АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31
жовтня2007 року                                                                                            м.
Одеса

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в
складі:

головуючого
судді Мизи Л.М.  суддів Федорової
А.Є.,  Процик М. В.

при секретарі   Тімченко О.І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну ОСОБА_1 на рішення Балтського районного суду Одеської області
від ЗО травня 2007 року по справі за позовомОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
матеріальних збитків,  моральної шкоди та
за зустрічним позовом ОСОБА_1
доОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

12.12.2006
року ОСОБА_2
звернувся до суду з зазначеним позовом і вказав,  що 08.11.2006 року він вигулював належних
йому собак. Готуючись до переходу через вулицю,
він зупинився на тротуарі,  одну
собаку він тримав на повідку,  а іншу
собаку -кобеля породи
"естонська гонча" він не встиг взяти на повідок,  але той,
будучи обучении,  зупинився поряд і в цей момент був збитий
автомобілем,  яким керував
відповідач,  від отриманих пошкоджень
собака загинув,  чим йому,  позивачу,
завдано збитки в розмірі 2009 грн. Крім того,  він поніс витрати на оплату судового збору 51
грн., на поїздку до гідрометцентру -50 грн.,
на оплату довідки гідрометцентру - 10 грн. 95 коп.,  на оплату юридичної допомоги 100 грн..У
відшкодування збитків та витрат просив стягнути з відповідача в загальній сумі
2221 грн. 95 коп. Одночасно позивач просив стягнути моральну шкоду в розмірі
3000 грн.

Відповідач
позов не визнав,  мотивуючи тим,  що в загибелі собаки винен позивач,  який порушив правила вигулу собак,  та пред"явив до ОСОБА_2 зустрічний позов
про стягнення відшкодування моральної шкоди в розмірі 1700 грн.

Рішенням
суду первинний позов ОСОБА_2 задоволений частково. Стягнуто зОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 матеріальних збитків 2221 грн. 95 коп.,
у відшкодування моральної шкоди - 1700 гривень. В решті первинного
позову відмовлено. В задоволенні зустрічного позову відмовлено в повному
обсязі.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1  ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення
нового рішення з мотивів невідповідності висновків суду обставинам справи,  неправильного застосування норм матеріального
права та порушення норм процесуального права.

Колегія
суддів,  заслухавши доповідача-суддю
апеляційного суду,  доводи апеляційної
скарги,  заперечення на них,  перевіривши законність та обгрунтованість
рішення в межах апеляційного оскарження та позовних вимог приходить до
наступного висновку.

Головуючий
у першій інстанції Бодашко Л.І.                          Справа
№ 22ц - 4270 / 07

Доповідач  Миза Л.М.                                                                Категорія
ЦП: 23

2

Встановлено,  що 08.11.2006 року ОСОБА_2 вигулював своїх
собак і маючи намір перетнути вулицю,
зупинився на тротуарі.   Одну
собаку він тримав на повідку,  а інший
собака ( кобель породи
"естонська гонча"),  який не
був привязаним на повідок,  зупинився
поруч з ОСОБА_2.,  при цьому передніми
лапами він стояв на проїзжій частині вулиці поряд з бордюром,  а задніми - на тротуарі.

ОСОБА_1  при проїзді по вулиці зачепив автомобілем кобеля,  в результаті завданих тілесних
ушкоджень собака загинув,  чим позивачу
завдано шкоду в розмірі 2009 грн.

Відповідно
до ч.5  ст.  1187 ЦК
та п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" №6 від
27.03.1992 року шкода,  заподіяна
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується незалежно від наявності вини особи,  що здійснює діяльність,  яка є джерелом підвищеної небезпеки,  якщо не доведено,  що шкода завдана внаслідок непереборної сили
або умислу потерпілого.

Суд
повно та всебічно дослідив докази по справі,
правильно визначився в розмірі збитків,
дійшов до правильного висновку щодо покладення відповідальності
наОСОБА_1 Такий висновок є правильним,
оскільки ОСОБА_1  керував джерелом
підвищеної небезпеки,  то він має нести
відповідальність при відсутності його вини в заподіянні шкоди.

Разом з
тим,  суд не взяв до уваги грубу
необережність позивача,  яка сприяла
виникненню шкоди і заключалася в тому,
що позивач в порушення п.7 Правил тримання собак,  котіві хижих тварин у населених пунктах
Української РСР,  затверджених
заступником Міністра житлово комунального господарства УРСР 17.06.1980
року,  не тримав собаку на повідку,  не перешкодив виходу собаки на проїзжу
частину дороги,  в порушення п.п.
4.1,  4.7 Правил дорожнього руху
переходив дорогу поза пішоходним переходом,
про що позивач сам зазначив в судовому засіданні суду першої
інстанції,  посилаючись на віддаленість
пішоходного переходу від того місця,  де
він намагався перетнути вулицю (а.с. 51).

За таких
обставин,  підлягає зстосуванню  ст.
1193 ЦК і розмір відшкодування повинен визначатися з урахуванням грубої
необережності потерпілого. Однак,  суд не
застосував вказану норму матеріального права,
що привело до неправильного вирішення спору. Колегія суддів,  враховуючи викладене,  приходить до висновку,  що розмір відшкодування з урахуванням
зазначеного слід зменшити до 500 грн.

Щодо
позовних вимог первісного позивача про відшкодування моральної шкоди,  то в цій частині позовних вимог слід відмовити
в повному обсязі,  оскільки в загибелі
собаки винен сам позивач,  який
допустився грубої необережності при підготовці до переходу разом з собаками
через дорогу,  до того ж він не довів
спричинення йому такої шкоди. Так посилаючись на те,  що через переживання з приводу загибелі
собаки погіршився стан його здоров"я,
не надав з цієї обставини жодних доказів.

Одночасно
колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність
підстав для задоволення зустрічного позову.

Таким
чином,  судом неправильно застосовано
норми матеріального права,  що призвело
до неправильного вирішення спору,  тому
відповідно до п. 4 ч.1  ст.  309 ЦПК рішення суду підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення.

Судові
витрати позивача слід стягнути відповідно до
ст. 88 ЦПК пропорційно до розміру задоволених позовних вимог,  тобто в розмірі 53 гривень 97 копійок.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307 ч.1 п.2,
309 ч.1 п.4,  314 ч.2,  316,
317,  319 ЦПК України,  колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення   Балтського районного суду Одеської області
від 30 травня 2007 року скасувати.

ПозовОСОБА_2
задовольнити частково.

Стягнути
з ОСОБА_1 на
користьОСОБА_2 у відшкодування матеріальних збитків 500 гривень та судових
витрат 53 гривні 97 копійок.

В решті
позовуОСОБА_2 відмовити.

В
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1
відмовити в повному обсязі.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення,  однак може бути оскаржене в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
його проголошення.