Справа №2- 243/2007 року.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2007
року Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого - судді Свитки С. Л. при секретарі Мудрик Н.В.,

з участю
представника позивачки ОСОБА_1,
ОСОБА_2,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Корсунь-Шевченківський справу за
позовом ОСОБА_3,  яка діє у власних
інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_5,  ОСОБА_6 про відшкодування збитків і моральної
шкоди,  суд

ВСТАНОВИВ:

Позивачка,  діючи у власних інтересах та в інтересах
свого неповнолітнього сина ОСОБА_4,
пред*явила у суд позов до ОСОБА_5 і просить стягнути з відповідача:

в користь
ОСОБА_4 1157, 24 грв у відшкодування збитків та 50 000 грв у відшкодування
моральної шкоди;

в її користь та
в користь неповнолітнього ОСОБА_4 1157, 24 грв у відшкодування витрат на
лікування в період з 19.11.2005 року по 22.11.2006 року. Зазначені вимоги,  які позивачкою та її представниками ОСОБА_1,
ОСОБА_2,  в судовому засіданні підтримані
в частині відшкодування витрат на лікування та відшкодування моральної шкоди на
суму 50 000 грв,  обґрунтовуються
посиланнями на те,  що її син
-неповнолітній ОСОБА_4 18.11.2005 року в м. Корсуні-Шевченківському Черкаської
області,  працюючи по найму відповідача
на демонтажу приміщення колишньої ферми колишнього СТОВ "Зоря",  внаслідок обвалу стіни,  яка розбиралася,  отримав тілесні ушкодження у вигляді
ускладненого перелому правого стегна,  що
потягло за собою тривале лікування та спричинило заподіяння моральної
шкоди,  яка виразилася у перенесеному
фізичному болі,  тривалому
лікуванні,  настанні інвалідності,  порушенні нормальних життєвих зв*язків.

Ухвалою суду від
20.04.2007 року у справу в якості співвідповідача залучено дочку відповідача
ОСОБА_5 - ОСОБА_6  з мотивів того,  що остання є власником будівлі,  де неповнолітній ОСОБА_4 отримав тілесні
ушкодження.

Відповідач
ОСОБА_5 у суді позов не визнав та пояснив,
що він проводив роботи по демонтажу будівлі колишньої ферми без дозволу
будь-кого із власників останньої,
оскільки такі йому не були відомі. ОСОБА_4 на роботу він не наймав,  гроші за виконання робіт по демонтажу будівлі
не пропонував,  але після обвалу стіни та
отримання тілесних ушкоджень потерпілим він передав позивачці 250 грв на
лікування сина.

Відповідач
ОСОБА_6  у суді позов не визнала і
пояснила,  що вона є власником колишньої
ферми,  яка розташована на відстані
близько 200 метрів від будівлі ферми,
яка демонтувалася,  і будь-кому
будь-яких вказівок щодо демонтажу зазначеної у позові ферми вона не давала.

Заслухавши
пояснення сторін та їхніх представників,
дослідивши інші докази,  суд
вважає,  що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

В суді
достовірно встановлено,  що 18.11.2005
року в с. Гарбузин,  що входить в адміністративні
межі м. Корсуня-Шевченківського,  на
території тваринницького комплексу колишнього СТОВ "Зоря",  яке на даний час ліквідоване у відповідності
до вимог Закону України " Про відновлення платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" відповідач ОСОБА_5 самовільно,  без отримання дозволу на виконання
будівельних робіт,  передбаченого наказом
Державного комітету будівництва,  архітектури
та житлової політики України № 273 від 05.12.2000 року " Про затвердження
Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт"
організував роботи по демонтажу неналежної йому будівлі колишньої ферми,  які відповідно до п.97 Переліку робіт з
підвищеною небезпекою,  затвердженого
наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці № 15 від
26.01.2005 року є роботами з підвищеною небезпекою,  оплатно залучивши до виконання даних робіт
неповнолітнього ОСОБА_7,  не

2

забезпечивши
при цьому будь-яких заходів безпеки щодо обмеження доступу в зону виконання
зазначених робіт,  внаслідок чого стався
обвал стіни,  яка демонтувалася,  що спричинило неповнолітньому ОСОБА_4,  який знаходився поруч з приміщенням вказаної
ферми,  заподіяння тілесних ушкоджень у
вигляді ускладненого перелому правого стегна.

Після
даної події неповнолітній ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні в
Корсунь-Шевченківській ЦРЛ Черкаської області в період з 19.11.2005 року по
06.12.2005 року,  в Інституті
травматології та ортопедії АМН
України з 20.03.2006 року по 24.05.2006 року та повторно в
Корсунь-Шевченківській ЦРЛ Черкаської області в період з 14.11.2006 року по
22.11.2006 року. За призначенням лікуючого лікаря позивачкою по справі на
лікування неповнолітнього ОСОБА_4 в Корсунь-Шевченківській ЦРЛ в період з
19.11.2005 року по 06.12.2005 року було витрачено кошти в сумі 512, 53 грв. та
понесені транспортні витрати в сумі 118, 50 грв.

Відповідачем
ОСОБА_5 в позасудовому порядку було надано позивачці 250 грв. на лікування
сина.

Згідно
медичного висновку Корсунь-Шевченківській ЦРЛ № 20 від 25.05.2006 року
неповнолітнього ОСОБА_4 визнано дитиною-інвалідом віком до 18 років.

Заподіяння
шкоди здоров*ю та спричинення каліцтва заподіяло ОСОБА_4 моральну шкоду,  яка виразилася перенесеному фізичному
болі,  необхідності тривалого лікування,  настанні інвалідності,  порушенні нормальних життєвих зв*язків,  оскільки останній через отримане ушкодження
був позбавлений можливості вільно спілкуватися із своїми рідними і друзями.

За таких
обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позову,  оскільки в суді достовірно встановлено,  що відповідач ОСОБА_5 неправомірно заволодів
об*єктом,  використання якого за
вказівкою останнього,  заподіяло шкоду
здоров*ю потерпілого ОСОБА_4

Згідно
вимог ч.3  ст.  1187 ЦК
України особа,  яка неправомірно
заволоділа транспортним засобом,
механізмом,  іншим об'єктом,  завдала шкоди діяльністю щодо його
використання,  зберігання або утримання,  зобов'язана відшкодувати її на загальних
підставах.

Згідно
вимог ч.1  ст. 1166 ЦК України майнова
шкода,  завдана неправомірними діями
майну фізичної особи,  відшкодовується в
повному обсязі особою,  яка її завдала.

За таких
обставин,  враховуючи відсутність в діях
неповнолітнього ОСОБА_4 ознак грубої необережності,  яка б сприяла виникненню або збільшенню
шкоди,  суд приходить до висновку про
задоволення позову в частині відшкодування витрат позивачки на лікування та
транспортування до лікувальних установ свого неповнолітнього сина в межах
доведених нею у суді витрат з урахуванням коштів,  які були надані на вказані цілі відповідачем
ОСОБА_5,  тобто 512, 53 грв./лікування/
+118, 50 грв /транспортні витрати/ - 250 грв /добровільно сплачені
відповідачем/ = 381, 03 грв.

Згідно
вимог п.1 ч.2  ст.  1167 ЦК України моральна шкода
відшкодовується незалежно від вини фізичної особи,  яка її завдала,  якщо шкоди завдано каліцтвом,  іншим ушкодженням здоров'я або смертю
фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

Згідно
вимог  ст. 23 ЦК України особа має право
на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав,
яка полягає у фізичному болю та стражданнях,  яких фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

За таких
обставин суд приходить до висновку про законність вимог позивачки щодо
відшкодування її неповнолітньому сину моральної шкоди,  оскільки заподіяння такої шкоди знаходиться в
причинному зв'язку між діями відповідача ОСОБА_5 та настанням ушкодження
здоров'я неповнолітнього ОСОБА_4

Разом з
тим,  суд вважає,  що останнім та позивачкою у справі не
доведено заявлений розмір заподіяної моральної шкоди,  а тому суд у відповідності з вимогами
ч.3  ст. 23 ЦК України,  враховуючи вимоги розумності і
справедливості,  визначає розмір
грошового відшкодування моральної шкоди в 10 000 грв,  приймаючи до уваги характер
правопорушення,  глибину фізичних та
душевних страждань потерпшого,
погіршення його здібностей,
позбавлення можливості їх реалізації,
ступеня вини особи,  яка завдала
моральної шкоди,  майнового стану
відповідача.

З тих же
підстав суд відмовляє у задоволенні позову до ОСОБА_6 ,  оскільки в суді достовірно встановлено,  що остання не є власником будівлі,  що розбиралася і не організовувала роботи по
її демонтажу,  відсутній причинний
зв*язок із заподіянням шкоди здоров*ю ОСОБА_4,
тобто відсутні законні підстави для задоволення позовних вимог.

Суд критично
оцінює покази свідка ОСОБА_4 в частині того,
що він виконував завдання відповідача щодо демонтажу стіни,  яка згодом обвалилася на нього,  оскільки останнім,  а також його матір*ю - позивачкою у справі не
надано доказів,  які б підтвердили дану
обставину,  а

3

відповідач,  в свою чергу,
заперечує наймання сина позивачки для виконання зазначених вище робіт.

Суд критично
оцінює покази відповідача щодо того,  що
він пропонував неповнолітньому ОСОБА_4 покинути зону демонтажу стіни як спробу
уникнути цивільної відповідальності,
оскільки дані пояснення заперечені останнім,  а інших доказів,  що підтвердили б дану обставину,  суду не надано.

Задовольняючи
позов,  враховуючи,  що позивачка при подачі позову до суду була
звільнена на підставі положень Декрету Кабінету Міністрів України від сплати
судового збору,  суд стягує з відповідача
судові витрати по справі пропорційно до задоволених вимог,  тобто 16, 97 грв в дохід держави з розрахунку
((381, 24 грв*100% : 1157, 24 грв) * 100% : 51 грв) та 1, 50 в користь ТУ ДСА в
Черкаській області в рахунок оплати витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

Керуючись  ст.
ст.  23,  1167 ч.2, 1187 ч.3 ЦК України,   ст.
ст.  10, 11,  57,
58,  59,  60,
212,  213, 214, 215,  79,  88
ЦПК України,  суд

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_3,  яка діє у власних інтересах та
в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про відшкодування збитків і моральної шкоди -задовольнити
частково.

Стягнути з
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1,  уродж. і жит.
АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2,
жит. АДРЕСА_2 кошти в сумі 381,
03 грв. в рахунок відшкодування витрат на лікування та транспортування
потерпілого до лікувальної установи; в користь ОСОБА_4 жит. АДРЕСА_2 кошти в
сумі 10 000 грв в рахунок відшкодування моральної шкоди та в дохід держави 16,
97 грв в рахунок сплати судового збору і 1, 50 грв. в користь ТУ ДСА в
Черкаській області в рахунок сплати витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

В решті позовних
вимог відмовити.

Рішення    суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про його апеляційне оскарження або апеляційної скарги.

Заява
про апеляційне оскарження може бути подана протягом 10 днів після проголошення
даного рішення до Апеляційного суду Черкаської області через
Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області з наступним поданням
апеляційної скарги протягом 20 днів через той же суд.

Апеляційна
скарга може бути подана протягом 10 днів після проголошення даного рішення до
Апеляційного суду Черкаської області через Корсунь-Шевченківський районний суд
Черкаської області.