Справа №22-ц-1237/2007р.
у І інстанції Вінтоняк М.Б.
Доповідач Пнівчук О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„23" жовтня 2007 року                                                                        м.
Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області
в складі:

головуючої                                                     Пнівчук
О. В.,

суддів:                                                             Девляшевського
В.А., Мелінишин Г.П.,

секретаря                                                        Пожар
Р.В.,

з участю:       адвоката                                   ОСОБА_3,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення
Надвірнянського районного суду від 03 вересня 2007р., -

встановила:

ОСОБА_2звернувся
з позовом до ОСОБА_1про усунення перешкод в користуванні дорогою, посилаючись
на те, що відповідач перекрив дорогу металічними воротами, що викликало
незручності, а також перекрив дорогу своїм трактором, який поставив впоперек
дороги.

Рішенням
Надвірнянського районного суду від 03 вересня 2007 року позов задоволено.

Зобов'язано
ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 в користуванні дорогою, яка проходить по участку ОСОБА_4
Надвірнянського району в с
Зелена, а саме забрати металічні ворота і не загороджувати дорогу трактором
і іншими предметами.

На дане
рішенняОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що суд першої
інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що наявність металічних воріт
перешкоджає ОСОБА_2 користуватися дорогою, знаходження трактора на дорозі мало
місце 2 або 3 рази, однак, як вважає апелянт, це не перешкоджало позивачу
користуватися дорогою.

Посилаючись
на зазначені обставини, апелянт просив рішення суду скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову в позовіОСОБА_2

В
засіданні апеляційного суду апелянтОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав.

Позивач
ОСОБА_2. заперечив доводи апеляційної скарги.

Вислухавши
доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Судом
встановлено, що позивач ОСОБА_2. постійно користується заїздом до свого
господарства, який проходить через подвір'я відповідача ОСОБА_1, оскільки
будь-якого іншого заїзду до його помешкання не існує.

В 2005
роціОСОБА_1 встановив двоє металічних воріт, які для можливості проїзду
необхідно відкривати та закривати.

2

Постановляючи
рішення про зобов'язання ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 в користуванні
дорогою, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач на громадській
дорозі встановив металічні ворота і тим самим чинить позивачу та іншим жителям
села перешкоди в користуванні дорогою.

Разом з
тим, такий висновок суду є невірним.

В
матеріалах справи відсутні докази того, що заїзд, яким користуються сторони, є
громадською дорогою.

Земельна
ділянка, яка використовується як заїзд до садибиОСОБА_2 проходить безпосередньо
через подвір'я ОСОБА_1

На думку
колегії суддів та обставина, що для проїзду ОСОБА_2 необхідно відкривати та
закривати ворота хоча і створює певні незручності, однак не є перешкодою в
користуванні заїздом.

Більше
того, зазначеним заїздом, крімОСОБА_2 користуються і інші жителі села, однак
вимог щодо усунення перешкод в користуванні заїздом не пред'являли.

Крім
того, згідно пояснень позивача в суді першої інстанції заїзд до 2005 року був
відгороджений дерев'яними латами, а зараз металічними воротами.

Посилання
позивача на те, що відповідач залишив в липні 2007 року трактор на проїзді, а
тому він не мав змоги користуватися заїздом майже місяць не підтверджені
належними доказами, і крім того, як ствердили обидві сторони, на даний час
такої перешкоди як перекриття проїзду трактором не існує.

За
наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що праваОСОБА_2 як
користувача заїздом не порушено, а тому не вбачає підстав для задоволення його
вимог про усунення перешкод в користуванні заїздом, відповідно до вимог ст. 152
ЗК України, шляхом зняття металічних воріт ОСОБА_1

Оскільки
суд першої інстанції дав невірну оцінку зібраним доказам по справі, то рішення
суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в
позовіОСОБА_2

На
підставі ст. 152 ЗК України, керуючись ст. ст. 307, 309, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення
Надвірнянського районного суду від 03 вересня 2007 року скасувати, ухвалити
нове рішення. В позовіОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні
дорогою відмовити.

Рішення
набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців.