Справа
№2-499/07 2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

02 квітня  2007р. Червоноградський міський суд
Львівської області

в складі: головуючого - судді                        Мелешко С.І.

при секретарі                                          Янкевич Л.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.Червонограді справу за позовом ОСОБА_1 до ДП»Львіввугілля»
про стягнення моральної шкоди ,

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення 10
000 гривень моральної шкоди , покликаючись на те що він
, перебуваючи в трудових відносинах з організацією
відповідача та працюючи в підземних умовах праці на шахті «Лісова» ДП «Львіввугілля» 25.06.2005 року в другу зміну під час
аварії на шахті внаслідок вибуху газу метану потерпів , отруївшись чадним газом .Внаслідок чого перебував з 05.07.2005
року по 12.07.2005 року на стаціонарному лікуванні в
Львівській обласній клінічній лікарні , хоча до аварії був цілком здоровою людиною . Вибух на шахті трапився внаслідок
порушення безпечних умов праці , тобто ст..153 КЗпП України , тому з підстав
ст..237-1 КЗпП України він має право на відшкодування відповідачем завданої йому моральної шкоди . Внаслідок аварії на шахті у
нього порушився нормальний уклад життя , стосунки з
оточуючими , погіршився стан його здоров*я , він пережив сильний стрес та моральне страждання через загибель на шахті під час аварії
співпрацівників . Все це вимагає у нього додаткових зусиль для організації його
життя .Тому він звернувся з даним позовом в суд.

Позивач ОСОБА_1
у судовому засіданні підтримав свій позов, в його обгрунтування зіслався на
обставини , аналогічні підставам звернення до суду, а також додатково пояснив,
що крім раніше наданих ним в розпорядження суду доказів , винність організації
відповідача у спричиненні йому моральної шкоди також стверджується офіційною
консультацією спеціаліста-психолога від 23.11.2006 року .Просив позов
задовольнити.

Представник відповідача шахти «Лісова» ДП «Львіввугілля» в судовому
засіданні пред»явлений позов не визнав, і
пояснив, що дійсно позивач являється працівником їх шахти . В день коли на шахті трапилась аварія 25.06.2005 року , ОСОБА_1
знаходився в шахті, виконуючи свої трудові
обов*язки . Внаслідок вищезазначеної аварії жодних тілесних ушкоджень позивач
не отримав. Доводи що йому спричинено внаслідок вини
підприємства , моральну шкоду та її розміри позивач належним
чином не обґрунтував , зокрема висновок спеціаліста-психолога від 23.11.2006року є нелегітивним , оскільки виданий
особою , що не має для цього повноважень .

Крім того, навіть за наявності підстав для відшкодування позивачу моральної
шкоди її повинен відшкодувати належний
відповідач, тобто Червоноградське відділення ФССНВВ на якого покладено обов*язок відшкодування завданої шкоди в тому
числі і моральної у разі настання страхового випадку.

Представник відповідача виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.Червонограді( надалі Фонд) в судовому засіданні позову не визнала , пояснивши , що
оскільки в розпорядження суду позивачем не надано жодних доказів наявності страхового випадку з ОСОБА_1 , внаслідок
аварії на шахті 25.06.2006 року . Тому немає жодних
правових підстав для відшкодування шкоди позивачу їх організацією.

Вислухавши пояснення сторін, свідків , спеціаліста-психолога , дослідивши
зібрані матеріали, суд вважає, що позов
підлягає до часткового задоволення із слідуючих підстав:

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , перебуваючи в трудових відносинах з
організацією відповідача та працюючи в підземних
умовах праці на шахті «Лісова» ДП «Львіввугілля» 25.06.2005 року в
другу зміну під час аварії на шахті внаслідок вибуху метано-повітряної суміші
потерпів , отруївшись чадним газом .Внаслідок чого перебував з 05.07.2005 року по 12.07.2005 року на стаціонарному лікуванні в
Львівській обласній клінічній лікарні, хоча до аварії був цілком здоровою людиною . Вибух на шахті трапився внаслідок порушення
безпечних умов праці , тобто ст.153 КЗпП України та ст.. 17 ЗУ «Про охорону праці » , тому згідно
доводів позивача він має

2

право на відшкодування відповідачем завданої йому моральної шкоди . Внаслідок аварії
на шахті у нього порушився нормальний уклад
життя , стосунки з оточуючими , погіршився стан його здоров *я, він пережив сильний стрес та моральне страждання через
загибель на шахті під час аварії співпрацівників . Все це вимагає у
нього додаткових зусиль для організації його життя. Розмір завданої
позивачу моральної шкоди він оцінює в 10 000 гривень .

Факт аварії на шахті відповідача стверджується Актом спеціального
розслідування аварії першої категорії з груповим
нещасним випадком, що сталася 25.06.2005 року о 15 год 20хв на відокремленому підрозділі шахти «Лісова» , 00178146 ,
ДП «Львіввугілля» , Міністерства палива та енергетики України від 20.07.2005 року , згідно висновків комісії нещасний
випадок на шахті трапився внаслідок порушень ряду
нормативно-технічних актів , зокрема «Правил безпеки у вугільних
шахтах» , що сторонами не оспорюється .

Як вбачається з пояснень свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, що є працівниками підприємства відповідача на час
аварії 25.06.2005 року перебував у шахті, виконуючи свої трудові обов*язки .
під час пожежі , як ствердив свідок ОСОБА_3 , який безпосередньо знаходився неподалік позивача, ОСОБА_1 попав під дію газів,
йому стало погано , він став втрачати свідомість .

З письмової офіційної консультації спеціаліста-психолога Дарій Г.Д. від
23.11.2006 року та з її пояснень в судовому засіданні стверджується , що між
змінами психологічного стану ОСОБА_1 з ситуацією
його перебування на шахті під час аварії можливий причинно-наслідковий зв*язок .Вказані докази є належними і можуть бути прийняті до
уваги судом Дарій Г.Д. є практикуючим лікарем-психологом
та має спеціальні знання в галузі психології , тому доводи представника ДП»Львіввугілля « про нелегітивність згаданої
консультації та пояснень спеціаліста-психолога є необгрунтованими
.

Суд погоджується з доводами представника Фонду , що оскільки внаслідок
аварії на шахті 25.06.2005 року з позивачем ОСОБА_1 не трапився страховий
випадок , тобто він не отримав ушкодження здоров*я . що спричинило
стійку втрату профпрацездатності та продовжує працювати на шахті за тією ж спеціальністю, що до аварії , тому Фонд не може бути
належним відповідачем в даній справі.

Оскільки судом встановлено, що внаслідок порушення прав позивача ОСОБА_1 на
безпечні умови праці, обов*язок створення яких
закріплений у ст.. 153 КЗпП України та покладений на роботодавця , тобто на підприємство відповідача
ДП»Львіввугілля» , ОСОБА_1 зазнав моральних страждань , втратив
нормальні життєві зв*язки , які вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя , тому у відповідності до ст.237 *1 він має право
на відшкодування від відповідача завданої моральної шкоди .

Враховуючи реальні обставини справи ,наслідки перенесених позивачем
страждань , те, що позивач ОСОБА_1 недостатньо
обгрунтував розмір спричиненої відповідачем моральної шкоди , суд приходить до переконання, що розмір завданої
моральної шкоди позивачу , який підлягає відшкодуванню
ДП «Львіввугілля» становить 2500 гривень , а позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають
до часткового задоволеня .

Керуючись ст.ст. 10,60,212,215 ЦПК
України, ст..153 , 237*1 КЗпП України, суд,-

Вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ДП «Львіввугілля» в користь ОСОБА_1 2500(дві тисячі п*ятсот)
гривень завданої моральної шкоди , а також 8грн. 50 коп. держмита в дохід
держави.

Рішення набирає чинності через десять днів з часу його проголошення , якщо
не подана заява про апеляційне оскарження.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом 10 днів з дня
проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду може бути подана протягом 20 днів після подання заяви
про апеляційне оскарження.