Справа
№ 22-1579/07
у 1 інстанції: Ланкевич А.З.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня  2007 року колегія суддів Судової палати
у  цивільних справах апеляційного суду
Львівської області в складі:

головуючого: Бермеса
І.В.

суддів: Шандри
М. М.,  Шашкіної С.А.

при секретарі:
Дунчюс С.В.

з участю
ОСОБА_1,

представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2,  представника Попелівської сільської ради
Дрогобицького району Дубкович С.В. розглянувши у   відкритому
судовому   засіданні в місті
Львові цивільну   справу за
апеляційною   скаргою  ОСОБА_1
на   рішення Дрогобицького
міськрайонного   суду Львівської
області   від 20 грудня 2006 року,

встановила:

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду
Львівської області від 20.12.2006 року задоволено позов ОСОБА_3 до
ОСОБА_1,  третьої особи Попелівської
сільської ради Дрогобицького району Львівської області про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою. Надано ОСОБА_3 в користування земельну ділянку
шириною 1 м та довжиною 14, 23 м. для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1
по довжині вищезгаданого будинку з сторони земельної ділянки,  якою користується ОСОБА_1 власник будинку
АДРЕСА_1. Цим же рішенням в зустрічному позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3,  третьої особи Попелівської сільської ради
Дрогобицького району про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою
відмовлено.

Рішення
суду оскаржила ОСОБА_1,  просить рішення
скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. В
апеляційній скарзі покликається на те,
що суд не взяв до уваги те,  що
позивачем здійснено самовільну добудову частини будинку,  в результаті чого він зайняв частину земельної
ділянки,  що є в її користуванні. Крім
цього,  рішенням суду надано ОСОБА_3  земельну ділянку для обслуговування будинку
без її вилучення,  та надання земельної
ділянки в користування не входить в компетенцію суду.

Заслухавши
доповідача,  перевіривши матеріали справи
і доводи скарги,  законність та
обгрунтованість рішення суду,  колегія
судців приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної  скарги з таких підстав.

Згідно
ч.1  ст. П ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,  поданим відповідно до цього Кодексу,  в межах заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб,  які беруть
участь у справі.

2

З
матеріалів справи вбачається,  що позивач
ОСОБА_3 звернувся з позовом до відповідача ОСОБА_1,  в якому просив усунути перешкоди у
користуванні земельною ділянкою для обслуговування будинку за адресою АДРЕСА_1
зі сторони користувача сусідньої земельної ділянки ОСОБА_1 шляхом перенесення
межі від його будинку на віддаль зазначену у топографічному плані с. Попелі
Дрогобицького району 1977 року. Зазначені вимоги позивач не змінював.

Проте районний
суд в порушення зазначених вимог процесуального права розглянув справу не в
межах позовних вимог. Судом досліджувалось і ухвалено рішення про надання
ОСОБА_3 в користування земельної ділянки шириною 1 м. та довжиною 14.23 м. для
обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1,
про що вимоги у встановленому порядку не заявлялись і право на подачу у
письмовому вигляді змінених (доповнених) позовних вимог в порядку ч.2  ст.
173 ЦПК України позивачу не роз'яснювалось. А щодо позовних вимог
ОСОБА_3  про усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою суд рішення не ухвалив.

У
відповідності до п.5 ч.1  ст. 3П ЦПК
України,  рішення суду підлягає
скасуванню з направленням справи на новий розгляд,  якщо суд розглянув не всі вимоги і цей
недолік не був і не міг бути усунений ухваленням додаткового рішення судом
першої інстанції.

При
таких обставинах рішення суду слід скасувати та справу направити на новий
судовий розгляд.

Керуючись  ст.
ст. 307 ч.1 п.5,  311 ч.1
п.5,  314 ч.1 п.2,  315 ЦПК України,  колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1  задовольнити.

Рішення
Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 грудня 2006 року
скасувати,  а справу направити на новий
розгляд до цього ж суду іншим суддею.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена протягом двох місяців шляхом подання на неї касаційної скарги
безпосередньо до Верховного Суду України.