УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23 листопада 2007 року                                                                     м.
Донецьк

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі: Висоцької B.C., Новодворської О.І. Олейникової Л.С.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м.
Донецьку справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа Відділ

паспортної і реєстраційної роботи
Солом'янського РУГУ МВС України в м. Києві про

усунення перешкод в користуванні квартирою та зустрічною
позовною заявою

ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про вселення, усунення

перешкод в користуванні квартирою та позовом ОСОБА_2 до

ОСОБА_1, 3-я особа приватний нотаріус Київського міського

нотаріального округу Колесніченко Олексій Дмитрович про
визнання недійсним

договору дарування квартири за касаційною скаргою
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3  на
рішення     Солом'янського

районного суду м. Києва від 14 березня 2005 року та
ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 21 липня 2005 року

встановила:

У квітні 2002
року ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просила зобов'язати відповідача не чинити
їй перешкоди у користуванні власністю - АДРЕСА_1 та зобов'язати відділ
паспортної та реєстраційної роботи Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві зняти відповідача з реєстрації
за вказано адресою.

Позивач
посилалася на те, що зазначена квартира була придбана за договором міни віл 19.11.1997 року, вона з
відповідачем була власницею 14 частини спірної квартири. 2 квітня 1998
року відповідач подарував їй належну йому 1/4 частину
квартири та виїхав з неї, забравши свої речі, проте не виписався з квартири.

У вересні 2002
року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом, яким просив вселити його в
квартиру та зобов'язати ОСОБА_1 не чинити йому перешкоди у користуванні жилим
приміщенням. Одночасно ОСОБА_2 просив визнати недійсним договір дарування 1/2
частини квартири з тих підстав, що в момент
його підписання він перебував у хворобливому стані, який не дозволяв йому розуміти
значення своїх дій та керувати ними.

№33ц2535кс/07

2

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 14.03.2005 року, залишеного ухвалою апеляційного суду ж. Києва від
21.07.2005 року задоволені позовні вимоги позивача. В задоволенні зустрічного
позову відмовлено.

йредетавмик
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала касаційну скаргу на зазначені
рішення, посилаючись на невірну оцінку зібраним доказам, неправильне
застосування норм матеріального і процесуального права, в зв'язку з чим ставить
питання про скасування судових
рішень та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів дійшла висновку, що підстави для перегляду судового рішення
відсутні, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права
чи порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення суду постановлено з додержанням судами норм матеріального та
процесуального права, а також відсутні передбачені ч. 1 ст.
338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування
судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновок судів не спростовують.

Керуючись ст.ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Донецької області

ухвалила:

Касаційну  скаргу
представника  ОСОБА_2 ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 14 березня 2005 року, ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 21 липня 2005
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.