також не оформлялися у встановленому законом
порядку документи про передачу фотоапаратів для огляду в судове засідання,  повернення їх в камеру речових доказів для
подальшого зберігання,  що привело до їх
втрати,  суд дійшов правильного висновку
про порушення прав позивача та завдання йому матеріальної шкоди. Тому дії
прокуратури Донецької області та УМВС України в Донецької області по
неналежному зберіганню речових доказів по кримінальній справі та неповерненню
їх за належністю позивачу визнані неправомірними.

З таким
висновком суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитися,  оскільки він відповідає обставинам справи,  наданим доказам та нормам матеріального і
процесуального права.

Згідно
зі  ст.
1176 ч.ч. 6,  7 ЦК України,  шкода,
завдана особі внаслідок інших незаконних рішень,  дій чи бездіяльності органів державної влади,  їх посадових осіб,  підлягає відшкодуванню на загальних
підставах. Порядок відшкодування по справах такої категорії визначається
законом.

Відповідно
до п.1  ст.  1 Закону України „Про порядок відшкодування
шкоди,  завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання,
досудового слідства,  прокуратури
і суду",  громадянинові
відшкодовується шкода,  завдана внаслідок
процесуальних дій,  що обмежують права
громадян.

За  ст.
ст.  3, 4 зазначеного Закону,  громадянинові повертається майно,  яке він втратив внаслідок незаконних
дій,  а в разі неможливості його
повернення в натурі,  відшкодовується
його вартість,  також громадянин має
право на відшкодування моральної шкоди.

Згідно
зі  ст.
56 Конституції України,  кожен має
право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої незаконними рішеннями,
діями чи бездіяльністю органів державної влади,  органів місцевого самоврядування,  їх посадових і службових осіб при здійсненні
своїх повноважень.

Оскільки   судом
встановлено,    що   фотоапарати
фактично  втрачені  і  їх
повернення позивачу неможливе,  то на
його користь підлягає відшкодуванню матеріальна

шкода
у  вигляді  вартості
втрачених  фотоапаратів  та
моральна  шкода,   розмір
яких апелянтом не оспорюється.

Згідно
зі  ст.
37 ч.ч. 4, 5 Закону України „Про державний бюджет України на 2005
рік",  відшкодування шкоди,  завданої громадянинові незаконними діями
органів дізнання,  досудового
слідства,  прокуратури,  а також судів,  у 2005 році,
за приписом Державної виконавчої служби України,  здійснюється в межах бюджетних
призначень,  затверджених у Державному
бюджеті України на цю мету Державним казначейством України.

За таких
обставин,  колегія суддів вважає,  що суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку,  що завдана
позивачу матеріальна та моральна шкода,
а також понесені ним судові витрати підлягають відшкодуванню за рахунок
Державного бюджету України через Державне казначейство України.

У
зв'язку з цим колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги
про те,  що шкода повинна бути
відшкодована безпосередньо з відповідачів,
оскільки вона завдана позивачу з вини їх працівників,  оскільки,
згідно зі  ст.  1176 ч. 6 ЦК України,
шкода,  завдана іншими незаконними
рішеннями,  діями чи бездіяльністю органу
дізнання,  досудового слідства,  прокуратури або суду відшкодовується на
загальних підставах.

Зазначена
апелянтом норма права не виключає відшкодування шкоди,  згідно
ст.  56 Конституції України та
Закону України „Про порядок відшкодування шкоди,  завданої громадянинові незаконними діями
органів дізнання,  досудового
слідства,  прокуратури і суду",  за рахунок держави в порядку,  визначеному
ст.  37 Закону України „Про
державний бюджет України на 2005 рік",
про що зазначено і в ч. 7
ст.  1176 ЦК України.

Крім
того,  УМВС України в Донецькій області
та прокуратура Донецької області входять в систему державних органів виконавчої
влади,  фінансуються із Державного
бюджету,  а судом встановлено,  що працівники цих органів проводили
дізнання,  досудове слідство,  підтримували державне обвинувачення в суді і
їх винними,  неправомірними діями завдана
шкода позивачу.

При
таких обставинах колегія суддів вважає,
що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону,  а доводи апеляційної скарги не спростовують
правильність висновку суду,  тому підстав
для його скасування не вбачається.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307,
308,  313,  314 ЦПК України,  колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу представника Державного казначейства України Жукова Юрія Вікторовича
відхилити.

Рішення
Жовтневого районного суду м.  Маріуполя
від 2 листопада 2005 року залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена протягом двох
місяців з цього моменту шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до
Верховного Суду України.