Справа 2-1565/07 p.
РІШЕННЯ

ІМ*ЯМ   УКРАЇНИ.

14 червня 2007 р.
Московський райосуд м. Харкова у складі головуючого
судді Оксененко В.А., при секретарі- Власюк В.Н., адвокатів-ОСОБА_4, ОСОБА_5, розглянув у відкритому
судовому засідання цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, визнання угоди недійсною, 3 особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, 1 нотаріальна контора, приватний нотаріус
ОСОБА_8,-

Встановив:

19.12.06 р. ОСОБА_1 звернувся в Московський суд м.Харкова з позовом про визнання
договорів купівлі-продажу недійсними, відшкодування матеріальної й матеріальної
шкоди.

У ході судового розгляду позивач
уточнив позовні вимоги й остаточно просив наступне.

Йому і його
матері-ОСОБА_9 на праві власності належала 3-х кімнатна квартира АДРЕСА_1. 15.6.98 р. мати видала йому доручення на продаж квартири. Діючи за дорученням, 30.06.98 р. він продав
квартиру ОСОБА_2.

Однак, ОСОБА_2, перебуваючи в
злочинній змові з ОСОБА_3 і іншими особами, діючи обманом і
шахрайством, зловживши його довірою, обдурили його:
грошей за продану квартиру йому не дали, вигнали його й стару матір з житла. Після чого, ОСОБА_2. відразу продав квартиру ОСОБА_7, а ОСОБА_7 продала квартиру ОСОБА_6. Він звернувся в органи міліції й по факту шахрайського заволодіння його квартирою відносно відповідачів було порушено кримінальну справу по ч.2 ст. 1АДРЕСА_1 (ч.2 ст. 190) КК України, що у жовтні 2006 р. Комінтернівським судом м.Харкова було закрито у зв'язку із закінченням строку
притягнення до кримінальної відповідальності.

ІНФОРМАЦІЯ_1 його мати-ОСОБА_9 померла. Він є
єдиним спадкоємцем 1-й черги, однак, оформити спадщину за
вищевказаних підстав не зміг. Просить суд визнати за ним право
власності на 1/2 ч. квартири після смерті матері в порядку спадкування
за законом; визнати договір купівлі-продажу квартири від 30.6.98 р. недійсним і стягнути на його користь вартість квартири в сумі 250 000 гр. з ОСОБА_2,
ОСОБА_3.

Злочинними діями відповідачів йому
була заподіяна і моральна шкода: він фактично був позбавлений житла,
через відсутність житлової площі не може зареєструватися й
влаштуватися на роботу, його мати в похилому віці була змушена жити на вулиці де й умерла. Моральну шкоду оцінює в 30 000 гр.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав частково; не заперечував, що грошей за квартиру ні він, ні ОСОБА_3 позивачеві не передавали. Пояснив суду, що в червні 1998 р. до нього звернувся його знайомий ОСОБА_3 і попросив оформити на своє ім'я квартиру. ОСОБА_3 сам домовився з ОСОБА_1, що гроші за квартиру будуть віддані через кілька днів. 30.6.98 р. він з ОСОБА_2 уклав у нотаріуса договір купівлі-продажу, при цьому, грошей позивачеві ніхто не віддавав. Потім ОСОБА_3 запропонував продати квартиру своєму
знайомому-ОСОБА_10 3.8.98 р. він продав спірну квартиру
дружині ОСОБА_10-ОСОБА_7 Однак, грошей за квартиру він також не

одержував і що  потім стало із квартирою, її власником-
ОСОБА_1.

він не знає.Вважає, що винни перед
позивачем є ОСОБА_3 і інши

осіби, які одержали гроші за
квартиру, звернули їх у свою користь і,

отже, повинні відшкодовувати збиток
ОСОБА_1

З особи:

ОСОБА_6. позов не визнала, указала, що закон вона не
порушувала і є

добросовісним набувачем. 11.12.98 р. вона купила спірну квартиру в

ОСОБА_7., сплатила повністю вартість квартири, зробила
ремонт,

прописалася там і постійно проживає
в ній дотепер.  Відповідачів:

ОСОБА_2, ОСОБА_3. не знає й відносини до них не має.

Нотаріус 1 нотаріальної контори м. Харкова позов не визнала й указала,

що зазначена угода була посвідчена
нотаріусом у встановленому Законом

порядку, після з'ясування
волевиявлення сторін, перевірки документів і

інших даних. Договір був підписаний
покупцем і продавцем, при цьому,

вони підтвердили, що про усім
суттєвим умовам домовилися й гроші по

угоді сплатили й одержали.

Відповідач ОСОБА_3, З особи- ОСОБА_7, приватний нотаріус у

суд не з'явилися, про день і час
судового розгляду сповіщені належним

чином і  суд розглянув
справу в  їхній відсутності,  на
підставі

представлених суду доказів.

Суд,
вислухавши учасників  судового
розгляду,  дослідивши письмові

докази, приходить до наступного.

Як установлено судом, 3-х кімнатна ізольована квартира АДРЕСА_1 на праві власності належала в
рівних

частках ОСОБА_1, ОСОБА_9

15.06.98 р. ОСОБА_9 видала своєму
синові-ОСОБА_1 доручення,

яким уповноважила останнього продати
від її імені належну її частину

вищевказаної квартири (аркш.8).

30.06.98 р. ОСОБА_1, діючи від свого ім'я й
за дорученням матері,

в інтересах останньої, продав
квартиру ОСОБА_2

Договір посвідчений 1 нотаріальною конторою м.Харкова, р.н. 5-3600 від

30.08.98 р. (арк.12) .

Оскільки, правовідносини між
сторонами виникли в 1998 р., то суд при

вирішенні цього спору застосовує
норми ЦК
України 1963 р.

У відповідності зі ст.  57 ЦК України  (1963 р.)
угода,  укладена

внаслідок обману, насильства,
погрози .
. . може бути визнана недійсної

по позові потерпілого.

Позивач, просячи визнати дану угоду
недійсною,стверджував, що грошей

від покупця він не одержав, що
відповідачі, діючи в змові між собою,

обдурили його.

Відповідач ОСОБА_2 у  суді  підтвердив
зазначені  обставини,

указавши, що дійсно, грошей за
квартиру позивачеві він не передавав;

що ОСОБА_3 пообіцяв віддати гроші власникові квартири через

час, а потім переконав його продати
квартиру дружині свого знайомого

ОСОБА_10- ОСОБА_7, від якої також яких-небудь грошей за

квартиру не одержував.

У відповідності зі ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами
та

іншими особами, які беруть участь у
справі не підлягають доказуванню.

Крім того,  вирок у кримінальної справи,  що набрав законної сили

обов'язкові для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки

дій особи, стосовно якої ухвалено
вирок (постанову) з питань, чи малі

місце ці дії та чи вчинені вони
цією особою.

Як вбачається з матеріалів
кримінальної справи, яку було досліджено в

судовому засіданні, за фактом
шахрайства та заволодіння квартирою АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1,

ОСОБА_9 08.06.99 р. порушено кримінальну справу за ознаками ч.2

ст. 140 КК України; постановою слідчого 16.7.99 р. ОСОБА_1 визнай

потерпілим. 17.10.06 р. постановою Комінтернівського суду м.Харкова

кримінальна справа відносно
ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_10,ОСОБА_11 по ч.2 ст. 190 КК України по факту шахрайства та

зловживання довірою, внаслідок яких
вказани особи заволоділи спірною

квартирою позивача проважденням
закрито у зв'язку з закінченням строку

притягнення до кримінальної
відповідальності.

Постанова набрала чинності та її
змістом доведено, що ОСОБА_2.,

ОСОБА_3 з іншими особами, за попередньою змовою, шляхом
омани

та шахрайства заволоділі
квартирою,  належною ОСОБА_1,ОСОБА_9

Таким чином, суд вважає доведенним
факт омани позивача при укладанні

угоди  купівлі-продажу  квартирі
30.6.98  р.
та  в  цієї
частини

задовольняє позов.

Якщо
угода  визнана  недійсної
в  порядку  ст.  57  ЦК України,  то

потерпілому повертається іншою
стороною все отримане нею по угоді, а

при неможливості повернення
отриманого в натурі- відшкодовується його

вартість.

11.12.98  р.  спірна  квартира
згідно  договору  купівлі-продажу,

посвідченого 1 нотариального конторою м.Харкова, ОСОБА_7.  була

продана ОСОБА_6.(аркш.13)

ОСОБА_6., будучи добросовісним набувачем, оплатила повністю
вартість

квартири, зареєструвала її за собою
в міськБТІ, зробила там ремонт,

прописалася, оселилася й проживає в
ній до теперішнього часу.

У зв'язку із
зазначеним, повернути в натурі власникові належне йому

майно неможливо, тому, суд стягує з винних осіб його
вартість. При

цьому  враховує,
що  відповідно  до
довідки,  вартість  аналогічної

квартири,  розташованої в тім же районі м.Харкова,  на  1 поверсі

панельного будинку,  без телефону,
ремонту за ринковими цінами на

момент розгляду справи становить приблизно 313 100 гр.

З особа-ОСОБА_6.
указала суду,  що на момент покупки
квартира

перебувала в антисанітарному стані
й вимагала ремонту.

Позивач даної обставини не спростував.

У чинністі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довесті ті

обставини,  на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і

заперечень.

Доказів, що спростовують вартість
квартири сторонами й іншими особами,

що приймають участь у справі, не представлено,
про їхнє витребування

клопотань не заявлено й на
наявність таких доказів суду не зазначено.

Тому, суд стягує з відповідачів на
користь позивача вартість майна

згідно представлених доказів у сумі 250 000 гр.

У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільни справи не

інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно

до цього Кодексу, у межах заявлених
ними вимог і на підставі доказів

сторін та інших осіб, які беруть
участь в справі.

Позовних вимог до інших осіб (ОСОБА_10,ОСОБА_11 та інш.)

суду не заявлено й предметом судового розгляду не
були,  що не

позбавляє зацікавлених осіб
пред'явити самостійні позови в окремому

цивільному судопровадженні.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1
про визнання за ним права

власності на 1/2 ч. квартири в порядку спадкування за законом після

смерті матері,  то суд у цій частині позову відмовляє,  оскільки,

власник майна при житті видала
доручення позивачеві; це доручення

оскаржене не було й, таким чином,
ОСОБА_9 розпорядилася своєю

власністю, довіривши все отримане по
угоді одержати й розпорядитися

своєму синові- ОСОБА_1 Тому, права
позивача захищені задоволенням

позову про стягнення на його
користь вартості квартири в цілому.

Позивач також просив відшкодувати
йому моральну шкоду, яка заподіяна

діями відповідачів:
до цього часу він позбавлен житла та
самої

можливості придбати будь-яке
житло,  вимущений проживати в сторони

осіб, порушені його основні права
людини. Вини особи спричинену шкоду

йому не відшкодували і налагодити
своє життя він не взмозі.

Відповідно до ст.  1166 ЦК України  (2004 р.)
моральна шкода,  яка

причинена фізичної особі
неправомірними діями відшкодовується особою,

її причинившею, при наявності її вини.

Оскільки, рішення по кримінальної
справі було прийнято у жовтні 2006

р., суд вважає, що позовна давність
позивачем не порушена та положення

статті 1166 ЦК України 2004 р. на нього поширюються.

Суд задовольняє позов про
відшкодування моральної шкоди частково, при

цьому,  враховує
як  тривалось  перенесененних  страждань,
так  і

можлівость відповідачів до відшкодування такої шкоди.

Судові витрати суд стягує з винної
сторони, визначая суму відповідно

до Декрету КМУ „Про державне
мито" .

Керуючись ст.212-215 ЦПК України, ст.56 ЦК України (1963 р.), ст.

1166,1167,1261 ЦК України 2004 р., суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати договір
куплі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 30.06.98
p., укладений між ОСОБА_1
та ОСОБА_2, посвідчений 1 нотарільною конторою м.Харкова недійсним.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 250 000 гр. в рахунок відшкодування вартості квартири, солідарно.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 10 000 гр. в рахунок відшкодування моральної шкоди, у рівних частках.

В задоволенні позову про визнання права власності у порядку спадкування-відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2., ОСОБА_3. в рахунок державного мита на користь держави 1700 гр., у рівних частках.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга. Заява про апеляційне оскарження може бути
подана в апеляційний суд Харківської області через
районний суд на протязі 10 днів; а апеляційнв скарга може бути подана в районний суд на протязі 20 днів посля подання заяви про апеляційне оскарження.