Справа № 2-4466/07
ЗАОЧНЕ     РІШЕННЯ ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ
Малиновський районний суд м. Одеси в складі: головуючого судці Дрішлюка А.І.,
за участі секретаря: Іскрич В.В.,
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Одеської фабрики технічних тканин про визнання права власності на
житлове приміщення, -
До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася
ОСОБА_1, з позовною заявою про визнання права власності на житлові приміщення.
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 посилається на те, що вона набула
право власності на реконструйовану квартиру за адресою: АДРЕСА_1.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився,
про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. Суд
у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомлення про поважні причини такої
неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивачки
ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК
Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що
заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що позивач - ОСОБА_1 16.07.1987 р. була прийнята
на роботу на посаду швачки -
мотористки 2 розряду.
Позивачка була прийнята на облік осіб, що потребують поліпшення житлових умов
та знаходяться в черзі під номером №
19 січня 2002 року згідно з
рішенням сумісного засідання адміністрації та профкому ЗАО „Одеська фабрика
технічних тканин", протокол НОМЕР_1
„Про розподіл площі під будівництво квартир фабрики" по АДРЕСА_1" позивачці було
виділено приміщення площею 30 кв-м. по АДРЕСА_1 під будівництво житла,
реконструкцію, оформлення технічної документації, з закріпленням за позивачкою
реконструйованого жилого приміщення.

Позивачка здійснила реконструкцію внаслідок якої реконструйована квартира НОМЕР_2 за адресою:
АДРЕСА_1 стала включати -
жила кімната - 14, 6
кв.м., кухня 11,4 кв.м.,
санвузол - 3,2 кв.м.,
коридор - 4,5 кв.м.

Згідно з висновком Управління архітектури та
містобудування виконавчого комітету Одеської міської ради № 411/04 від 25.05.2004 прийомка
реконструйованої квартири в експлуатацію узгоджена (без зміни в цілому статусу
будівлі).

Реконструйовані приміщення не
порушують права інших осіб -
сусідів. Згідно з п.
1.4. "Положення про порядок реконструкції вбудованих,
вбудовано-прибудованих і прибудованих приміщень в м. Одесі", затв.
виконавчим комітетом Одеської міської ради 18.04.2000 р. №
192 термін "реконструкція", виходячи з мети і задач

цього Положення
розуміється як здійснення будівельних робіт зі зміною одного з наступних
параметрів приміщення: -
функціональне призначення приміщення; -
техніко-економічні показники: загальна площа, корисна площа, житлова площа,
будівельний об'єм; - зміна
конструктивної схеми приміщення, в тому числі улаштування дверних прорізів
замість вікон, улаштування прорізів у капітальних стінах, демонтаж перегородок;
- збільшення
навантажень на існуючі інженерні комунікації. Таким чином, суд вважає
встановленим факт здійснення реконструкції позивачкою належної їй квартири.
Оскільки проектна документації була відсутня на момент здійснення
реконструкції, то такі дії формально підпадають під дію ч.1 ст. 376 ЦК України
та можуть бути кваліфіковані як самочинне будівництво.

Згідно зі ст. 47
Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за
яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність
або взяти в оренду.

Суд враховує, що згідно з відповіддю МБТІ та РОН від 5037501.0601 від 03.08.2006 станом на 02.08.2006 р. за адресою:
АДРЕСА_1зареєстровано 10 квартир на праві власності на підставі свідоцтв про
право власності на житло, які видавалися органом приватизації ЗАО „Одеська
фабрика технічних тканин", тобто в сукупності з вищевказаним рішенням
сумісного засідання адміністрації та профкому ЗАО „Одеська фабрика технічних
тканин від 19 січня 2002 року це свідчить про те, що умовою набуття власності
позивачкою було здійснення реконструкції житла в приміщення, що відповідає
санітарно-технічним нормам та має самостійний статус.

Згідно зі ст. 328 ЦК
України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше
прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не
встановлена судом.

За загальним правилом встановленим ст..
331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена
(створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або
законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі
договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно
(житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва
(створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого
майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до
експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону
підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної
реєстрації.

ЦК України
встановлює можливість визнання права власності за певних умов, при цьому не
містить додаткових умов, які пов'язані безпосередньо з процедурою здійснення
будівельних робіт. Відповідно формальні порушення процедури не можуть впливати
та визначати можливість або неможливість визнання права власності, якщо це
прямо не передбачено законом.

Згідно зі ст. 41 Конституції
України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Згідно зі ст. 4
Закону України „Про власність" власник на свій розсуд володіє,
користується і розпоряджається належним йому майном. При цьому власник,
здійснюючи свої права, зобов'язаний не завдавати шкоди навколишньому
середовищу, не порушувати права та охоронювані законом інтереси громадян,
юридичних осіб і держави. Здійснивши реконструкцію позивачка права інших осіб
не порушила.

Згідно зі ст. 383 ЦК України власник
житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання,
проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його
для промислового виробництва. Крім того, суд враховує, що у позивача відсутні
окремі документи, що передбачені п. 2.6. розпорядження Одеської обласної
державної адміністрації „Про затвердження порядку прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів, які не є держаною власністю"   №   55/347
від   05.09.2000   р.,
тому   не   зважаючи
на   відповідність

реконструйованого
об'єкту технічним та санітарним нормам, прийом його в експлуатацію є
неможливим. Проте оскільки необхідною умовою прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів з урахуванням їх призначення є забезпечення на
них умов охорони праці, проживання згідно з вимогами техніки безпеки,
санітарії, пожежної і радіаційної безпеки та заходів щодо охорони навколишнього
середовища (п. 1.2. вказаного розпорядження) та з врахуванням ст. 376 ЦК
України суд вважає можливим визнати за позивачем право власності на
реконструйований будинок.

Згідно зі ст. 217
ЦК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання,
вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 41,47 Конституції України, ст. ст. 3, 16, 328,331,376 ЦК України,
ст. 4 Закону
України „Про власність", ст. ст. 10,11,
61,174,212-215,224-225 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Одеської фабрики технічних тканин про визнання права
власності на житлове приміщення задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на реконструйоване жиле приміщення
загальною жилою площею 33,7 кв.м., що включає жилу кімнату - 14, 6 кв.м., кухню
11,4 кв.м., санвузол - 3,2 кв.м., коридор - 4,5 кв.м. розташовану у будинку за
адресою: АДРЕСА_1.

Встановити порядок виконання рішення, визначивши, що це рішення є підставою
для реєстрації за ОСОБА_1 права приватної власності на квартиру загальною жилою
площею 33,7 кв.м.,
що включає жилу кімнату -
14, 6 кв.м., кухню 11,4 кв.м.,
санвузол - 3,2 кв.м.,
коридор - 4,5 кв.м. розташовану
у будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання його копії.