Справа №2-3207/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

7 червня 2007
року  Луцький міськрайонний суд
Волинської області в складі :

головуючої - судді
Крупінської С.  С.  ,   при
секретарі -Давидович А.А.,   з участю позивачів - ОСОБА_1,

ОСОБА_2,   відповідача - ОСОБА_3,
розглянувши у попередньому відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Луцьку справу за позовом ОСОБА_1,   ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення
розміру часток в спільній сумісній власності,

встановив:

Позивачі
звернулись в суд з позовом до відповідача про виділ часток в спільній сумісній
власності. Свої
вимоги мотивують тим,   що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року їх батька
ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належну йому на праві спільної сумісної
власності частину квартири АДРЕСА_1.
Позивачі є дітьми спадкодавця і відповідно ,   як
спадкоємці першої черги за законом після його смерті,   мають право на спадкове майно. Однак
позивачі не можуть отримати свідоцтво про право на спадкове майно,   а саме на належну батькові частину вище
зазначеної квартири,   оскільки формально
не визначені частки в праві спільної сумісної власності на квартиру.

Враховуючи
викладене,   позивач просить визначити
розмір часток в спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1.

Позивач
ОСОБА_1 в попередньому судовому засіданні підтримав позовні вимоги з вище
зазначених підстав,   просив їх задовольнити.

Позивач
ОСОБА_2 в попередньому судовому засіданні підтримала позовні вимоги з вище
зазначених підстав,   просила їх
задовольнити.

Відповідач
ОСОБА_3 позовні вимоги визнала,   не
заперечувала проти їх задоволення.

Заслухавши
пояснення сторін,   дослідивши матеріали
справи,   суд приходить до висновку,   що позов підставний та підлягає до
задоволення.

Судом
встановлено,   що ОСОБА_4,   ОСОБА_3,
ОСОБА_1,   ОСОБА_2 на підставі
свідоцтва про право власності на житло від 12 лютого 1994
року ( а.с.  6) на праві спільної сумісної власності
належить квартира АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер
ОСОБА_4 ,   даний факт вбачається з копії
свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1
( а.с.  7). Після його смерті в
порядку   ст.   1220
ЦК України відкрилась спадщина на належну Каліщуку В.М.   на праві спільної сумісної власності частину
квартири АДРЕСА_1.

2

З копії
свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.  11)
вбачається,   що шлюб між ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 розірвано,   про що в книзі
реєстрації актів про розірвання шлюбу 12.11.1996
року зроблено запис №57.

З копій
свідоцтв про народження позивачів (а.с.
12) вбачається,   що їх батьком
зазначений ОСОБА_4. Таким чином,
позивачі,   як діти спадкодавця,   відповідно до   ст.   1261 ЦК України є
спадкоємцями першої черги за законом після його смерті.

З
пояснень позивачів вбачається ,   що як спадкоємці першої черги за
законом,   вони мають право на спадкове
майно,   однак отримати свідоцтво про
право на спадщину,   тобто на належну
спадкодавцю частину вище зазначеної квартири ,   не
можуть,   оскільки формально не визначені
частки співвласників у праві спільної сумісної власності на квартиру.

Згідно
ч.2   ст.
370 ЦК України
у разі виділу частки із майна,   що є у
спільній сумісній власності,
вважається,   що частки кожного із
співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними,   якщо інше не встановлено домовленістю між
ними,   законом або рішенням суду.

Судом
встановлено,   що між співвласниками вище
зазначеної квартири не встановлено домовленості щодо визначення розміру часток
у праві спільної сумісної власності.
При таких обставинах суд прийшов до висновку,   що позов слід задовольнити та
встановити,   що кожному із співвласників
належить по 1/4 частині квартири АДРЕСА_1.

Керуючись   ст.
ст.   10,
11,  60,  212,
215,  224,  226 ЦПК України,   на підставі
ст.   328,
370ч.2 ЦК
України,   суд ,
-

вирішив:

Позов
задовольнити.

Встановити,   що частки ОСОБА_4 ,
ОСОБА_3,
ОСОБА_1,   ОСОБА_2 в праві
спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1
становлять по 1/4 частині
кожного.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано
протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,   якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення,   якщо його не скасовано,   набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.