Справа №
22-6806                                            Головуючий
у 1 інстанції: Олещенко Л.Б.
34                                                                          Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

25
жовтня 2007 року                                           Апеляційний
суд Донецької області у складі:

головуючого :
Кондратьєвої О.М.,

суддів:  Шевченко В.Ю., Могутової Н.Г.

при секретарі:
Таранець В.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Ленінського районного суду м. Донецька від 6 липня 2007 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, ОСОБА_3, КП БТІ м. Донецька про визнання частково недійсним договору
купівлі-продажу будинку, недійсною його реєстрацію і визнання права власності
на будинок та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з будинку і її вселення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1.
звернулася до апеляційного суду із апеляційною скаргою на рішення Ленінського
районного суду м. Донецька від 6 липня 2007року, яким задоволено позов ОСОБА_2. до ОСОБА_1., ОСОБА_3 КП БТІ
м. Донецька: суд визнав частково недійсним договір купівлі-продажу жилого
будинку АДРЕСА_1, укладений 10.09.2004р. між ОСОБА_3 і ОСОБА_1., який
засвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_4 за реєстровим № 9102, в частині
зазначення покупця, визнав це право за ОСОБА_2. Також суд визнав недійсною
проведену КП БТІ м. Донецька реєстрацію права власності за ОСОБА_1. на будинок
АДРЕСА_1, здійснену 1.10.04р. в книзі 101-дк-90 під № 46384, визнавши право
власності на вказаний будинок за ОСОБА_2. В позові ОСОБА_1. про її і ОСОБА_5
вселення у вказаний будинок та виселення з цього будинку ОСОБА_2. - відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1. просить рішення суду скасувати, посилаючись на
порушення норм матеріального права і процесуального права.

В
судовому засіданні ОСОБА_1. і її представник доводи апеляційної скарги
підтримали і просили рішення суду першої інстанції скасувати.

Позивач ОСОБА_2. і його
представник проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили рішення суду
залишити без змін.

Судом
першої інстанції при розгляді цієї справи встановлено, що ОСОБА_2. і ОСОБА_1.
перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 серпня 2004 року до 26 грудня 2005
року. До реєстрації браку позивач ОСОБА_2.
мав намір продати належну йому квартиру АДРЕСА_2 для того, щоб в
майбутньому придбати жилий будинок. 24 липня 2004 року він уклав договір
завдатку з майбутнім покупцем його квартири, а 10 серпня 2004 року уклав
договір купівлі-продажу, в рахунок продажу квартири ОСОБА_2 отримав суму
еквівалентну 17200 доларів США. Частину грошей, що необхідна була для придбання
будинку, - 11500 доларів США - ОСОБА_2.
поклав на свій рахунок у банк „Національний кредит". За допомогою
оголошення в газеті ОСОБА_2. знайшов будинок, який бажав купити, в зв"язку
з чим в серпні 2004 року з продавцем будинку - відповідачем ОСОБА_3 1 серпня
2004 року ще до продажу квартири було в письмовій формі укладено договір
завдатку у розмірі - 6000 грн.   Цей
договір укладено було між ОСОБА_3 та відповідачкою

ОСОБА_1. В подальшому після продажу
квартири ОСОБА_2. 10 вересня 2004 року було укладено договір
купівлі-продажу жилого будинку АДРЕСА_1, де покупцем було зазначено ОСОБА_1.

Оскільки
з 3 квітня 2005 року ОСОБА_2. і
ОСОБА_1. припинили сумісне проживання, у спірному будинку залишився проживати ОСОБА_2., а ОСОБА_1.
перейшла жити до своїх батьків. 13 серпня 2005 року ОСОБА_2. і ОСОБА_1. уклали
договір про розподіл сумісного майна, згідно якого ОСОБА_1. повинна була
отримати від ОСОБА_2. сплачену суму завдатку в розмірі 6000 грн., яку зайняли
їм батьки ОСОБА_1., та кошти, витрачені на ремонт будинку в розмірі 1 тисячі
доларів США, після виконання таких зобов'язань ОСОБА_1. добровільно повинна
була переоформити спірній будинок на ОСОБА_2., визнавши за ним право власності
на спірний будинок.

В
з"язку з тим, що ОСОБА_1. не виконала умови вказаного договору, 14 квітня
2006 року ОСОБА_2. звернувся з позовом до суду до ОСОБА_1, ОСОБА_3, КП БТ1 м.
Донецька про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу будинку,
недійсною його реєстрацію і визнання права власності на будинок. Під час
слухання справи ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про виселення з будинку і її вселення в будинок тих
підстав, що вважає себе власником будинку, оскільки наполягає на тому, що
будинок був куплений на кошти її батьків.

Рішенням
Ленінського районного суду м. Донецька від 6 липня 2007 року позов ОСОБА_2. задоволено,
ОСОБА_1. відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Згідно
ст. 57 ч. 1 п.3 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю
дружини, чоловіка є майно, набуте ним, нею за час шлюбу, але за кошти, які
належали їй, йому особисто.

Суд
першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2., обгрунтовано зробив висновок, що будинок АДРЕСА_1 дійсно
придбай під час знаходження ОСОБА_1. і ОСОБА_2. в зареєстрованому шлюбі, але
ОСОБА_2. надав суду переконливі докази, що вказане майно було придбане на його
особисті кошти, які він отримав від продажу належної йому квартири. Оскільки
після реєстрації шлюбу між ОСОБА_2. і ОСОБА_1. до купівлі будинку сплинув лише
місяць, за такий короткий час подружжя не заробило сумісні кошти, необхідні на
придбання будинку, а тільки ОСОБА_2.
мав на особистому рахунку в банку необхідну суму для купівлі будинку,
висновок суду про необхідність задоволення позову ОСОБА_2. відповідає
вимогам закону, а також не суперечить укладеному між ОСОБА_1. і ОСОБА_2
договору, де ОСОБА_1. фактично визнавала за ОСОБА_2. право власності на будинок
і брала на себе зобов"язання про переоформлення на нього будинку за умови,
що ОСОБА_2. поверне
кошти, які надали йому її батьки для сплати завдатку за будинок, а також кошти,
витрачені на ремонт будинку.

В
судовому засіданні ОСОБА_1. підтвердила ці обставини і пояснила, що вона не
заперечує і зараз, щоб ОСОБА_2.
повернув вказані в договорі суми її батькам, оскільки це їх кошти були
витрачені на завдаток і ремонт будинку.

Таким
чином, судом першої інстанції було встановлено, що особистих коштів ОСОБА_1. на
придбання будинку не витратила, тому доводи її апеляційної скарги з цього
приводу не заслуговують на увагу.

Відповідно
до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим,
ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

За таких
обставин суд першої інстанції зробив правильний висновок, що позивачем ОСОБА_2.
доведені обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог.
Вирішивши питання про визнання ОСОБА_2.
власником спірного будинку, суд обгрунтовано відмовив ОСОБА_1. в
задоволенні її позовних вимог.

Наведені
в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку, що неправильне
застосування судом норм матеріального чи процесуального закону призвело або
могло призвести до неправильного вирішення спору.

Судом першої інстанції
повно та всебічно з"ясовані усі обставини по справі, зібрані докази, дана
належна правова оцінка і суд обгрунтовано задовольнив позов ОСОБА_2. і відмовив у задоволенні
позову ОСОБА_1.

Згідно
із статтею 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За таких
обставин рішення суду відповідає встановленим обставинам, нормам матеріального
права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.
ст. 307 ч. 1 п. 1, 308, 314, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Ленінського районного суду м. Донецька від 6 липня 20067 року залишити без
змін.

Ухвала
набирає чинності з моменту його проголошення, може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання законної сили.