Справа №22ц-917/2007                                   Головуючий у
1 інстанції Гаврилова
32                                                       Доповідач
УХВАЛА

Іменем України

25
жовтня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Донецької області у складі:

головуючого
Песоцької Л.І.

Козлова О.М.
,  Дяченка В.М.

при секретарі Фік К.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким,  що втратив право користування жилим
приміщенням,  та за зустрічним позовом ОСОБА_2
про усунення перешкод в користуванні квартирою і вселення за апеляційною
скаргою позивачки ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста
Маріуполя від 16 серпня 2007 року,

встановила:

Ухвалою
Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 14 червня 2006 року
заява ОСОБА_2 про зміну умов договору житлового найму залишена без розгляду.

Рішенням
того ж суду від 14 червня 2006 року,
скасованим ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 8 серпня 2006
року,  ОСОБА_2 був визнаний таким,  що втратив право користування спірною
квартирою,  в задоволенні його позовів
про вселення та усунення перешкод в користуванні житлом відмовлено.

Оскаржуваним
рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 16 серпня 2007
року у задоволені позову ОСОБА_1,
ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_2 таким,
що втратив право користування житлом,
відмовлено. Задоволені позови ОСОБА_2 і він вселений у спірну квартиру.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення і задоволення
її позову про визнання ОСОБА_2 таким,  що
втратив право користування спірним житлом,
посилається на необґрунтованість відмови у задоволенні її позову,  неврахування судом наданих нею доказів,  нез'ясування думки неповнолітнього сина по
суті спору.

Заслухавши
суддю доповідача,  пояснення позивачів
ОСОБА_1,  ОСОБА_3 і адвоката
ОСОБА_4,  які просили задовольнити
апеляційну скаргу,  відповідача (позивача
за зустрічним позовом) ОСОБА_2 і адвоката ОСОБА_5,  які просили рішення залишити без зміни,  перевіривши матеріали справи,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Відмовляючи
в позові про визнання ОСОБА_2 таким,  що
втратив право користування житлом,  суд
вказав на те,  що відповідач тимчасово не
проживав у спірній квартирі з поважних причин. Цей висновок підтверджується
матеріалами справи.

Так,  судом встановлено і це підтверджується
матеріалами справи,  що спірна
трикімнатна квартира АДРЕСА_1 була надана за ордером у  1968 році батьку відповідача ОСОБА_2

2

ОСОБА_6
на сім'ю з чотирьох чоловік (а.с. 26). 27 квітня 1990 року сторони
ОСОБА_2 і ОСОБА_1 уклали шлюб (а.с. 6) і позивачка ОСОБА_1 з сином від першого
шлюбу ОСОБА_3,  1984 року народження,  вселилися з дотриманням правил реєстрації у
зазначену квартиру,  наймачем якої був на
той час відповідач ОСОБА_2 (а.с. 4). У 1991 році у ОСОБА_1 і ОСОБА_2 народився
син ОСОБА_7,  який також проживає в
зазначеній квартирі. У грудні 2004 року,
в судовому засіданні позивачка уточнила,
що саме 28 грудня,  відповідач
ОСОБА_2 тимчасово залишив квартиру. 22 листопада 2005 року позивачка заявила у
суді даний позов про визнання його таким,
що втратив право користування спірним житлом на підставі  ст. 71 ЖК України.

Згідно з
ч.1  ст. 71 ЖК України при тимчасовій
відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення
протягом шести місяців.

З пояснень сторін,  показань свідків
ОСОБА_8 ,  ОСОБА_9 вбачається,  що на грудень 2004 року між подружжям
ІНФОРМАЦІЯ_1 склалися неприязні відносини,
які ускладнювали сумісне проживання,
у березні 2005 року позивачка змінила замок в квартирі. З рішення
Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 23 листопада 2006 року
про розірвання шлюбу сторін,
вбачається,  що ОСОБА_1 посилалась
на постійні сварки і конфлікти в сім'ї,
ініціаторами яких були вони з чоловіком і які привели до припинення
шлюбних відносин у 2004 році (а.с. 240)

Враховуючи,  що по червень 2005 року за відповідачем
зберігалося право користування квартирою; до звернення позивачки до суду у
листопаді 2005 року з даним позовом сторони були подружжям; відповідач
нетривалий час не проживав у спірній квартирі з поважних причин,  а саме у зв'язку з неприязними
відносинами,  які виникли між ним та
позивачкою,  іншого житла не має,  колегія суддів вважає,  що суд законно та обґрунтовано відмовив у
задоволенні позову про визнання ОСОБА_2 таким,
що втратив право користування спірним житлом.

Рішення
суду відповідає вимогам  ст.  ст.
10, 60, 213-215 ЦПК України і положенням
ст.  ст. 64, 71, 72 ЖК
України,  підстав для його скасування
немає..

Доводи
позивачки в апеляційній скарзі не спростовують висновки суду. її посилання на
те,  що суд не врахував,  що відповідач вибув на постійне місце
проживання не приймаються до уваги,
оскільки за межами заявленого нею позову.

Керуючись  ст.
ст. 303,  306, 307 ЦПК
України,  колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 16 серпня 2007 року
залишити без зміни.

Ухвала
набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двох місяців з дня набрання чинності безпосередньо до суду
касаційної інстанції.