Справа № 2о-228 2007р.
РІШЕННЯ

ІМ*ЯМ  УКРАЇНИ

01 червня 2007 року Ленінський
районний суд м. Луганська у складі:

головуючого судді Бугери О.В.,

при секретарі Бачінській І.В.,

з участю народних засідателів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

прокурора Мазепиній М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в
м. Луганську цивільну справу за

заявою лікаря-психіатра Луганської обласної клінічної
психоневрологічної лікарні ОСОБА_3

про   надання   амбулаторної   психіатричної   допомоги
ОСОБА_4   у

примусовому порядку на підставі Закону України "Про
психіатричну допомогу", -

ВСТАНОВИВ:

Лікар-психіатр
Луганської обласної клінічної психоневрологічної лікарні. ОСОБА_3, звернувся до
суду із вказаною заявою, зазначивши що ОСОБА_4, 1983 року народження, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, знаходився на
диспансерному обліку у лікаря-психіатра з 2002
року. Є інвалідом 2 групи з
дитинства. За період нагляду неодноразово лікувався в психоневрологічних
лікарнях міста та області.

Лікарем-психіатром
ОСОБА_3 , який
після особистого огляду ОСОБА_4 був зроблений висновок про необхідність надання
амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, у зв'язку із
наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює його безпорадність
і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби, суттєву шкоду
її здоров'ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо не буде надана
психіатрична допомога. Підставою для такого висновку є відомості про поведінку
ОСОБА_4, які надійшли від матері останнього, яка повідомила, що її син
відмовляється приймати ліки, став агресивним. Сам ОСОБА_4 від АПДП відмовився.

На підставі цих
відомостей і був проведений особистий огляд гр. ОСОБА_4. Згідно рішення
лікаря-психіатра ЛОКПНЛ хворий ОСОБА_4 потребує у наданні амбулаторної психіатричної
допомоги у примусовому порядку у відношенні до Закону України „Про психіатричну
допомогу" ст. 12 від 22.02.2000 року та
„Інструкції про шляхи та організацію взаємодії закладів охорони здоров'я та
органів внутрішніх справ відносно попередження небезпечних дій з боку осіб, які
страждають тяжкими психічними розладами", затвердженою спільним наказом
МОЗ та МВС від 19.12.2000
року № 346/877, р.
1.4..

У судовому
засіданні лікар-психіатр підтримав вимоги заяви, додавши, що ОСОБА_4 у судовому
засіданні не може бути присутній у зв'язку із нервово-психічним розладом.

Прокурор не
заперечував проти задоволення заяви, вважаючи її обґрунтованою.

Заслухавши
лікаря-психіатра та прокурора, дослідивши матеріали справи: висновок
лікаря-психіатра щодо особистого огляду громадянина ОСОБА_4, згідно якому, на
підставі Закону України "Про психіатричну допомогу", ст. 14, ст. 16, враховуючи
нездатність самостійно задовольняти
свої   основні   життєві
потреби   на  рівні,
що   забезпечує   її
життєдіяльність,

госпіталізація ОСОБА_4 є доцільною,
суд вважає заяву лікаря-психіатра ЛОКПНЛ ОСОБА_3 такою,
що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено у
судовому засіданні, Лікар-психіатр Луганської обласної клінічної
психоневрологічної лікарні ОСОБА_3,
звернувся до суду із вказаною заявою, зазначивши що ОСОБА_4, 1983 року народження,
який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,
був знаходився на диспансерному обліку у лікаря-психіатра з 2002 року. Є
інвалідом 2 групи з
дитинства. За період нагляду неодноразово лікувався в психоневрологічних
лікарнях міста та області, зі слів матері останнього, її син відмовляється
приймати ліки, став агресивним.

Лікарем-психіатром
ОСОБА_3 , який
після особистого огляду ОСОБА_4 був зроблений висновок про необхідність надання
амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, у зв'язку із
наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює його безпорадність
і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби, суттєву шкоду
її здоров'ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо не буде надана
психіатрична допомога.

Суд вважає, що у
судовому засіданні встановлено факт, що ОСОБА_4 потребує надання йому
примусової амбулаторної психіатричної допомоги , тому вимоги лікаря-психіатра ЛОКПНЛ ОСОБА_3 обгрунтовані і
підлягають задоволенню.

На підставі
викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 11, 59, 60, 209, 212-215, 281, 282 ЦПК України, ст. ст. 14,16 Закону України
"Про психіатричну допомогу", суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву
лікаря-психіатра Луганської обласної клінічної психоневрологічної лікарні ОСОБА_3 задовольнити.

Надати ОСОБА_4, 1983 року народження,
що мешкає в АДРЕСА_1, амбулаторну
психіатричну допомогу у примусовому порядку.

Рішення
допустити до негайного виконання.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного вуду Луганської області
через суд Ленінського району м. Луганська шляхом подачі у 10- денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження, та поданням після
цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

НАРОДНІ ЗАСІДАТЕЛІ: