Справа № 2-1079/2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ                                                              УКРАЇНИ

21 березня 2007
року Солом'янський районний суд м.
Києва

в складі
головуючого судді                Калініченко
О.Б.

при
секретарі                                      Лісовській
М. А.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ВАТ "Укртелеком" про виплату винагороди,  премії та відшкодування моральної шкоди,  -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з позовом,  в якому
просив визнати за ним право на виплату винагороди за підсумками роботи ВАТ
"Укртелеком" за 2005
рік,  премії за виконання особливо
важливих завдань в 2005 році та
зобов'язати відповідача вирахувати їх розмір та провести їх виплату з
урахуванням індексації,  а також
відшкодувати за рахунок відповідача моральну шкоду в сумі 9000 грн.

В позові
посилається на те,  що працював у
відповідача протягом 1995-2005
років і звільнився за власним бажанням в листопаді 2005 року. При
звільненні він отримав повний розрахунок,
крім винагороди за підсумками роботи ВАТ "Укртелеком" за 2005 рік,  яка мала виплачуватися відповідно до
колективного договору в наступному -
2006 році. Але в 2006 році
йому було відмовлено відповідачем в виплаті винагороди з посиланням на
відсутність відповідно до колективного договору підстав для цього.

Крім
того,  наказом Держзв'язку від 11.05.2005 року № Юїт-м
відповідачу було рекомендовано преміювати позивача за виконання особливо
важливих завдань в галузі зв'язку. Однак відповідач рішення по цьому наказу не
прийняв,  що призвело до невиплати
позивачу премії під час його роботи у відповідача,  про що позивач довідався майже через рік
після отримання відповідачем наказу.

Позивач
письмово звертався до відповідача з питання отримання винагороди за 2005 рік,  але відповідач,  на його думку,  обґрунтованої відповіді на його неодноразові
звернення не надав.

В судовому
засіданні позивач підтримав позовні вимоги.

Представник
відповідача заперечувала проти позовних вимог про виплату винагороди за
підсумками роботи за 2005
рік,  їх індексацію та відшкодування
моральної шкоди,  посилаючись на незаконність
вимог позивача і їх необґрунтованість.

Пояснила,  що позивач працював на підприємстві Відкрите
акціонерне товариство ВАТ "Укртелеком" до листопада 2005 року і був
звільнений за власним бажанням,  що є
підставою,  за якою відповідно до першого
розділу Положення про умови виплати винагороди за загальними підсумками роботи
за рік працівникам не нараховується винагорода за фактично відпрацьований час.

Згідно з
наказом Державного департаменту з питань зв'язку та інформатизації Міністерства
транспорту та зв'язку України від 11.05.2005
року № Юїт-м,  який для відповідача носить рекомендаційний
характер і не обов'язковим для виконання,
преміювання працівників ВАТ "Укртелеком" не проводилось.

Відповідач
двічі листами надавав позивачу обґрунтовану відмову з порушеного ним питання.
На трете його звернення з тих же питань йому була надана відповідь про
припинення на підставі  ст.  8
Закону України "Про звернення громадян" розгляду цього
звернення,  оскільки воно стосується
порушених в попередніх зверненнях питань,
які були вирішені по суті,  про що
йому надавались відповіді.

Заслухавши
пояснення сторін,  вивчивши та дослідивши
матеріали справи,  суд дійшов висновку
про відмову в задоволенні позову,
виходячи з наступного.

Пунктом 8 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999
року № 13 "Про
практику застосування судами законодавства про оплату праці"
роз'яснено,  що при вирішенні спорів про
виплату премій,  винагороди за підсумками
роботи за рік чи вислугу років,  надбавок
і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів,  якими визначено умови та розмір цих виплат.

Статтею 7 Закону України
"Про оплату праці" встановлено,
що законодавство про оплату праці ґрунтується на Конституції України і
складається з Кодексу законів про працю

України,  цього Закону,
Закону України "Про колективні договори і угоди",  Господарського кодексу України та інших актів
законодавства України.

Відповідно
до  ст.
2 Закону
України "Про оплату праці" основна заробітна плата - це винагорода за
виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу,  виробітку,
обслуговування,  посадові
обов'язки). Додаткова заробітна плата -
це винагорода за працю понад установлені норми,  за трудові успіхи та винахідливість і за
особливі умови праці. Вона включає доплати,
надбавки,  гарантійні і
компенсаційні виплати,  передбачені
чинним законодавством; премії,  пов'язані
з виконанням виробничих завдань і функцій. До інших заохочувальних та
компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи
за рік,  премії за спеціальними системами
і положеннями,  компенсаційні та інші
грошові і матеріальні виплати,  які не
передбачені актами чинного законодавства,
або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно з
ч. 1  ст.  5 цього Закону
організація оплати праці здійснюється на підставі: законодавчих та інших
нормативних актів; генеральної угоди на державному рівні; галузевих,  регіональних угод; колективних договорів;
трудових договорів.

Відповідно
до ч. 1  ст.  21 Закону "Про
оплату праці" працівник має право на оплату своєї праці відповідно до
актів законодавства і колективного договору.

Частиною
1 статі 15 Закону
передбачено,  що форми і системи оплати
праці,  норми праці,  розцінки,
тарифні сітки,  схеми посадових
окладів,  умови запровадження та розміри
надбавок,  доплат,  премій,
винагород та інших заохочувальних,
компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у
колективному договорі.

Річні
винагороди,  премії та інші матеріальні
заохочення,  виплата яких працівникам
відповідно до законодавства не є обов'язковою,
можуть здійснюватися тільки при виконанні за певний період підприємством
умов показників діяльності,  передбачених
Статутом та відповідними внутрішніми документами.

Отже,  рішення про виплату винагороди за підсумками
роботи за рік,  вислугу років приймається
безпосередньо в товаристві шляхом внесення відповідної умови до колективного
договору та затвердження Положення про умови цих виплат як додатка до
колективного договору.

Судом
встановлено,  що позивач згідно наказу по
підприємству № 167-к
від 12.04.1995 року був
прийнятий на роботу до ВАТ "Укртелеком". Наказом ВАТ
"Укртелеком" від 08.11.2005
року № 243-к та на
підставі  ст.  38
КЗпП України позивач був звільнений за його власним бажанням.

Відповідно
до першого розділу Положення про умови виплати винагороди за загальними
підсумками роботи за рік (додаток №
8 до Колективного договору ВАТ "Укртелеком" на 2001 - 2006 роки) винагорода
за загальними підсумками роботи за рік виплачується працівникам,  які перебували в трудових відносинах з
товариством повний календарний рік та знаходяться на момент виплати в
обліковому складі.

Пунктом 1.3 цього Положення
встановлено,  що при виході працівника на
пенсію за віком чи інвалідністю; відпусткою для догляду за дитиною або хворим
членом сім'ї; вступом до навчального закладу; ліквідації,  реорганізації Товариства та скороченні
чисельності штату; зміни місця роботи за переводом у Держкомзв'язку України та
підприємства,  засновником,  учасником в яких є Товариство; звільнених у
зв'язку з переведенням чоловіка-військового службовця на нове місце
служби,  а також у разі смерті працівника
або з інших поважних причин виплата винагороди проводиться за фактично
відпрацьований час.

Звільнення
за власним бажанням відповідно до п. 1.3
вищевказаного положення не є підставою,
за якою працівникам нараховується винагорода за фактично відпрацьований
час.

Оскільки
позивач був звільнений з ВАТ "Укртелеком" за власним бажанням 08.11.2005 року,  на момент виплати винагороди за загальними
підсумками за 2005 рік в
обліковому складі Апарату управління ВАТ "Укртелеком" він не
перебував,  тому підстав для виплати йому
такої винагороди немає.

Згідно з
наказом Державного департаменту з питань зв'язку та інформатизації Міністерства
транспорту та зв'язку України від 11.05.2005
року № Юїт-м,  Голові Правління ВАТ "Укртелеком"
рекомендовано оголосити подяку та преміювати за рахунок коштів підприємства
кожного працівника відповідно,  але
преміювання працівників в Товаристві згідно цього наказу не проводилось.

Розпорядженням
Кабінету Міністрів України від 28.10.2004
року № 777-р
"Деякі питання управління державними корпоративними правами ВАТ
"Укртелеком",  ВАТ
"Укртелеком" виключено   з   переліку
підприємств,    установ  та
організацій,    що   передаються
до   сфери

управління
Мінтрансзв'язку,  затвердженого
розпорядженням Кабінету Міністрів України від 28.09.2004 року №
684.

Відповідно
до Положення про Державний департамент з питань зв'язку та інформатизації,  затвердженого постановою Кабінету Міністрів
України від 22.09.2004 року № 1264 Державний
департамент з питань зв'язку та інформатизації є урядовим органом державного
управління,  який діє у складі
Мінтрансзв'язку та підпорядковується йому.

Держзв'язку
узагальнює практику застосування актів законодавства з питань,  що належать до компетенції Департаменту;
відповідно до покладених на нього завдань розробляє прогнози розвитку
телекомунікаційних мереж та послуг; за участю Національної комісії з питань
регулювання зв'язку (НКРЗ),  міністерств
та інших центральних органів виконавчої влади проекти Концепції розвитку
телекомунікацій України та інших концепцій у сферах інформатизації; проекти
законодавчих та інших нормативно-правових актів з питань,  що належать до його компетенції; встановлює
вимоги до якості телекомунікаційних послуг; проводить відповідно до
законодавства технічну політику у сферах телекомунікацій,  а також стосовно стандартизації та
підтвердження відповідності технічних засобів телекомунікацій,  в тому числі,
розробляє відповідно до законодавства технічні регламенти,  норми,
стандарти,  інші нормативні
документи у сферах телекомунікацій,
організовує роботи,  пов'язані із
стандартизацією та сертифікацією засобів телекомунікацій та інше.

Таким
чином,  враховуючи розпорядження KM
України від 28.10.2004
року №777-р,  ВАТ "Укртелеком" не належить до
сфери управління Державного департаменту з питань зв'язку та інформатизації і
нормативні акти цього департаменту,  які
не стосуються діяльності галузі зв'язку та інформатизації,  можуть застосовуватися в Товаристві,  але не є обов'язковими для виконання. Тому
згідно наданої відповідачем довідки преміювання працівників ВАТ
"Укртелеком" відповідно до наказу Держзв'язку від 11.05.2005 року № Юїт-м не
проводилось.

З
викладеного випливає,  що дії відповідача
відповідали чинному законодавству,  а за
таких обставин на нього не може бути покладена і відповідальність за моральну
шкоду.

Керуючись
Законом України "Про оплату праці",
Положення про умови виплати винагороди за загальними підсумками роботи за
рік,   ст.  ст.  10, 11,  60,
88, 169,  209,  213,
214,  215 ЦПК
України,  суд,  -

ВИРІШИВ:

В позові
ОСОБА_1 до ВАТ "Укртелеком" про виплату винагороди,  премії та відшкодування моральної шкоди
відмовити.

Рішення
може бути оскаржене до Апеляційного суду м.
Києва через районний суд на протязі 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження,  яка подається в десятиденний термін з дня
проголошення рішення.

Суддя: