Справа 22-6078/2007 р.                                                           Головуючий
40                                                                              Доповідач
УХВАЛА

Іменем    України

16
серпня   2007 р.                                                                                    м.
Донецьк

Апеляційний суд
Донецької області у складі:

Головуючого:
судді Голубинського A.M. Суддів Прокопчук
Л.М. ,  Жданової B.C. При секретарі
Бондаренко Н.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Донецьку цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Слов'янського міськрайонного суду від ЗО травня 2007 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю „Союздрук" про
поновлення на роботі,  стягнення оплати
за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,
-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Слов'янського міськрайонного суду від 30 травня 2007 року в задоволенні позову
відмовлено.

В
апеляційній скарзі позивачка просить скасувати рішення,  задовольнити її позов. Вважає,  що рішення суду не відповідає нормам
матеріального та процесуального права. Суд необгрунтовано не прийняв як
належний доказ лікарняний лист,  який
підтверджує її тимчасову непрацездатність з 05.05.2006 p.,  тобто з дня звільнення її з роботи.

Представник
позивачки в судовому засіданні апеляційного суду підтримав доводи апеляційної
скарги,  просив її задовольнити.

Представник
відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечував,  просив залишити рішення суду без змін.

Заслухавши
доповідача,  пояснення представника
позивачки,  представника
відповідача,  дослідивши матеріали
справи,  апеляційний суд вважає,  що апеляційну скаргу слід відхилити,  а рішення суду залишити без змін з наступних
підстав.

Відповідно
до  ст.
308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін,  якщо визнає,  що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд
першої інстанції встановив,  що позивачка
працювала директором Слов'янської агенції „Союздрук". Наказом № ДО/К-28
від 05.05.2006 р. вона була звільнена з роботи за п.3  ст.  40
КЗпП України. В той же день їй було видано лист непрацездатності.

Відмовляючи
в задоволенні позову,  суд першої
інстанції виходив з того,  що лікарняний
лист позивачці видано з порушенням Інструкції про порядок видачі документів,  що підтверджують тимчасову непрацездатність
громадян,  оскільки в день його видачі
позивачка лікарем не оглядалась. Крім того,
суд встановив,  що 5.05.2006 р.
позивачка цілий день знаходилась на

робочому
місті,  ознайомилась з наказом про
звільнення,  отримала трудову книжку та
належні у зв'язку із звільненням платежі. Попередні догани позивачка не оскаржувала,  тому суд прийшов до висновку,  що їх оголошено на законних підставах.

Висновки суду
першої інстанції відповідають обставинам справи.

Відповідно
до п.7.10 Положення про Слов'янське агенство „Союздрук" керівник агентства
відповідає за виконання всіх задач і функцій,
покладених на агенство згідно Положення,
виконання затверджених планів (а.с. 284-292).

З наказу
№ ДО/К-28 від 05.05.2006 р. вбачається,
що наказом відповідача від 19.09.2005 року № 48 позивачці була оголошена
догана за неналежну організацію роботи агенства,  незабезпечення належного рівня заробітної
плати кіоскерів,  низький товарообмін.
Крім того,  наказом від 26.10.2005 р. №
57 їй оголошено догану за грубе порушення Положення про ведення касових
операцій при виплаті заробітної плати та оплату транспортних витрат (а.с.  5,
85-87,  263-264)

Позивачка
своєчасно була ознайомлена з наказами про накладання дисциплінарних
стягнень,  не оскаржувала їх,  В позовній заяві не посилалася на те,  що вона з ними не згодна. Більше того,  нею після накладання стягнення були
розроблені заходи щодо покращення роботи (а.с. 89).

Після
накладання зазначених стягнень при перевірці 07.04.2006 р. було встановлено
порушення у вигляді нестачі товарів в кіосках та наявності товару,  не належного до , , Союздруку"(а.с.
265),  що свідчить про неналежний
контроль позивачки як директора агентства за діяльністю його працівників.

Факти,  зазначені в акті від 07.04.2006 p.,
позивачкою не спростовані.

З
урахуванням зазначеного суд першої інстанції прийшов до правильного висновку
про те,  що позивачка обґрунтовано у
вересні та жовтні 2005 року була притягнута до дисциплінарної
відповідальності,  а звільнення позивачки
з роботи наказом від 05.05.2006 р. проведено у відповідності до вимог закону.

Доводи
апеляційної скарги про те,  що позивачка
звільнена з роботи з порушенням ч.3
ст.  40 КЗПП України,  не заслуговують на увагу.

Відповідно
до ч.3  ст.  40 КЗпП України не допускається звільнення
працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової
непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті).

Відповідно
до вимог п. 1.7 Інструкції про порядок видачі документів,  що підтверджують тимчасову непрацездатність
громадян,  затвердженої наказом МОЗ
України № 455 від 13.11.2001 p.,  видача та
продовження документів,  що підтверджують
тимчасову непрацездатність,  провадиться
тільки після особистого огляду хворого лікарем.

Висновки
суду першої інстанції про те,  що
позивачка 05.05.2006 р. лікарем не оглядалась,
підтверджені постановою прокуратури про відмову в порушенні кримінальної
справи (а.с.  183-184). 05.05.2006 р.
позивачка протягом робочого дня знаходилась на роботі. Лікарняний лист
позивачкою для оплати не пред'являвся (а.с.
293). За таких обставин суд першої інстанції обгрунтовано не врахував
лікарняний лист від 05.05.2006 р. як належний документ,  що підтверджує тимчасову непрацездатність
позивачки.

Рішення    суду
першої   інстанції   ухвалено
з   додержанням    норм
матеріального    і процесуального
право. Доводи апеляційної скарги не містять підстав для його скасування.

Керуючись  ст.
ст.  307,  308,
315 ЦПК України апеляційний суд,
-

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу відхилити.

Рішення
Слов'янського міськрайонного суду від 30 травня 2007 року залишити без змін.

Ухвала           набирає законної сили з моменту її
проголошення. Касаційна скарга на неї може

бути
подана протягом двох місяців до Верховного Суду України з дня її проголошення