справа №2-394/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

16
серпня  2007 року                     Луцький міськрайонний суд

у
складі: головуючої                       Крупінської
С.С.

при
секретарі                                 Давидович А.А.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод у користуванні квартирою, вселення, втрату права на
користування житлом та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про втрату права на
користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У поданій суду заяві позивач зазначає, що він тимчасово
не проживає в квартирі в АДРЕСА_1. Відповідач за його згодою надавав вказане
житло квартирантам і мав нести обов'язок по сплаті комунальних послуг, однак
отримані гроші не були внесені і утворилася заборгованість .

13.07.06 року та 15 .07.06 року позивач погасив заборгованість по сплаті
комунальних послуг на суму 3500 грн., однак вселитися не зміг із-за погроз
вбивства зі сторони сина.

Позивач вважає, що за ним як за тимчасово відсутнім наймачем збереглося
право на користування вказаним житловим приміщенням, а тому перешкоди на
вселення зі сторони відповідача є незаконними та просить суд винести рішення
яким зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкод у його вселенні у спірне жиле
приміщення.

В процесі слухання справи позивачем збільшено позовні вимоги та заявлено
про визнання ОСОБА_2 втративши право на користування жилим приміщенням в
квартирі про АДРЕСА_1 так як він більше шести місяців не проживає в ній.

Відповідач ОСОБА_2заявив зустрічний позов в якому зазначає, що ОСОБА_1 є
його батьком і з 1999 року не проживає з ними. Він розірвав шлюб з його мамою,
забрав особисті речі, залишив ключ і на протязі дев'яти років не проживає в
квартирі, а тому його слід визнати таким, що втратив право на користування
жилим приміщенням у зв'язку з відсутністю в ньому більше шести місяців без поважних
причин.

В судовому
засіданні позивач підтримав заявлені вимоги з вище наведених підстав.

Відповідач заявлений позов не визнав та вважає його безпідставним, разом з
тим ним змінено підстави для визнання ОСОБА_1 втратившим право на користування
жилим приміщенням зі ст. 71 ЖК України на ст.107 ЖК України.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить
до висновку, що в заявлених позивачем вимогах слід відмовити, а зустрічний
позов підлягає до задоволення.

Позивач просить суд усунути перешкоди в користуванні належним йому жилим
приміщенням по АДРЕСА_1, які чиняться його сином ОСОБА_2. Разом з тим заявлені
вимоги про втрату права на користування спірним жилим приміщенням ОСОБА_2, який
там не проживає.

Постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 7.08.06 року
відносно ОСОБА_2 підтверджується, що погроз вбивством ОСОБА_1 не було, існують
неприязні відносини між батьком та сином з моменту залишення ним сім'ї а
питання про належність спірної квартири є в компетенції суду.

Звернення з заявою про погрози та не допуск до спірної
квартири органами внутрішніх справ мало місце 25. 07.06 року, тобто зразу ж
після погашення заборгованості по оплаті за спірне житло.

Наданий позивачем по справі акт перевірки паспортного режиму від 7.08.06
року є підтвердженням факту не проживання в спірному жилому приміщенні ОСОБА_3.
Аналогічні акти від 21.07.06 року, 10.10.06 року , 11.01.07 року, 25.01.07 року
є тим же підтвердженням.

Констатація не проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 за вказаною
адресою має місце лише зі слів самого ОСОБА_1 Тобто комісія даного факту не
вивчала і не досліджувала . На момент складання актів в квартирі нікого не було
, вона була зачинена і ніхто в це приміщення не заходив. Інших доказів з цього
приводу позивачем не надано.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що є
безпосередніми сусідами по комунальній квартирі підтвердили постійне проживання
ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1. Одночасно суд критично відноситься до пояснень
свідка ОСОБА_7 щодо непроживання ОСОБА_2 в спірному житлі з врахуванням її
похилого віку, та неможливості дати об'єктивні покази у зв'язку з проживанням в
іншому будинку. Таким чином підстав для визнання ОСОБА_2 втратившим право на
користування жилим приміщенням у зв'язку з відсутністю в ньому більше шести
місяців судом  не встановлено.

Стосовно
погашення заборгованості по сплаті комунальних послуг, то такі дії позивача
судом оцінюються як допомога дітям по утриманню житла. Внесення коштів в
погашення заборгованості по комунальним послугам при відсутності в ньому
протягом десяти років без поважних причин не може служити підтвердженням
повернення в жиле приміщення та виникнення права на користування ним.

Статтею 107 ЖК України передбачено , що у випадку вибуття ч.1ена сім'ї
наймача на постійне проживання в інший населений пункт або в інше жиле
приміщення в тому ж населеному пункті він вважається таким , що втратив право
користування цим жилим приміщенням з моменту вибуття незалежно від пред'явлення
позову про це. ОСОБА_1 під час слухання справи не заперечував та пояснив, що з
1996 року він не проживав в спірному жилому приміщенні , а підтримував фактичні
шлюбні відносини з іншими жінками , де й мешкав . Таким чином, фактичні дані
свідчать про добровільне залишення ним жилого приміщення та постійне проживання
в даному населеному пункті не за місцем реєстрації, а тому його слід визнати
таким , що втратив право на користування житлом в АДРЕСА_1 з 1996 року, тобто з
моменту вибуття.

Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати за зустрічним позовом судом
покладаються на ОСОБА_1

Керуючись ст . 10,11,60,88, 212,215,218 ЦПК України, на підставі ст.71,72,
107 ЖК України, суд,

ВИРІШИВ:

В заявленному позові
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою , вселення
,втрату права на користування житлом
відмовити.

Визнати ОСОБА_1 втратившим право користування жилим приміщенням в АДРЕСА_1
у зв'язку з вибуттям на інше постійне місце проживання з моменту вибуття.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 8.50 та витрати
на ІТЗ за розгляд справи судом в сумі 7.50 грн.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути
подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним судом.