Справа № 22-2514/2007р.
Головуючий в 1 інстанції
Доповідач Кутурланова О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

30 жовтня 2007
року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:                             Семиженка Г.В.

Суддів:
Кутурланової О.В., Майданіка В.В.

при секретарі:                             Шевардіній К.Г.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м. Херсоні цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Херсона від 02 жовтня
2007 року у справі за скаргою ОСОБА_1, зацікавлена особа - Дніпровський відділ
Державної виконавчої служби Херсонського міського управління юстиції, ОСОБА_2
на дії державного виконавця, -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2007
року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця,
зацікавлена особа - Дніпровський відділ Державної виконавчої служби
Херсонського міського управління юстиції, ОСОБА_2, в якій просив визнати
незаконною відмову старшого державного виконавця Дніпровського ВДВС ХМУЮ Тарана
А.В. закінчити виконавче провадження за виконавчим листом №2-1145, виданим
22.10.2002 року Дніпровським районним судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_23903 грн. та зобов'язати державного виконавця винести
постанову про закінчення виконавчого провадження в зв'язку з повним фактичним
виконанням рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 11 червня 2002
року та зняти у зв'язку з цим арешт, накладений на належне йому майно.

Ухвалою
Дніпровського районного суду м. Херсона від 02 жовтня 2007 року в задоволенні
скарги ОСОБА_1, зацікавлена особа - Дніпровський відділ Державної виконавчої
служби Херсонського міського управління юстиції (в подальшому - ВДВС ХМУЮ),
ОСОБА_2 на дії державного виконавця - відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати як незаконну, постановити нову
ухвалу про задоволення вимог його скарги, посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм процесуального та матеріального права при постановленні судового
рішення у справі.

2

В запереченнях
на апеляційну скаргу ВДВС ХМУЮ її доводи не визнає, вважає ухвалу суду законною
та обгрунтованою, просить апеляційну скаргу відхилити як безпідставну, а ухвалу
суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши
доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах
визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом
встановлено і не підтверджується дослідженими у справі доказами, що рішенням
Дніпровського районного суду м. Херсона від 11 червня 2002 року проведено
розподіл спільно нажитого майна подружжя, відповідно до якого ОСОБА_1 виділено
майно в натурі на загальну суму 7130 грн., у власність ОСОБА_2виділено майно в
натурі, серед якого значаться два металеві кіоски, на загальну суму 3227 грн.,
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2стягнута різниця в вартості виділеного йому майна в
натурі у сумі 3903 грн., ОСОБА_1 зобов'язано передати ОСОБА_2один з металевих
кіосків, що знаходиться в його користуванні (а.с.8-9).

На підставі
зазначеного судового рішення 22.10.2002 року були видані три виконавчі листи
(а.с.15,16,32), 06 листопада 2002 року ВДВС ХМУЮ відкрив по ним виконавчі
провадження (а.с.10,11).

07.11.2002  року ОСОБА_2звернулася до ВДВС ХМУЮ з заявою,
в якій просила виділити в користування кіоск, розташований по вул. Мира, 10 у
м. Херсоні, зазначивши що інше майно, зазначене у виконавчому листі,
добровільно поділено (а.с.12).

Як вбачається з
акту від 13.11.2002 року, судове рішення в частині передачі ОСОБА_2металевого
кіоску було виконано (а.с.13).

03.12.2003  року (а.с.24) та 25.06.2007 року (а.с.17) від
ОСОБА_1 надійшла заява в якій він просив закрити виконавче провадження,
оскільки все спільне майно поділено між подружжям.

03.07.2007 року
винесено постанову про закінчення виконавчого провадження щодо розподілу майна
подружжя в натурі (а.с.20), однак виконавче провадження щодо примусового
виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_23903 грн.
не закінчено, оскільки вказана сума, яка є різницею в вартості виділеного
сторонам в натурі майна, фактично не сплачена і від ОСОБА_2не надходила заяви
про повернення їй виконавчого документа.

За таких
обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те,
що скарга ОСОБА_1 є безпідставною, оскільки ОСОБА_1 не надав державному
виконавцю та суду доказів виконання рішення суду в частині сплати ОСОБА_23903
грн. відповідно до рішення Дніпровського районного суд м.Херсона від 11 червня
2002 року.

Колегія суддів
вважає безпідставними посилання апелянта на заяву ОСОБА_2, як на доказ
фактичного виконання вищезазначеного рішення у повному об'ємі, оскільки із
змісту цієї заяви та пояснень в суді першої та апеляційної інстанції
ОСОБА_2вбачається, що в ній йдеться лише про добровільний розподіл майна
подружжя, виділеного судом кожному в натурі, а про грошову компенсацію різниці
в вартості виділеного сторонам майна у сумі 3903 грн. там не зазначено,
оскільки фактично ці кошти не сплачено.

Помилковими є
посилення апелянта на те, що вказана у рішенні суду сума 3903 грн. є грошовим
еквівалентом виділеного ОСОБА_2майна в натурі, оскільки, як

3

вбачається з вищезазначеного судового рішення, у
власність ОСОБА_2виділено майно в натурі на загальну суму 3227 грн., а ОСОБА_1
- 7130 грн., тому 3903 грн. - це стягнута з ОСОБА_1 різниця в вартості виділеного
йому майна в натурі, відповідно до рівності часток подружжі в праві спільної
сумісної власності на спільно нажите майно ( 3903 грн. + 3227 грн.=7130 грн.).

За таких
обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції з
достатньою повнотою з"ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і
заперечення сторін та дослідив надані сторонами докази, яким дав правильну
оцінку, обґрунтовано відмовив в задоволенні скарги ОСОБА_1, виніс ухвалу з
дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для її
скасування немає.

Доводи
апеляційної скарги, як не обґрунтовані законом, доказами та такі, що висновки
суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Керуючись
ст.ст.303,307,308,314 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу
Дніпровського районного суду м. Херсона від 02 жовтня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала суду
набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі скарги до Верховного Суду України протягом
двох місяців з дня набрання нею законної сили.