Головуючий у І інстанції - Болотов Є.В.
Справа
№ 22ц - 117
Доповідач - Рищук П.К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

18 квітня 2007
року                                                                 м.
Хмельницький

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Хмельницької області

у складі:

Рищука
П.К.(головуючий)

Заїки В.М.,
Ніколаєвої В.М.

при секретарі:
Козіцькій А.

з участю :
сторін

розглянула у
відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Хмельницького міськрайонного суду від 30 листопада 2006 року цивільну справу №
22ц-117 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третіх осіб без самостійних вимог:
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про набуття права власності за давністю володіння та
за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, відділення
громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Хмельницького MB УМВС
України в

Хмельницькій
області про виселення з домоволодіння по АДРЕСА_1, зобов'язання не чинити
перешкод у користуванні домоволодінням та знаття з реєстрації в будинку по
АДРЕСА_1.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення, ознайомившись з доводами апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, колегія суддів

установила:

Звертаючись в
суд з позовом ОСОБА_1 зазначала, що з
1976 року вона проживає та користується частиною домоволодіння по
АДРЕСА_1, а саме: кімнатою, площею 12,4 кв.м, кухнею, площею 6,3 кв.м та
коридором площею 6,6 кв.м, тому вважає, що набула право власності на вказану
частину домоволодіння, за давністю володіння. Зазначає, що в червні 1976 р.
вона купила в ОСОБА_6 кімнату в спірному будинку площею 12,4 кв.м, хоча договір
купівлі-продажу належним чином оформлений не був.

Тому ОСОБА_1 просила
суд визнати за нею право
власності на вищезазначену частину будинковолодіння.

В зустрічному позові ОСОБА_2 просила суд виселити ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
з домоволодіння по АДРЕСА_1, зобов'язати їх не чинити перешкод у користуванні
спірним домоволодінням та зобов'язати відділення громадянства, імміграції та
реєстрації фізичних осіб Хмельницького MB УМВС
України в Хмельницькій області зняти їх з реєстрації.

Під час розгляду
справи ОСОБА_1 змінила свої позовні вимоги та просила суд визнати дійсним
договір купівлі-продажу однієї кімнати в будинку по АДРЕСА_1, укладений між
ОСОБА_7, та ОСОБА_6, визнати недійсним договір купівлі-продажу спірного будинку
від 15.10.2004 p.,
укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 в частині відчуження житлової кімнати,
кухні та коридору, визнати право власності на житлову кімнату, площею 12,4
кв.м, кухню, площею 6,3 кв.м та коридор, площею 6,6 кв.м в будинку по

АДРЕСА_1.

Рішенням
Хмельницького міськрайонного суду від 30 листопада 2006 року у задоволенні
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_8, третіх осіб без самостійних вимог ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5
про визнання дійсним договору купівлі-продажу однієї кімнати в будинку по
АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_7, та ОСОБА_6, визнання недійсним договору
купівлі-продажу будинку по АДРЕСА_1 від 15 жовтня 2004 p., укладеного між
ОСОБА_8 та ОСОБА_2, в частині відчуження житлової кімнати, кухні та коридору,
визнання права власності на житлову кімнату, площею 12,4 кв.м, кухню, площею
6,3 кв.м та коридор площею 6,6 кв.м в будинку по АДРЕСА_1 відмовлено.

В задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
відділення громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Хмельницького MB
УМВС України в Хмельницькій області, третьої особи без самостійних вимог
служби у справах неповнолітніх виконавчого комітету Хмельницької міської ради
про виселення з домоволодіння по АДРЕСА_1, зобов'язання не чинити перешкод у

користуванні
домоволодінням та зняття з реєстрації в будинку по АДРЕСА_1 відмовлено.

Скасовано
забезпечення позову та знято арешт з домоволодіння по АДРЕСА_1.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_2 з рішенням суду в частині відмови у задоволенні її позову не
згідна, просить його скасувати та постановити нове рішення, яким повністю
задоволити її позов. Зазначається, що судом не взяті до уваги вимоги ст.ст.316,
319, 321 ЦК України, ст.156 ЖК України, право власника будинку розпоряджатися
ним на свій розсуд та вимагати усунення перешкод у користуванні власністю, те,
що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 договірних стосунків щодо

користування
спірним житлом немає. Крім того, реєстрація в спірному будинку не дає
відповідачам право на користування будинком при наявності заперечень власника.

В засіданні
апеляційного суду ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала з викладених у ній
мотивів.

ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_4
та ОСОБА_5 апеляційну скаргу не визнали.

Суд вважає, що
апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних мотивів.

Судом
встановлено, що в червні 1976 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3, у встановленому законом
порядку вселились, прописались та почали постійно проживати у частині житлового
будинку по АДРЕСА_1, сплачуючи при цьому комунальні послуги. В подальшому в
даному будинку було прописано ОСОБА_4 та постійно проживає неповнолітній ОСОБА_5

15 жовтня 2004 р., на підставі
договору купівлі-продажу, єдиним власником спірного житлового будинку стала
ОСОБА_2

Вказані
обставини підтверджуються матеріалами справи.

Апеляційна
скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до
ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального
або процесуального права.

Постановляючи
рішення по справі суд виходив із того, що позовні вимоги ОСОБА_2 щодо виселення
відповідачів із спірного домоволодіння, зобов'язання не чинити перешкод у користуванні
ним та зняття їх із реєстрації задоволенню не підлягають, оскільки набуття
права власності на будинковолодіння не створює для його власника таких
правомочностей та підстав.

Такий висновок
суду є помилковим і не грунтується на доказах по справі.

Як вбачається із
матеріалів справи, відповідно до договору купівлі-продажу від 15 жовтня 2004
року ОСОБА_2 є єдиним власником житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1, а
ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4
лише зареєстровані, але в даний час у ньому не проживають, оскільки будинок
зруйнований і будь-які документів, які б посвідчували їх право власності на
нього у них відсутні. Встановлено, що ОСОБА_2, через нотаріуса, в письмовій
формі просила сім ю ОСОБА_9 звільнити займане ними приміщення у добровільному
порядку, в зв'язку із необхідністю проведення капітального

ремонту, але її
прохання виконано не було.

За таких
обставин, оскільки вимоги ОСОБА_2, як єдиного власника спірного жилого будинку,
ґрунтуються на вимогах закону, колегія суддів рахує необхідним їх задоволити.

Керуючись ст.ст.
307, 309, 218, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 задоволити.

Рішення в
частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 скасувати.

Позовні вимоги
ОСОБА_2 задоволити.

Виселити
ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4та ОСОБА_5 із домоволодіння, розташованого по
АДРЕСА_1та зобов'язати їх не чинити перешкод у користуванні ним.

Зобов'язати
відділення громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб Хмельницького MB
УМВСУ в Хмельницькій області зняти їх із реєстрації.

В іншій частині
рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання ним законної сили.