Справа №2-848/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

м.
Ковель                                                                                  25 травня 2007 року

Ковельський
міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді                                         Бондара
В.М. ,

при
секретарі                                                                 Рижко
О.М. ,

з
участю: позивача                                                        ОСОБА_1,

відповідача                                                                    ОСОБА_2,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно
бувшого колгоспного двору, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовною заявою до своєї сестри ОСОБА_2 про визнання права
власності на нерухоме майно бувшого колгоспного двору,  обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим,  що в с
Любитів Ковельського району проживав їх батько - ОСОБА_3,  який був власником житлового будинку по
АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 помирає
батько - ОСОБА_3,  після його смерті відкрилась спадщина на Уг
частину будинку та господарських споруд за даною адресою. 05.03.1997 року він отримав
по спадщині 1/4 частину житлового будинку,
про що видане реєстраційне посвідчення Волинським бюро технічної
інвентаризації. Рішенням Ковельського районного суду від 08.08.1997 року проведено
реальний поділ спадкових частин будинку. ОСОБА_2 з 1986 по 1994 року за вказаною
адресою не проживала. На час проийняття закону «Про власність» та відповідно
до  ст.  ст. 123,
124 ЦК України (ред. 1963 року),  рівне право на частку в майні бувшого
колгоспного двору мав він та їх батько,
а відповідачка частки в цьому майні не мала. Просить постановити рішення
та визнати його власником Уг частини житлового будинку,  що по АДРЕСА_1,  як в майні бувшого колгоспного двору.

В
судовому засіданні позивач позов підтримав повністю та просить його
задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Пояснив,  що він рахує,
що він,  як член колгоспного двору
мав право на половину будинку при житті батька,
а друга половина належала померлому батькові,  тому,
на його думку,  він має право на
1/2 житлового будинку по АДРЕСА_1,  де
фактично проживає і постійно користується частиною цього будинку. Просить суд
визнати за ним право власності на 1/2 частину даного будинку,  без врахування частки в 1/4 цього
будинку,  згідно рішення Ковельського
районного суду від 08.08.1997
року. Судові витрати просить залишити за ним.

Відповідач
ОСОБА_2 в
судовому засіданні позов не визнала та пояснила,  що вона на момент смерті проживала разом із
спадкодавцем - ОСОБА_3 - їх батьком,  вела з ним спільне господарство. Батько
бажав,  щоб їй і позивачу було по
половині будинку,  але після смерті
спадкодавця позивач ОСОБА_1 почав домагатися більшої частки в спадковому
будинку. Вона вважає,  що вона та позивач
мають рівні права на будинок після смерті свого батька. В 1991 році вона із
своєю сім'єю проживали в іншому будинку в цьому ж селі,  однак допомагала своєму батькові,  який проживав в другій від позивача половині
спірного будинку

2

інших мешканців
не було. Просить суд відмовити в задоволенні даного позову.

Суд,  заслухавши пояснення сторін,  дослідивши письмові докази по справі,  приходить до висновку,  що позов обгрунтований та підлягає
задоволенню.

Згідно  ст. 392 ЦК
України (ред 2003 року)
власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності,  якщо це право оспорюється або не визнається
іншою особою,  а також у разі втрати ним
документа,  який засвідчує його право
власності.

Згідно
Технічного паспорта на житловий будинок від 30.12.1996 року вбачається,
що власником будинку в с. Любитів Ковельського району є ОСОБА_3;

(а.с. 5-6)

Реєстраційним
посвідченням від 07.03.1997
року за реєстром №
11168 Волинського обласного бюро технічної інвентаризації посвідчено,  що %
жилого будинку ,  розташованого в сЛюбитів Ковельського району
зареєстрований за громадянином ОСОБА_1 на праві особистої власності;

(а.с. 7)

Довідкою
№ 123 від 04.04.2007 року
Любитівської сільської ради зазначено,
що згідно погосподарської книги с. Любитова власниками житлового будинку
по АДРЕСА_1 ви різні періоди були ОСОБА_3 та ОСОБА_1,  хоча документів про розподіл житлового
будинку в сільській раді немає. На сьогоднішній день власники не мають права
власності на свої частини будинку,  є
окремі погосподарські номера на ОСОБА_1 та ОСОБА_2;

(а.с. 13)

Згідно
рішення Ковельського районного суду від 08.08.1997
року вбачається,  що спір між
позивачем та відповідачем виник з приводу поділу часток по спадщини після
смерті батька та виділення часток в натурі.

(а.с. 8-9)

В
судовому засіданні не оспорюється статус господарства,  як колгоспний двір,  не оспорюється факт постійного проживання
позивача ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1,
дані факти стверджується довідкою Любитівської сільської ради.
Тобто,  сторонами не оспорюється той
факт,  що станом на 15.04.1991 року,  на час введення в дію Закону України «Про
власність»,  в спірному будинковолодінні
проживав позивач - ОСОБА_1,  як член колгоспного двору та фактично нарівні
з батьком володів спірним будинком.

Таким
чином,  позивач ОСОБА_1 разом із своїм
померлим в 1996 році
батьком,  ще в 1991 році були
фактичними співвласниками по 1/2 частини житлового будинку кожний по АДРЕСА_1.
Після смерті ОСОБА_3 його частку в рівних частинах успадкували його діти - позивач та
відповідач по даній справі. Фактично інша 1/2 частина
цього будинку залишилась в користуванні позивача ОСОБА_1,  однак у його були відсутні правовстановлюючі
документи на дану частку,  тому він
звернувся до суду за визнанням за ним права власності на частку,  якою фактично володів.

Відповідно
до  ст. 120 ЦК України (в
редакції 1963 року),  майно колгоспного двору належить його членам
на праві сумісної власності. Згідно  ст.
123 цього ж Кодексу,  розмір частки члена
колгоспного двору в майні двору встановлюється виходячи з рівності часток

3

усіх членів
двору,  включаючи неповнолітніх та
непрацездатних.

Сам факт
надання допомоги своєму батькові,  не дає
відповідачці права на частку будинку в колгоспному дворі. Доводи відповідачки
про те,  що батько хотів залишити по
половині будинку їй і позивачу нічим не підкріплені,  а тому судом не приймаються до уваги,  як доказ,
такі пояснення.

Судом
встановлено,  що позивач у справі станом
на 15.04.1991 року
набув право на Уг частину в майні колишнього колгоспного двору,  яке становить предмет спору в даному судовому
засіданні. Дане право позивач не втратив до цього часу,  оскільки Закон України «Про власність»
закріпив це право за позивачем і одночасно припинив дію норм
законодавства,  яке регулювало
правочини,  пов'язані з існуванням
інституту колгоспного двору.

Судові витрати
по справі за клопотанням позивача залишити за ним.

На
підставі  ст.  ст. 120-123 ЦК України (в редакції 1963
року),   ст. 392 ЦК України
(ред.2003 року),  керуючись  ст.  ст.
212-215 ЦПК України,  СУД, -

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити повністю.

Визнати
ОСОБА_1 власником Уг частини житлового будинку по АДРЕСА_1,  як в майні бувшого колгоспного двору.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Ковельський
міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти
днів з дня його проголошення та подання апеляційної скарги протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження,  або шляхом подачі апеляційної скарги без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження - протягом
строку,  встановленого для подання заяви
про апеляційне оскарження,  із одночасною
подачею копії апеляційної скарги суду апеляційної інстанції.

Рішення
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження подано не було.