УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

10
серпня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Донецької області в складі:

Червинської М.Є., Лоленко
А.В., Біляєвої О.М.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в місті Донецьку справу за позовом закритого
акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний
банк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до закритого
акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний
банк" (далі - Банк) про визнання договорів недійсними за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на
рішення Апеляційного суду м. Києва від 23 березня 2006 року,

встановила:

В березні 2005 року Банк пред'явив позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від
02 серпня 2002 року, яка виникла з вини відповідачки внаслідок неповернення
суми кредиту та відсотків за його користування у встановлені договором строки.
Остаточно позивач просив стягнути на його користь з ОСОБА_1 19074 гр. 33
коп.

ОСОБА_1 звернулася
із зустрічним позовом, в якому ставила питання про визнання недійсними договору
поворотної фінансової допомоги від 02 серпня 2002 року, кредитного договору від
цієї ж дати, договору від 05.10.2004 року про внесення змін до кредитного
договору з підстав не відповідності договорів вимогам Закону. Крім цього, ОСОБА_1 посилалась на
те, що угоди були підписані без наміру створення будь-яких правових наслідків,
а грошові кошти за договорами не передавалися. Також вона зазначала, що
додаткову угоду від 05 жовтня 2004 року вона не підписувала.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 29 листопада 2005 року в
задоволенні позовних вимог Банку відмовлено. Позов ОСОБА_1 задоволено:
визнано недійсними договори, укладені між сторонами НОМЕР_1від 02.08.2002 року
про поворотну фінансову допомогу, кредитний договір НОМЕР_2 від 02 серпня 2002
року, договір НОМЕР_3 від 05 жовтня 2004 року про внесення змін до кредитного
договору. З Банку стягнуто державне мито в сумі 181 гр. 25 коп.

№ 33ц-1607кс07

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 23.03.2006 року
рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове, яким з ОСОБА_1 на користь Банку
стягнуто заборгованість за кредитним договором 19074 гр. 33 коп., судові
витрати. В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення
Печерського районного суду м. Києва, посилаючись на неправильне застосування
норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судове рішення
постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відсутні передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновки суду не спростовують.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в
задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія
суддів Апеляційного суду Донецької області

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1
відхилити.

Рішення
Апеляційного суду м. Києва від 23 березня 2006 року залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.