Справа № 2-10607
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3  липня 2007 року Придніпровський районний суд
м. Черкаси в складі:

головуючого -
Клочко О.В.,

при секретарі - Рольскій Л.М., Скобленко І.А., Дробот
І.Л. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про визнання
недійсним договору дарування, про припинення права на частку в спільному майні,
про виділення частки в спільному майні, про визнання права власності -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2
звернулися до суду з позовом від 20.09.2006 року до ОСОБА_3, ОСОБА_4, предметом
якого є:

·
вимога ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про
визнання договору дарування 1/3 частини кв. АДРЕСА_1, який посвідчений
держнотконторою 22.08.2005 року № 2-1839 та який укладений між останніми -
недійсним та про застосування наслідків недійсності зазначеного правочину

·
вимога ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права
власності ОСОБА_3 на 1/3 частини кв. АДРЕСА_1

·
вимога ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділення 1/3 частини кв.
АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_2 - за матеріальну компенсацію

·
вимога про зарахування взаємних зустрічних матеріальних
вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 шляхом визнання права власності на 1/3 кв. АДРЕСА_2,
яка належить ОСОБА_2 - за ОСОБА_3 та про визнання права власності на 1/3
частини кв. АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3 - за ОСОБА_2

Позовні вимоги в частині визнання недійсним договору
дарування 1/3 частини кв. АДРЕСА_1 та застосування наслідків недійсності
правочину обґрунтовуються тим, що він укладений між відповідачами ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_4 без погодження на то інших співвласників квартири - позивачів
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 При цьому підставою для такої вимоги вказується норма ч. 1
ст. 358 Цивільного кодексу України, яка регулює взаємовідносини щодо реалізації
права спільнот часткової власності. Позовна вимога про припинення права
власності відповідача ОСОБА_3 на 1/3 частини кв. АДРЕСА_1 обґрунтовується тим,
що зазначена частка є незначною, що вона не може бути виділена в натурі, що спільне
володіння і користування квартирою, в якій знаходиться спірна частка, с
неможливим, що зазначене припинення не завдасть шкоди відповідачу ОСОБА_3
Позовна вимога про виділення 1/3 частини кв. АДРЕСА_2 за матеріальну
компенсацію обґрунтовується тим, що позивач ОСОБА_2, як співвласник квартири,
має право на виділення своєї частки в натурі, що таке виділення неможливо
здійснити в натурі, тому що квартира, в якій знаходиться вказана частка є
неподільною річчю, що зазначене виділення можливо зробити за матеріальну
компенсацію, а саме за 1/3 частини кв. АДРЕСА_1. Решта позовних вимог про
визнання права ііізсностї яа 1/3 частини кв. АДРЕСА_1 за позивачем ОСОБА_2 та
про визнання права власності на 1/3 частини кв. АДРЕСА_2 за відповідачем
ОСОБА_3 обґрунтовується необхідністю

зарахувати зустрічні матеріальні вимоги між позивачем ОСОБА_2 та
відповідачем ОСОБА_3

Заявою від 18.06.2007 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2
частково змінили підставу позову від 20.09.2006 року. А саме , була змінена
підстава позовної вимоги про визнання недійсним договору дарування 1/3 частини
кв. АДРЕСА_1, якою стала норма ч. 2 ст. 369 Цивільного кодексу України, що
регулює взаємовідносини щодо реалізації права спільної сумісної власності. В
обґрунтування зміни підстави зазначеної позовної вимоги позивачі вказують те,
що кв. АДРЕСА_1 належала ш та відповідачу ОСОБА_3 на праві спільної сумісної
власності, що вбачається зі свідоцтва № 1852 про право власності на житло від
22.04.1993 року.

В судовому
засіданні представник позивачів ОСОБА_6 позовні вимоги підтримав.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позов не визнали з тих
підстав, що ОСОБА_3 мав право на укладення договору дарування 1/3 частини кв.
АДРЕСА_1 без погодження на то з боку позивачів, так як таке погодження
необхідно виключно в випадках укладення договорів купівлі-продажу. Виходячи з
безпідставності позовної вимоги про визнання недійсним договору дарування 1/3
частини кв. АДРЕСА_1 відповідачі просили відмовити і врешті позовних вимог,
посилаючись на те, що вони мають похідний характер від попередньої позовної
вимоги.

Представник відповідачів ОСОБА_7 підтримав позицію
відповідачів та просив відмовити позивачам з задоволенні заявленого ними позову
в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_5 проти задоволення позовних вимог не заперечував
та просив розглянути справу без його особистої участі.

Згідно з висновками експертизи, яка проводилася експертом
Карасьовим С.Б. було визначено, що вартість 1/3 частини кв. АДРЕСА_2 становить
53800,00 грн. та що вартість 1/3 частини кв. АДРЕСА_1 становить 53200,00 грн..

Суд, заслухавши пояснення сторін , їх представників,
дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов позивачів підлягає до
задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва № 1852 про право власності на
житло від 22.04.1993 року квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
належить трьом особам: відповідачу ОСОБА_3, позивачу ОСОБА_2, позивачу ОСОБА_1,
на праві спільної сумісної власності. Випадки виникнення спільної сумісної
власності чітко визначені чинним законодавством . Так, спільним сумісним майном
вважається :

·
майно, нажите подружжям за час шлюбу

·
майно , придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї чи
майно , що є у власності осіб, які ведуть селянське фермерське господарство
, якщо письмовою угодою відповідно між членами сім'ї чи членами селянського \
фермерського господарства не передбачено інше, або майно, придбане внаслідок
спільної праці громадян , що об'єднались для спільної діяльності , коли
укладеною між ними письмовою угодою визначено , що воно є спільною власністю \
ст. ст. 17,18 Закону України «Про

власність «.

-  квартира будинок , кімнати в
квартирах та одноквартирних будинках , передані при

приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою членів сім'ї
наймача у їх

спільну сумісну власність ст. 8 Закону України «Про приватизацію
державного житлового

фонду «.

В інших
випадках спільна власність громадян є ЧАСТКОВОЮ п.5 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 « Про судову практику у справах
за позовами про захист прав приватної власності « із змінами , внесеними
постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 1998 року №15 .

Згідно з договором дарування, що посвідчений
держнотконторою 22.08.2005 року № 2-1839, відповідач ОСОБА_3 подарував
відповідачу ОСОБА_4 1/3 частини кв. АДРЕСА_1. При цьому , як було встановлено в
судовому

засіданні
, ОСОБА_3 не отримував від інших співвласників вказаної квартири, якими є
позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, згоди , в тому числі нотаріально посвідченої на
вчинення договору дарування на користь ОСОБА_4 . Таким чином , суд приходить до
висновку, що договір дарування, який посвідчений держнотконторою 22.08.2005
року № 2-1839, є недійсним, тому що вчинений всупереч норми ч. 2 статті 369 Цивільного
кодексу України, яка встановлює, що розпорядження майном, що є у спільній
частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, при цьому згода
на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає
нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена
письмово та нотаріально посвідчена, А згідно з ч. 1 ст. 719 Цивільного кодексу
України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню.

При цьому суд вважає, що в силу норм ст.ст. 215, 216 Цивільного кодексу
України сторони за договором дарування повинні повернути одна одній все, що
вони отримали на виконання такого правочину, а саме: відповідачу ОСОБА_3,
повертається у власність 1/3 частини кв. АДРЕСА_1, а ОСОБА_1, враховуючи те, що
договір дарування був безоплатним, нічого не повертається.

Як встановлено в судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3
були подружжям. Шлюб між ними був розірваний 22.08.2001 року. Після розірвання
шлюбу вони стали мешкати окремо , позивач ОСОБА_2 з сином позивачем ОСОБА_1 в
кв. АДРЕСА_1, а відповідач ОСОБА_3 в кв. АДРЕСА_2. Згодом відповідач ОСОБА_3
зареєстрував шлюб з відповідачкою ОСОБА_4 В той же час 1/3 частини кв. АДРЕСА_1
належить відповідачу ОСОБА_3, а 1/3 частини кв. АДРЕСА_2 належить позивачу
ОСОБА_2. Тобто, проживаючи окремими сім'ями позивач ОСОБА_2 та відповідач
ОСОБА_3 мають по 1/3 частині в квартирах один одного.

Таким чином , враховуючи, в тому числі і наведені обставини, суд вважає, що
частка відповідача ОСОБА_3 в кв. АДРЕСА_1, яка становить 1/3, є незначною, що
така частка не може бути виділена в натурі, що квартира, в якій знаходиться
така частка, не може бути поділена в натурі, а тому є неподільною, що спільне
користування квартирою, в якій знаходиться така частка, є неможливим, що
припинення права власності відповідача ОСОБА_3 на 1/3 частку не завдасть
істотної шкоди йому та членам його сім'ї. За таких підстав , суд вважає, що
згідно з ч. 1 ст. 365 Цивільного кодексу України право відповідача ОСОБА_3 на
1/3 частини кв. АДРЕСА_1 може бути припинене. При цьому на його користь
підлягає до сплати 53200,00 грн., що є вартістю 1/3 частини кв. АДРЕСА_1 згідно
з висновком експерта Карасьова С.Б.

Крім того , з огляду на наведені обставини, на підставі ст. 364 Цивільного
кодексу України, враховуючи, що кв. АДРЕСА_2 є неподільною, та беручи до уваги
висновок експерта Карасьова СБ.,
суд вважає, що 1/3 частини кв. АДРЕСА_2, яка належить позивачу ОСОБА_2, може
бути виділена за матеріальну компенсацію.

Виходячи з зазначеного раніше , суд вважає за доцільне
зарахувати зустрічні матеріальні вимоги позивача ОСОБА_2, які витікають з факту
виділення 1/3 частини кв. АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_2, за матеріальну
компенсацію, та ОСОБА_3, які витікають з факту припинення його права власності
на 1/3 частини кв. АДРЕСА_1, шляхом визнання права власності на 1/3 частини кв.
АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_2, за ОСОБА_3, та шляхом визнання права власності
на 1/3 частини кв. АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3, за ОСОБА_2 При цьому з
відповідача ОСОБА_3 підлягає до стягнення 600,00 грн., що є різницею між
вартістю 1/3 часток в квартирах АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 згідно з висновком
експерта Карасьова С.Б.

53800,00 грн. - 53200,00 грн. = 600,00 грн.,

де 53800,00 грн. - вартість 1/3 частини кв. АДРЕСА_2;
53200,00 грн. - вартість 1/3 частини кв. АДРЕСА_1.

Таким чином , суд припиняючи право власності відповідача
ОСОБА_3 на 1/3 частини кв. АДРЕСА_1 виходив також із того, що внаслідок такого
припинення та внаслідок зарахування зустрічних матеріальних вимог сторін по
даній справі, відповідач ОСОБА_3 отримає у власність 1/3 частини кв. АДРЕСА_1,
в якій (квартирі) він безпосередньо мешкає та в якій він вже має право
власності на її частину, тобто , а ні його особисті інтереси, а ні інтереси його
сім'ї в такому випадку не ущемляються . Також, роблячи такий висновок , суд
бере до уваги, що відповідач ОСОБА_3 свого часу за договором дарування взагалі
безоплатно відчужив належну йому 1/3 частини кв. АДРЕСА_1. В зв'язку із
задоволенням позовних вимог позивачів , судові витрати підлягають до стягнення
з відповідачів на користь позивачів солідарно відповідно до ст..88 ЦПК України
, а саме - 1000 грн. по оплаті експертизи , 135грн. - державне мито , 30грн. -
витрати на інформаційно -,  технічне
забезпечення розгляду справи .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10,11,27-31, 213-215, 88 ЦПК
України, а також керуючись ст.ст. 183,203,215,216, 364, 365,369, 719 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

1.
Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити повністю.

2.
Визнати недійсним договір дарування 1/3 частини кв.
АДРЕСА_1, який посвідчений держнотконторою 22.08.2005 року № 2-1839 та який
укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

3.
Припинити право власності ОСОБА_3 на 1/3 частини кв.
АДРЕСА_1.

4.
Виділити 1/3 частини кв. АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_2,
за матеріальну компенсацію.

5.
Зарахувати зустрічні матеріальні вимоги ОСОБА_2, які
витікають з факту виділення 1/3 частини кв. АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_2, за
матеріальну компенсацію, та ОСОБА_3, які витікають з факту припинення його
права власності на 1/3 частини кв. АДРЕСА_1 та:

·       визнати
право власності на 1/3 кв. АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_2 - за ОСОБА_3;

·       визнати
право власності на 1/3 частини кв. АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3 - за ОСОБА_2;

·       Стягнути
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 600,00 грн., що є різницею між вартістю 1/3 часток
в квартирах АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

6.   Стягнути
солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2

1135,50 грн. судових витрат, в т.ч.
135,50 грн. судового збору та 1000,00 грн. витрат за

проведення судової експертизи, та
30,00 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення

розгляду цивільної справи, а всього
1165,50 грн.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути
подано протягом 10 днів з дня

проголошення рішення суду. Апеляційну скаргу на рішення
суду може бути подано протягом

20 днів з дня подання заяви про апеляційне
оскарження/рішення суду через суд першої

інстанції.