Справа № 22-6402/2007
рік                         Головуючий у 1
інстанції Заруцька Г.М. .
Категорія     18                                              Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 вересня 2007
року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючої
Новикової Г.В. суддів Маширо О.П.,
Ігнатової Л.Є. при секретарі Стефановій І.М.  розглянувши у
відкритому  судовому засіданні
в  м. Донецьку цивільну справу по
апеляції закритого акціонерного товариства „Приватбанк" на ухвалу судді
Красноармійського міськрайонного суду від 21 червня 2007 року у справі за
заявою З AT „Приватбанк" про видачу судового наказу,

установив:

До
апеляційного суду звернулось акціонерне товариство „Приватбанк" з
апеляційною скаргою на ухвалу судді,
якою товариству було відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з
ОСОБА_1  З 248 грн. 48 коп.

Суд
виходив з того,  що із заяви
„Приватбанку" вбачається,  що
ОСОБА_1 має заборгованість за кредитом у сумі 2 529 грн. 30 коп.,  а також товариство нарахувало заборгованість
по процентах за користування кредитом у сумі 719 грн. 18 коп.,  а усього на суму 3 248 грн. 48 коп.

На думку
суду вимоги товариства не є безспірними,
бо у заяві йдеться не лише про стягнення заборгованості за кредитним
договором,  суд відмовив товариству у
видачі судового наказу,  бо виникає спір
про право.

В апеляційній
скарзі заявник просить ухвалу суду скасувати та передати справу до місцевого
суду на новий розгляд,  оскільки
вважає,  що вимоги банку є законними та
обгрунтованими.

Заслухавши
пояснення представника банку,  дослідивши
матеріали справи,  апеляційний суд
вважає,  що апеляційну скаргу слід
відхилити,  оскаржувану судову ухвалу
залишити без змін,  з таких підстав.

У
відповідності до вимог  ст. 312 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без
змін,  якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Згідно
зі  ст. 96 ЦПК України вимоги заявника
мають бути документально підтверджені та безспірні,  тобто не може викликати сумнівів ні момент
настання права вимоги,  ні сума грошових
коштів,  на яку претендує заявник. Таким
чином,  вимоги,  за якими може бути виданий судовий
наказ,  не тільки є безспірними,  а й такими,
що фактично визнаються боржником.

Однак з
матеріалів справи вбачається,  що у заяві
„Приватбанку" йдеться про видачу. судового наказу на суми заборгованості
по кредиту та на проценти за користування кредитом,  тобто у даному випадку має місце спір про
право.

За таких
обставин судовий наказ не може бути виданий,
тому суд першої інстанції обгрунтовано відмовив заявникові у прийнятті
заяви до розгляду.

Виходячи
з наведеного,  апеляційний суд
вважає,  що апеляційну скаргу
„Приватбанку" слід відхилити як безпідставну,  а оскаржувану судову ухвалу як таку,  що відповідає вимогам закону,  залишити без змін.

Керуючись  ст.  ст.
312,  313,  315 ЦПК України,  апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну
скаргу закритого акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк"
відхилити.

Ухвалу
судді Красноармійського міськрайонного суду від 21 червня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання нею законної сили.