Справа № 22-6176/2007
рік                           Головуючий у
1 інстанції Дмитрієв П.О.
Категорія    29                                                  Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 вересня 2007
року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючої
Новгкової Г.В. судців Маширо О.П.,  Ігнатової Л.Є. при секретарі Стефановій І.М.  розглянувши у відкритому судовому
засіданні  в м. Донецьку цивільну
справу    по    апеляції
ОСОБА_1    на    рішення
Шахтарського міськрайонного суду від 4 липня 2007 року у справі за
позовом ОСОБА_2,  ОСОБА_3 до ОСОБА_1,  ОСОБА_4 про визначення часток у квартирі;
зустрічним позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_4     до     ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визначення порядку користування жилим приміщенням,

установив:

До
апеляційного суду звернулась відповідачка з апеляційною скаргою на рішення
суду,  яким були задоволені вимоги
позивачів,  а у задоволенні зустрічного
позову було відмовлено.

Суд
першої інстанції виходив з того,  що
переобладнання і перепланування житлового приміщення провадиться з метою
підвищення їх благоустрою та перетворення комунальних квартир в окремі квартири
на сім"ю. Проте позивачки за зустрічним позовом просили зробити навпаки:
перетворити спірну квартиру на комунальну,
що на думку суду не передбачено законом.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1  просить
скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову та
ухвалити нове,  яким задовольнити
зустрічний позов,  оскільки вважає,  що після переобладнання квартири буде
можливість виділити на її сім"ю окрему кімнату у користування. Згідно з
висновком будівельної експертизи таке переобладнання можливе,  тому просила зобов"язати сторони у
справі за спільні кошти зробити це переобладнання.

Заслухавши
пояснення сторін,  дослідивши матеріали
справи,  апеляційний суд вважає,  що апеляційну скаргу слід задовольнити
частково,  оскаржуване рішення частково
скасувати та ухвалити нове,  яким
відмовити відповідачам у їхньому зустрічному позові,  з таких підстав.

Як
вбачається з матеріалів справи,  сторони
3 серпня 1995 року за договором міни придбали у власність трикімнатну квартиру
АДРЕСА_1. Квартира має жилу площу 37, 3 кв.м,
загальну - 56, 86 кв.м,
складається із

однієї
ізольованої кімнати площею 9, 9 кв.м та двох суміжних площею 11, 3 кв.м та 16,
1 кв.м.

Суд
визнав за кожною із сторін право власності на 1/4 частину вказаної квартири.

Згідно з
вимогами ч.1  ст. 303 ЦПК України суд
апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду
першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог,  заявлених у суді першої інстанції.

Рішення
суду в частині визначення часток сторін у власності оскаржене не було,  тому в цій частині не перевірялось,  хоча,
задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3,  суд першої інстанції ніяк не обгрунтував свій
висновок,  не послався на відповідні
правові норми тощо.

Що
стосується визначення порядку користування жилими кімнатами у спірній
квартирі,  то апеляційний суд
вважає,  що зустрічні позовні вимоги
задоволенню не підлягають,  з таких
підстав.

Вирішуючи
питання про визначення порядку користування жилою площею між кількома
власниками,  слід виходити з того,  чи можна виділити жилу площу,  що припадає на кожного власника,  в ізольоване жиле приміщення,  яке складалось би з однієї чи кількох кімнат.

На час
розгляду справи в суді квартира мала одну ізольовану жилу кімнату площею 9, 9
кв.м та дві суміжні площею 11, 3 кв.м та 16, 1 кв.м.  Відповідачка ОСОБА_1  наполягала на виділенні їй з неповнолітньою
донькою ОСОБА_4 у користування тільки жилу кімнату площею 16, 1 кв.м,  але за умови переобладнання квартири та утворення
з цієї прохідної кімнати - ізольованої площею 13, 2 кв.м.  Вона надала до суду висновок
будівельно-технічної експертизи та робочий проект про можливість та порядок
такого переобладнання (а.с. 67-82),  а
також рішення виконкому Шахтарської міської ради від 21 грудня 2005 року № 532
про дозвіл на переобладнання (а.с. 24).

Оскільки
спірна квартира є спільною власністю сторін,
кожний із співвласників зобов"язаний погоджувати свою поведінку
щодо права володіння,  користування та
розпорядження спільною власністю з іншими співвласниками. Проте позивачі
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 категорично заперечують проти будь-якого переобладнання
спірної квартири.

За таких
обставин визначити порядок користування квартирою та виділити сторонам у
користування певні жилі кімнати неможливо,
бо квартира не має достатньої кількості ізольованих жилих кімнат,  а проти переобладнання квартири заперечують
інші співвласники,  тому у задоволенні
зустрічних позовних вимог слід відмовити. Сторони мають відшукати інший спосіб
вирішення того спору,  що виник між ними
щодо права спільної власності на квартиру.

В
обґрунтування своїх висновків про відмову у зустрічному позові,  суд першої інстанції безпідставно посилався
на  ст. 100 ЖК України,  оскільки вказана правова норма стосується
порядку переобладнання та перепланування жилих приміщень у будинках державного
та громадського житлового фонду,  тоді як
спірна квартира є власністю сторін,  і
порядок проведення переобладнання та перепланування таких квартир
врегульований  ст. 152 ЖК України.

Апеляційний
суд не може погодитись з правовим висновком суду першої інстанції про те,  що визначення порядку користування жилою
площею між власниками квартири неможливе через те,  що за таких умов квартира перетвориться на
комунальну,  що суперечить  ст. 100 ЖК України,  оскільки такий висновок суду та посилання
на  ст. 100 ЖК України,  як вказано вище,  не відповідає вимогам матеріального права.

Таким
чином,  оскільки суд першої інстанції
неправильно застосував норми матеріального права,  рішення суду в частині розглянутого
зустрічного позову слід скасувати та в цій частині ухвалити нове,  яким відмовити ОСОБА_1  та ОСОБА_4 у задоволенні їхніх позовних вимог
з наведених вище підстав.

Керуючись  ст.
ст.  309,  313, 316 ЦПК України,  апеляційний суд

вирішив:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Шахтарського міськрайонного суду від 4 липня 2007 року в частині відмови
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у задоволенні зустрічного позову скасувати.

Відмовити
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у задоволенні позову про визначення порядку користування
жилим приміщення.

В іншій частині
рішення суду залишити без змін.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання ним законної сили.