Справа №2-2321/07
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ
УКРАЇНИ

30
березня 2007 року Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської
області в складі

головуючої                                                                    Крохмалюк
І.П.

секретаря                                                                       Зінківської
В.А.

розглянувши
матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа -
Новомосковська районна державна нотаріа­льна контора про визнання договору
купівлі-продажу нерухомості дійсним та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання договору
купівлі-продажу нерухомості дійсним та визнання права власності посилаючись на
те, що 25.11.1999 року ним було придбано у відповідача будинок АДРЕСА_1,
житловою площею 53.8 м2. Договір купівлі-продажу було зареєстровано на
Українській товарній біржі 25.11.1999 року, реєстраційний номер НОМЕР_1. Згідно
договору вартість об'єкту становить 20000 грн. В Ново московській районній дер­жавній
нотаріальній конторі йому було відмовлено в реєстрації будинку на підставі
того, що договір купівлі-продажу було зареєстровано на товарній біржі, а не
нотаріально посві­дчено, тому такий договір вважається недійсним. Він вважає,
що на час укладання догово­ру, він діяв на підставі діючого на той момент
законодавства, тому договір просить визна­ти дійсним та визнати за ним право
власності на будинок.

В судовому засідання позивач підтримав свої позовні вимоги та пояснив, що з
часу укладання договору та реєстрації його на товарній біржі пройшло більше ніж
7 років. Він з того часу мешкає в зазначеному будинку із своєю родиною. На
теперішній час він має намір продати будинок, однак для цього повинний привести
документи у відповідність з діючим на теперішній час законодавством. Відповідач
по справі після укладання догово­ру мав намір виїхати за кордон до своєї
родини. Оскільки він вважав, що договір укладе­ний вірно та правильно з
юридичної точки зору, він не питав у відповідача куди саме той буде виїздити,
адресу не знає, але вважає, що за час, що сплив з часу укладання договору,
відповідач мав би змогу пред'явити свої претензії на нерухомість у разі, якщо
вони б вини­кли. Підтвердити його та його сім'ї мешкання в зазначеному будинку
можуть підтвердити сусіди.

Відповідач в судове засіданні не з'явився, оскільки визначити його місце
меш­кання неможливо.

Від Новомосковської районної державної нотаріальної контори надійшов лист
про розгляд справи у відсутності їх представника.

В судовому засіданні було допитано свідка - ОСОБА_3, яка суду пояснила, що
мешкає в сусідньому будинку з позивачем. За зазначеною адресою мешкає з 80-х
років. Добре знала сім'ю колишнього власника спірної будівлі. Знає, що в 1999
році ОСОБА_2 продав свій будинок ОСОБА_1 Як вони укладали договір, вона не
знає. Але їй

2

відомо,
що колишній власник ОСОБА_2 їй казав, що продав будинок та з сім'єю виїхав.
Стосунки між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були нормальні, споров та суперечок між ними не
було. З кінця 1999 року ОСОБА_1 із своєю сім'єю мешкає в цьому будинку. За цей
час ніхто з колишніх власників не приїздив, претензій не висловлював.

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що позов повинний бути задоволений з наступних підстав.

При реєстрації договору купівлі-продажу спірного будинку діяв Закон України
«Про товарну біржу», у ст.. 15 якого зазначалося, що угоди, зареєстровані на
біржі, не під­лягають нотаріальному посвідченню. На підставі п. 62 Інструкції
про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого
Наказом Міністерства юстиції Укра­їни від 03.03.2004 року № 20/5, право
власності на житловий будинок, квартиру, дачу, са­довий будинок, гараж, інші
будівлі і споруди, що відчужуються, може бути підтверджено, зокрема, одним з
таких документів, або їх дублікатів: нотаріально посвідченим договором
купівлі-продажу, пожертви, довічного утримання, ренти, дарування, міни, або
договором купівлі-продажу, зареєстрованим на біржі. Як вбачається з діючого
законодавства, договір було зареєстровано на товарній біржі, що підтверджує сам
договір від 25.11.1999 року (а.с. 3), технічний паспорт на житловий будинок по
АДРЕСА_1, в якому зазначені влас­ники - ОСОБА_2, а потім - ОСОБА_1 (а.с. 4-13);
реєстраційним посвідченням Но­вомовсковського бюро технічної інвентаризації на
будинок АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_1 (а.с. 14).

На підставі викладеного та керуючись ст.. 220 ЦК України,
ст. 3, 15, 39, 118, 119 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов.

Визнати договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за
АДРЕСА_1, укладеного 25 листопада 1999 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та
зареєстрованій на Українській товарній біржі 25.11.1999 року, реєстраційний
номер НОМЕР_1 - дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинок, роз­ташований за АДРЕСА_1,
житловою площею 53.8 м .

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області
через Новомосковський міськрайонний суд шляхом подачі в десятиденний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього
протягом двадцяти днів апеляційної скарги.