Справа №2-107/07
вступна та резолютивна частини )
15 жовтня 2007 року Романівський районний суд
Житомирської області в складі:
головуючого - судді Бабича С.В.,
при секретарі  Бардаш О.М.,
представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
представників відповідачів ОСОБА_4,
розглянувши    у відкритому судовому засіданні в залі суду
смт. Романів цивільну справу за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення безпідставно набутого майна ,
складність у викладенні повного рішення суду, пов»язаного з потребою в
обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд
вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.
10,11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України,
ст.  1212, ЦК України, суд, -
В задоволенні позову  ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення
безпідставно набутого майна відмовити за безпідставністю.
Рішення  може бути
оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду  Житомирської області через Романівський
районний суд шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення рішення заяви
про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК
України.

Головуючий:
С.В.Бабич

Справа №2-107/07

Р І Ш
Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2007 року Романівський районний суд
Житомирської області в складі:

головуючого - судді Бабича С.В.,

при секретарі  Бардаш О.М.,

з участю:

представників
позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

представників відповідачів ОСОБА_4,
ОСОБА_5,

розглянувши    у відкритому судовому засіданні в залі суду
смт. Романів цивільну справу за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення безпідставно набутого майна ,
-

В С Т А
Н О В И В :

Підданий Королівства Данії ОСОБА_9 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про стягнення безпідставно набутого
майна, посилаючись на те, що у 2004 році він став співзасновником ТОВ
«Аграрій-Полісся», в яке інвестував близько 2 000 000 євро. В Україні його
інтереси представляв ОСОБА_7, якому 18 червня 2004 року він видав довіреність
на виконання будь-яких дій від його імені. Протягом 2005-2006 років він
перерахував на особистий рахунок ОСОБА_7 202 951, 41 євро, які мали бути
використані на придбання майна для ТОВ «Аграрій-Полісся», однак, у жовтні 2006
року, приїхавши в Україну, він виявив, що переказані ним гроші використані
ОСОБА_7 не за призначенням, а привласнені ним та його дружиною - відповідачкою
по справі, оскільки відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України, майно
набуте подружжям за час шлюбу є їх спільною сумісною власністю. З цих підстав,
а також вважаючи переказані ним  ОСОБА_7
кошти безпідставно набутими, позивач просив стягнути солідарно з обох
відповідачів 202 951, 41 євро, що в перерахунку за офіційним курсом НБУ станом
на 19 лютого 2007 року становить  1 346
420 грн. 24 коп. Також позивач просив стягнути з відповідачів судові витрати.

Під час розгляду справи позивач частково  змінив підставу позову, зазначивши, що  інвестиційні кошти для ТОВ «Аграрій-Полісся»
направлялись ним на рахунок уповноваженого банку України даного товариства, а
кошти, які він просить стягнути з відповідачів, переказувались на особовий
рахунок ОСОБА_7 за проханням останнього, в силу особистих довірчих стосунків,
для вирішення певних питань, які ситуативно виникали у зв»язку з
сільськогосподарською діяльністю ТОВ «Аграрій-Полісся».  При цьому жодних  правових підстав для набуття даних коштів не
було, а тому вони підлягають поверненню, як безпідставно набуте майно.

В судовому
засіданні позивач та його представники позовні вимоги підтримали з
вищезазначених підстав. Крім цього, позивач пояснив, що протягом 2004-2006
років він приїжджав в Україну приблизно через кожних три місяці та цікавився
господарською діяльністю ТОВ «Аграрій-Полісся».

Відповідач
ОСОБА_7 його представник, а також представник відповідачки ОСОБА_8 позов не
визнали.

Відповідач,
підтвердивши факт отримання ним зі свого особистого рахунку переказаних позивачем
протягом 2005-2006 року сум грошей, пояснив, що дані кошти використовувались
ним або відповідно до усних вказівок ОСОБА_9,
або за власною ініціативою з обов»язковим погодженням їх використання з
позивачем. Останній під час візитів до України перевіряв правильність та
доцільність їх використання. Зокрема, за вказівками позивача він передавав
частину коштів релігійним організаціям та приватним особам. Крім цього,  переказані позивачем кошти він повертав
останньому, оскільки  ОСОБА_9 боявся
перевозити значні суми  коштів, які були
потрібні йому для власних потреб під час перебування в Україні.

Представник
відповідача ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що   своїми неодноразовими свідомими діями,
спрямованими на переказ  грошей саме на
рахунок його довірителя з метою їх послідуючого набуття та використання
останнім, позивач вчиняв правочини, а тому вказані кошти не можуть вважатись
безпідставно набутим майном і у відповідачів немає обов»язку повертати його, як
того вимагає ст. 1212 ЦК України.

Представник
відповідачки ОСОБА_8 підтримав доводи представника ОСОБА_7, а також пояснив, що
згідно Сімейного Кодексу України об»єктами права спільної сумісної власності
подружжя є заробітна плата, пенсія стипендія, інші доходи, одержані одним із
подружжя і внесені ним до сімейного бюджету
або на особистий рахунок у банківську (кредитну) установу. Оскільки
кошти отримані ОСОБА_7 за переказом від ОСОБА_9 не були його доходом, вони не
можуть вважатись об»єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_8.

Вислухавши
пояснення позивача, відповідача ОСОБА_7 та їх представників, а також
представника відповідачки ОСОБА_8, допитавши свідка, дослідивши письмові
докази, надані сторонами в судовому засіданні, суд приходить до висновку про
безпідставність позовних вимог, виходячи з наступного.

Зі змісту ст.
1212 ЦК України вбачається, що безпідставно набутим майном є майно, яке особа
набула або зберегла у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової
підстави.

Згідно платіжних
доручень, позивачем на особистий рахунок ОСОБА_7 переказувались гроші:
27.07.2005 року - 8 000 євро, 22.11.2005 року - 14 951, 41 євро, 24.01.2006
року - 10 000 євро, 17.02.2006 року - 25 000 євро, 24.03.2006 року - 20 000
євро, 19.04.2006 року - 28 000 євро, 22.05.2006 року - 24 000 євро, 07.06.2006
року - 24 000 євро, 04.07.2006 року - 24 000 євро, 24.08.2006 року - 25 000
євро.

Відповідач
ОСОБА_7 отримання даних сум грошей не заперечив.

Вирішуючи
питання про наявність або відсутність правової підстави набуття вищевказаних
грошей, суд виходить з того, що такі підстави можуть виникати на підставі
закону, іншого нормативно-правового акту, адміністративного акту, а також  правочину.

Згідно ст. 202
ч. 1 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та обов»язків.

Позивач
багаторазово протягом одного року вчиняв свідомі та цілеспрямовані дії по
переказу значних сум грошей ОСОБА_7, який був його повіреним, а останній набув
право  отримати вказані кошти, тобто
зміст правовідносин між позивачем і відповідачем визначався саме на
підставі  правочину  який, на переконання суду, і був правовою
підставою  набуття коштів, повернення
яких вимагає ОСОБА_9.

Крім
вищезазначеного, суд, відмовляючи в задоволенні позову, бере до уваги письмову
заяву позивача, адресовану Романівському РВ УМВС України в Житомирській
області, в якій він зазначив, що кошти, які перераховувались на особистий
рахунок ОСОБА_7, мали використовуватись за його вказівкою і останній усно
звітував про їх використання і лише в жовтні 2006 року, приїхавши в Україну він
виявив, що кошти були витрачені не за призначенням. В той же час, в судовому
засіданні позивач пояснив, що протягом 2005-2006 років він приблизно через
кожних три місяці приїжджав в Україну, а тому, на переконання суду, він мав можливість
контролювати витрачання переказаних ним грошей.

Дана обставина,
а також пояснення відповідача, щодо передачі частини переказаних ОСОБА_9  грошей за його вказівкою іншим особам,
підтверджується показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_10,
який пояснив, що  у червні 2006 року
отримував від ОСОБА_7 8 000     євро,
зароблені ним у Данії у ОСОБА_9.

Наявні в
матеріалах справи роздруківки SMS-повідомлень,
на які посилаються представники позивача, як на підставу своїх вимог не
підтверджують використання ОСОБА_7 коштів для власного незаконного збагачення,
а навпаки, свідчать про їх використання відповідачем в інтересах позивача.

Вищевикладені
обставини свідчать про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог про
стягнення з відповідачів коштів, переказаних позивачем,  як безпідставно набутого майна.

Також,
відмовляючи в задоволенні позову, суд відмовляє у стягненні з відповідачів
судових витрат.

Керуючись ст.ст.
10,11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України,
ст.  1212, ЦК України, суд, -

В И Р І
Ш И В :

В задоволенні позову  ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення
безпідставно набутого майна відмовити за безпідставністю.

Рішення  може бути
оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду  Житомирської області через Романівський районний
суд шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295
ЦПК України.

Головуючий:
С.В.Бабич