Справа № 22- 8078 /2007
р.                    Головуючий у 1-й
інстанції: Шевченко Т.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2007
року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м.  Києва в складі

Головуючої:
Кравець В.А. Суддів:    Лесько А.О.,  Усика Г.І. При секретарі:   Козачук О.М.

Розглянула
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Голосіївського районного суду м.
Києва від 10 липня 2007 року по справі

за
позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3,  третя особа: Служба у справах
неповнолітніх Голосіївської районної у м.
Києві державної адміністрації про вселення та виселення,

за
позовом ОСОБА_1до AT XK «Київміськбуд»,
ДП «Екос» AT XK «Київміськбуд»,
КП «Житловик» КМДА,  ВПРФО
голосіївського РУ ГУ МЕС України в м.
Києві та Солом'янської районної у м.
Києві державної адміністрації про визнання недійсним ордеру та визнання
права користування житловим приміщенням та

за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про виселення,  ,  -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2007
року позивачка ОСОБА_2.
звернулася в суд з позовом до відповідачки ОСОБА_5 ,  в якому просила вселити її та її неповнолітню
дочку ОСОБА_4,  1995 р.н.,  в квартиру АДРЕСА_1,  а відповідачку ОСОБА_3 виселити з вказаного
житлового приміщення.

В мотивування
вимог посилалася на те,  що згідно
розпорядження Солом'янської РДА в м.
Києві № 2177 від 28.11.2006 р. та № 2506 від 28.12.2006 р. позивачка на
сім'ю з двох осіб отримала ордер на дану квартиру,  проте там безпідставно проживає ОСОБА_3,  чим порушуються права позивачки.

У грудні 2006
року позивач ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до відповідачів АК ХК
«Київміськбуд»,  ДП «Екос» AT
XK «Київміськбуд»,  КП «Житловик»
КМДА,  ВПРФО Голосіївського РУ ГУ МВС України в
м.  Києві та Солом'янської РДА в л.
Києві,  в якому просить визнати за ним
право користування житловим приміщенням,
а саме квартирою АДРЕСА_1 та зобов'я зати ВГІРФО здійснити його
реєстрацію за вказаною адресою,
посилаючись на те,  що у 2000 р.
він переїхав з м.  Новомиргород Кіровоградської
області до м.  Київ,  де за пропозицією його тітки ОСОБА_6.
проживав у квартирі АДРЕСА_1 як член сім'ї наймача. Під час спільного
проживання вони вели спільне господарство,
ОСОБА_1  піклувався про тітку до
смерті останньої.

У квітні 2007
року ОСОБА_1. звернулася до суду із зустрічною позовною заявою в якій просить
виселити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1,  посилаючись на те,  що відповідачі не мають права користування
вказаною житловою площею,  а тому
безпідставно проживають в даній квартирі.

Рішенням
Голосіївського районного суду м.  Києва
від 10 липня 2007 року позовні вимоги ОСОБА_2
-задоволено.

Постановлено
вселитиОСОБА_2та й" неповнолітню дочку ОСОБА_4,  1995 р.н.,
у квартиру АДРЕСА_1

ОСОБА_3
та ОСОБА_1 виселити зі спірної квартири без надання іншого жилого приміщення.

В задоволенні
позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись
з постановленим рішенням суду,  ОСОБА_1
подав апеляційну скаргу ,  в якій просить
рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних
вимог та про відмову в позові ОСОБА_2.,  посилаючись на те,
що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального та
процесуального права. Так,  апелянт
вказує,  що суд не дав належної оцінки
тим обставинам,  що він вселився в спірну
квартиру до тітки в 2000 році за згодою останньої як член сім»ї,  вів з нею спільне господарство,  з тіткою мав спільний бюджет,  оплачував квартирну плату та комунальні
послуги і після смерті тітки залишився проживати в квартирі,  оскільки іншого житла в м.  Києві не має. Суд також не врахував ,  що ордер ОСОБА_2. надано на зайняте житлове
приміщення в порушення вимог  ст. . 58 ЖК
України,  оскільки після смерті наймача
ОСОБА_6 він постійно проживає в квартирі,
ОСОБА_2. в квартиру не вселялася. Суд безпідставно відхилив клопотання
про допит свідків з боку апелянта,
позбавивши можливості надати докази на підтвердження позовних вимог і
заперечень вимог позивачки ОСОБА_2.

В судовому
засіданні представник апелянта скаргу підтримав

Розглянувши
справу в межах доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і обгрунтованість постановленого рішення ,  колегія суддів приходить до висновку,  що апеляційна скарга    до задоволення не підлягає ,  виходячи з наступного:

Задовольняючи
позов ОСОБА_2 про
вселення та виселення та,  відмовляючи в
позові ОСОБА_1 про визнання ордеру недійсним та    визнання права користування житловим
приміщенням,  суд виходив з того ,  що ОСОБА_1
до 27.12.2006 року був зареєстрований в м.  Новомиргород Кіровоградської області,  доказів набуття у встановленому законом
поряду права користування  спірною
квартирою ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не надали.

Вважаючи,  що після смерті ОСОБА_6 квартира була
вільною,  підстав для визнання ордеру
недійсним,  на думку суду,  не було.

Висновок суду
відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Як
вбачається з матеріалів справи,
10.05.1994 р. Виконком Московської районної в м.  Киві Ради на підставі свого рішення № 184 від
28.03.1994 р. видав ОСОБА_6 на сім'ю з однієї особи ордер на житлове приміщення
№ 6563 серії Б на право заняття житлового приміщення площею 16, 94 кв.м. ,  що складається з однієї кімнати у ізольованій
квартирі АДРЕСА_1.

Згідно
довідки форми з,  виданої 03.05.2006 р. ЖУ «Південне»,  з 18.10.1994 р. ОСОБА_6 була одна
зареєстрована у наданій їй квартирі.

ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_6. померла,  що підтверджується
свідоцтвом про смерть,  виданим
25.05.2006 р. відділом реєстрації смерті в м.
Києві.

З листа
КП «Житловик» від 31.01.2007 р. вбачається,
що 28.07.2006 р. реєстрація ОСОБА_6. за вищевказаною адресою була скасована
за списками померлих відділу реєстрації смерті в м.  Києві.

Обґрунтовуючи
своє рішення про правомірність видачі ордеру на жиле приміщення,  суд посилається на те ,  що після смерті ОСОБА_6. квартира АДРЕСА_2
була вільною,  оскільки інших осіб у
вказаній квартирі не було зареєстровано,
що підтверджується довідкою від 17.01.2007 p.,  виданою КП «Житловик».

Як
вбачається з матеріалів справи ,
відповідно до Розпорядження №1178 Голосіївської районної у м.  Києві державної адміністрації квартира
АДРЕСА_1 ,  34 корп.
2 включена до числа службових жилих приміщень.

Ордер ОСОБА_2. на право
зайняття службового жилого приміщення за № 00220 видано 07.12.2006 року.

Як вбачається з
пояснень свідків ОСОБА_7. та ОСОБА_8.,
допитаних в судовому засіданні за клопотанням представника
позивача,  ОСОБА_1 вселився до ОСОБА_6 як
племінник і проживав в квартирі з 2000 року постійно ,  ведучи спільне господарство.

Проте,  суд відхиляє дані доводи ,  оскільки вони достовірно спростовуються
довідками Деснянського РВ УМВС України в м.
Києві в яких зазначено,  що з
12.02.2002 року по 11.10.2005 року ОСОБА_1 перебував в місцях позбавлення волі
за скоєні ним злочини,  актами ЖУ
«Південне» від12.07.2006 року та від 10.08.2006 року,  в яких вказано ,  що на момент обстеження квартира була вільною
,  без меблів та була опломбована ЖУ
«Південне».

За таких
обставин,  колегія суддів приходить до
висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права
користування спірною квартирою,  оскільки
доводи ,  на які послався ОСОБА_1 та його
представник повністю спростовані доказами ,
наданими представником відповідачів за цим позовом в заперечення
позовних вимог.

Відповідно
до  ст. .58 ЖК України на підставі рішення
про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового
фонду виконавчий комітет районної,
міської,  районної в місті,  селищної,
сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер,  який є єдиною підставою для вселення в надане
жиле приміщення.

Ордер може бути
видано лише на вільне жиле приміщення.

Статтею
59 ЖК України передбачені підстави і порядок визнання ордеру на жиле приміщення
недійсним ,  зокрема ,  ордер на жиле приміщення може бути визнано
недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючи
дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов,  порушення прав інших громадян або організацій
на зазначене в ордері жиле приміщення,
неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання
жилого приміщення,  а також в інших
випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень.

З огляду
на обставини ,  досліджені судом,  колегія приходить до висновку,  що ордер ОСОБА_2. було законно видано на спірне житлове приміщення,  яке було вільними,  і в якому проживали ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на час
видачі ордеру незаконно ,  а тому підстав
,  передбачених законом для визнання
ордеру недійсним колегія суддів не вбачає.

Таким
чином,  суд дослідивши всі обставини
спору ,  перевіривши доводи і заперечення
сторін ,  дав їм вірну правову оцінку а й
обґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав до задоволення позову ОСОБА_2. та про відмову
в позові ОСОБА_1

Рішення
суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального
права,  тому підстав до його скасування
колегія суддів не вбачає.

Інші
доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і на суть прийнятого
рішення не впливають.

Керуючись    ст. .
ст. .   303, 304,  307,
308,  313- 315 ЦПК України колегія
суддів ,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення
Голосіївського районного суду м.  Києва
від 10 липня 2007 року в справі залишити без зміни.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення,
але може бути оскаржена протягом двох місяців до Верховного Суду України
шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.