УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

01
жовтня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного
суду Львівської області в складі суддів :

Головуючого -
Каблака П.І.

Суддів - Мойсюка
М.І., Павлишина О.Ф.

При секретарі -
Титаренко К.В.

За участю представника
позивача Зозуля А.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті Львові справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 17
листопада 2006 року у справі за позовом державного підприємства
"Санаторно-курортний лікувальний центр "Шкло" до ОСОБА_1 про
виселення та зустрічним позовом ОСОБА_1 до державного підприємства
"Санаторно-курортний лікувальний центр "Шкло" за участю третьої
особи Яворівської КЕЧ району про визнання неправомірних дій та зобов'язання
укласти договір найму, видачу ордеру і стягнення моральної шкоди ,-

установила:

Оскаржуваним рішенням районного суду задоволено первісний позов державного
підприємства "Санаторно-курортний лікувальний центр "Шкло",
постановлено виселити ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1без надання іншого жилого
приміщення, у задоволенні зустрічного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції
скасувати, а справу направити на новий розгляд посилаючись на неповне
з'ясування дійсних обставин справи та невірне застосування норм матеріального
права -

(а.с.116-117).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників
апеляційного розгляду, перевіривши матеріали справи і доводи скарги, колегія
суддів, у межах їх доводів, дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги
виходячи з наступного.

Як видно з свідоцтва про державну реєстрацію, довідки №365 від 3.11.2005 p., наказу №650 від
1.12.2003 р., акту прийому-передачі
житлового будинку від 1.11.2003

№22-1040

p., свідоцтва про
право власності на нерухоме майно, технічної документації, квартира
АДРЕСА_1(далі спірна) належить державі в особі Державної судової адміністрації
України, перебуває на балансі і оперативному управлінні ДП
„Санаторно-лікувальний центр „Шкло"-(а.с.5-6, 10, 12,76, 102-103).

Задовольняючи первісний позов про виселення районний суд , на підставі
наявних у справі даних встановив і правильно виходив з того, що апелянт ОСОБА_1
правових підстав для користування спірним жилим приміщенням немає.

Встановлено і видно з листа Яворівського КБЧ району від
3.11.2005 p.,
довідки №336 від 3.11.2005 p.,
листів №15 від 13.02.2006 р. і №247 від 20.03.2006 p., витягу з
протоколів №3 і 4 житлової комісії від 22.11.1974 та 25.12.1974 p.p. , що спірна
квартира ОСОБА_1 у встановленому законом порядку не надавалась, остання
тимчасово нею користувалась в силу трудових відносин - (а.с.8-9, 19-21, 75, 83,
85-88).

У відповідності з статтями 52, 58 ЖК України жилі приміщення у будинках
відомчого житлового фонду надають громадянам за спільним рішенням адміністрації
і профспілкового комітету підприємства, установи і організації на підставі
якого видається ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле
приміщення.

ОСОБА_1 у зазначеному порядку спірна квартира не надавалась, а відтак
правових підстав для користування такою немає.

У зв"язку з цим не підлягають задоволенню доводи апелянта про те, що
право користування квартирою стверджується періодом проживання, документами про
оплату послуг, довідками про надання службового приміщення, оскільки у
розумінні закону зазначене не встановлює право на постійне користування жилим
приміщенням.

Дійсно відносно ОСОБА_1 приймалися рішення про надання жилого приміщення і
тимчасову прописку, вона проводила оплату комунальних послуг тощо, разом з тим
рішення про надання даної квартири і видачу ордера, як того вимагає закон, не
приймались, остання значиться постійно прописаною з 09.10.1990 р. і зберігає за
собою квартиру АДРЕСА_2- (а.с. 17, 80, 18, 51, 58).

Безпідставним є покликання і на те, що судом не з"ясовано правових
підстав задоволення позову і такі спростовуються матеріалами справи - (а.с.
106-107).

За таких обставин висновки районного суду відповідають дійсним обставинам
справи, суд вірно застосував норми матеріального і процесуального права, а тому
підстав для скасування його рішення немає.

Доводи апеляційної скарги не підлягають задоволенню, такі не ґрунтуються на
дійсних обставинах справи, законі і повністю спростовуються висновками суду.

У відповідності з ч.2 статті 308 ЦПК України не може бути скасоване
правильне і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

А тому керуючись ст.ст.307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України,
колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення
Яворівського районного суду Львівської області від 17 листопада 2006 року
залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду вступає в законну силу негайно та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двох місяців з дня вступу ухвали в законну силу.