Головуючий у першій інстанції - Палінчак О.М.
Справа № 22ц-1024
Доповідач - Матущак М.С.
Категорія № 9, 10
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2007
року                                                                              м.
Хмельницький

Колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Хмельницької області

у складі :
головуючого - судді Матущака М.С.

суддів: Заїки
В.М., Ніколаєвої В.М.,

при секретарі:
Доробалюк Л.В.,

з участю:
позивача ОСОБА_2 та представника ОСОБА_4,

відповідача
ОСОБА_1 та представника ОСОБА_5,

відповідачки
ОСОБА_3 та представника ОСОБА_6,

розглянула у
відкритому судовому засіданні цивільну справу № 22ц-1024 за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 12 квітня 2007 року за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, з участю третьої особи без самостійних
вимог - Державної виконавчої служби м. Хмельницького про визнання права на
майно і звільнення майна з-під арешту, визнання дійсним договору комісії та за
зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, товариства з обмеженою відповідальністю
"ТД ІНТЕРРАФ" про визнання недійсним договору купівлі-продажу,
видаткової накладної, рахунку-фактури, квитанцій до

прибуткового
касового ордеру та розписки.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін та їх представників,
перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів

установила:

ОСОБА_2,
звертаючись до суду з позовом, посилався на те, що з метою забезпечення позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільно нажитого майна ухвалою Хмельницького
міськрайонного суду від 23 вересня 2005 року було накладено арешт на спільне
майно подружжя, в тому числі на жіноче взуття фірми "Laburnum" у
кількості 1 200 пар на загальну суму 60 000 грн. та в кількості 2 000 пар на
загальну суму 10 0000 грн. Указане майно ним придбано в м. Одесі, а

ОСОБА_3 отримала
його від нього для реалізації. Кошти за нього вона мала сплатити після
остаточного продажу товарної партії. Тому просив визнати за ним право власності
на це майно та звільнити його з-під арешту.

Судом визнано
Державну виконавчу службу неналежним відповідачем у справі та визнано її
третьою особою без самостійних вимог.

Під час розгляду
справи ОСОБА_2 збільшив позовні вимоги, просив визнати дійсним договір комісії
на продаж 3 200 пар жіночого взуття, укладеного 29 вересня 2005 року між ним та
ОСОБА_3

ОСОБА_1
пред'явив зустрічну заяву про визнання недійсним договору купівлі-продажу №
ЖО-09/09 від 09 вересня 2005 року, укладений між ТОВ "ТД ІНТЕРРАФ" та
ОСОБА_2 про купівлю-продаж 3 200 пар жіночого взуття фірми "Laburnum", посилаючись на
те, що він є фіктивним.

У процесі
розгляду справи ОСОБА_1 подав до суду заяву про збільшення позовних вимог,
просив визнати недійсними зазначений договір, видаткову накладну №ПР-000161 від
28 вересня 2005 року, рахунок-фактуру № СФ-000148 від 09 вересня 2005 року,
квитанції до прибуткового касового ордеру № 11 від 09 вересня 2005 року, № 12
від 10 вересня 2005 року, № 13 від 12 вересня 2005 року, № 14 від 13 вересня
2005 року, № 15 від 14 вересня 2005 року, № 16 від 15 вересня 2005 року, № 17
від 16 вересня 2005 року, № 18 від 17 вересня 2005 року, № 20 від 20 вересня
2005 року, № 21 від 21 вересня 2005 року, № 22 від 22 вересня 2005 року, № 23
від 23 вересня 2005 року, № 24 від 26

вересня 2005
року, № 25 від 27 вересня 2005 року, № 26 від 28 вересня 2005 року; а також
розписку ОСОБА_3 від 29 вересня 2005 року про отримання на продаж під
реалізацію від приватного підприємця ОСОБА_2 жіночого взуття.

Рішенням
Хмельницького міськрайонного суду від 12 квітня 2007 року позов ОСОБА_2
задоволено. Визнано за ним право власності на жіноче взуття фірми "Laburnum" в кількості 2
000 пар, що знаходиться в блоці № 3, ряд № 2 на речовому ринку
"Імпульс-світ" по вул. Геологів, 13/1 у м. Хмельницькому, та жіноче
взуття фірми "Laburnum" у кількості 1
200 пар, що знаходиться в

торгівельному
кіоску № 4, ряд № 2 на речовому ринку "Промбуд-2" по вул. Геологів,
13 у м. Хмельницькому, та звільнено його з-під арешту.

У задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто з
ОСОБА_1, ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_2 1 579 грн. сплачених судових
витрат.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 уважає рішення суду незаконним, просить його скасувати та
ухвалити нове рішення про визнання недійсним договору купівлі-продажу 3 200 пар
взуття, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ "ТД ІНТЕРРАФ". Посилається на
те, що висновки суду не відповідають обставинам справи. Суд не взяв до уваги
його (ОСОБА_1) та ОСОБА_3 пояснення про те, що остання придбала 3 200 пар
взуття за їх спільні кошти. Крім того, він надав достатні докази фіктивності
договору, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ "ТД ІНТЕРРАФ" .

Апеляційна
скарга підлягає відхиленню з таких мотивів.

Судом правильно
з'ясовані фактичні обставини, дана їм належна оцінка, його висновки
підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Згідно ч.ч.1, 3
ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін
та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до
ст.328 ЦК України
право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Згідно зі ст.334
ч.1 ЦК України
право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання
майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як установлено
судом, ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу від 09 вересня 2005 року придбав у
ТОВ "ТД ІНТЕРРАФ" жіноче взуття на суму 153600 грн., яке отримав
згідно видаткової накладної №РН-000161 від 28 вересня 2005 року в кількості 3
200 пар.

Згідно розписки
від 29 вересня 2005 року ОСОБА_2 передав цей товар для реалізації ОСОБА_3.

Ці обставини
крім наведених документів підтверджені поясненнями позивача ОСОБА_2 та відповідачки
ОСОБА_3, показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 Сумніватися в їх
правдивості суд не мав підстав.

Об'єктивно ці ж
обставини доведено квитанціями до прибуткового касового ордера, з яких випливає
факт сплати позивачем вартості придбаного взуття в ТОВ "ТД ІНТЕРРАФ".

Таким чином,
давши належну оцінку зібраним у справі доказам в їх сукупності, місцевий суд
прийшов до правильного висновку про визнання за ОСОБА_2 права власності на
спірне майно та звільнення його з-під арешту.

Доводи
апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 уклав фіктивний договір купівлі-продажу,
а тому слід визнати недійсним його та пов'язані з ним видаткову накладну,
рахунок-фактуру, квитанції до прибуткового касового ордеру та розписку ОСОБА_3
не можна визнати підставними, оскільки вони суперечать матеріалам справи,
наведеним вище. Достовірних доказів у підтвердження таких позовних вимог
ОСОБА_1 місцевому суду не надав. Не знайдені такі й у судовому засіданні
апеляційного суду. Тому обґрунтованою є відмова в задоволенні зустрічного
позову

Не спростовують
висновків суду першої інстанції й інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду
постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав
для його скасування в межах доводів апеляційної скарги та вимог позивача не
вбачається.

Керуючись
ст.ст.307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Хмельницького міськрайонного суду від 12 квітня 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до
Верховного Суду України протягомдвох місяців з дня набрання нею законної сили.