Справа № 22ц-5558/07                                               Головуючий у 1
інстанції Демидова В.К.
36                                                                 Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2007р.                                                                                                м.
Донецьк

Апеляційний суд
Донецької області в складі:

головуючого                                                           Кондратьєвої
О.М.

суддів                                                            Соломахи
Л.І.,  Шевченко В.Ю.

при
секретарі                                                            Білявській
І.Є.

за участю:

відповідача                                                                ОСОБА_1

представника
відповідача                                           ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку апеляційну скаргу відповідача
ОСОБА_1 на рішення Харцизького міського суду Донецької області від 29 травня
2007р. по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на
утримання повнолітньої дитини,  яка
продовжує навчання,  -

ВСТАНОВИВ:

В квітні
2007р. позивач ОСОБА_3  звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на її утримання.

Зазначала,  що вона є студенткою Донбаської національної
академії і в зв'язку із навчанням потребує матеріальної допомоги. Відповідач є
її батьком,  проживає окремо,  працює,
має дохід від заняття підприємницькою діяльністю в розмірі 14000грн.
щомісяця,  але матеріальної допомоги їй
не надає.

Просила
стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 3000грн. щомісяця до
закінчення навчання,  тобто до 30 червня
2009р.

Рішенням
Харцизького міського суду Донецької області від 29 травня 2007р. з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1,
стягнуті аліменти на її утримання у зв'язку з навчанням в розмірі
800грн. щомісяця,  починаючи

3   11 квітня 2007р. до 30 червня
2009р. З ОСОБА_1 на користь держави стягнуто

держмито в сумі 51грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду

справи у сумі 30грн.

В
апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове по суті позовних вимог.

В
обґрунтування доводів апеляційної скарги він посилається на те,  що при визначенні розміру аліментів суд не
врахував,  що його прибуток від
підприємницької діяльності складає щомісяця лише 1100грн. 33коп. Крім
того,  суд не врахував,  що він

має постійний
дохід,  який складається із страхових
виплат у сумі 560грн. щомісяця та пенсії у сумі 250грн.,  в зв'язку з чим в порушення вимоги  ст. 184 СК України стягнув з нього аліменти в
твердій грошовій сумі,  в той час як
повинен був стягнути в частці від доходу.

В   апеляційній
інстанції   відповідач   ОСОБА_1
та   його   представник ОСОБА_2 доводи апеляційної
скарги підтримали.

Позивач
ОСОБА_3  та її представник - адвокат
ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилися,
надали заяви про розгляд справи у їх відсутність та просили апеляційну
скаргу відповідача залишити без задоволення,  а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення відповідача
ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2,  дослідивши матеріали цивільної справи,  апеляційний суд вважає,  що апеляційна скарга підлягає
задоволенню,  а рішення суду зміні з
наступних підстав:

При
розгляді справи суд першої інстанції встановив,
що відповідач ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_3  навчається на контрактній основі на денному
відділенні Донбаської національної академії будівництва і архітектури на 3
курсі,  строк навчання з 01 вересня
2004р. до 30 червня 2009р. Згідно двостороннього договору про навчання №767 від
16 серпня 2004р. оплата за навчання становить за весь період - 10480грн.,  в тому числі щорічна - 2620грн.,  яка згідно договору вноситься щомісяця
відповідачем.

Позивач мешкає з
матір'ю і знаходиться на її утриманні.

Задовольняючи
позовні вимоги,  суд першої інстанції
виходив з того,  що в зв'язку з
продовженням навчання донька відповідача ОСОБА_3  потребує матеріальної допомоги,  а відповідач займається підприємницькою
діяльністю і може надавати їй матеріальну допомогу.

Розглядаючи
справу по суті,  суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з того,  що
правовідносини,  які виникли між
сторонами,  регулюються  ст. 199 Сімейного кодексу України.

Відповідно
до  ст. 199 Сімейного кодексу України
якщо повнолітні дочка,  син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги,  батьки зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за умови,
що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на
утримання припиняється у разі припинення навчання.

З
матеріалів справи встановлено,  що донька
відповідача ОСОБА_1 -ОСОБА_3  18 лютого
2005р. досягла повноліття. З 01 вересня 2004р. вона навчається у Донбаській
національній академії будівництва і архітектури на підставі двостороннього
договору про навчання (а.с. 12,  а.с.
15).

З
матеріалів справи встановлено,  що
позивач стипендію не отримує,  будь-яких
доходів не має,  в зв'язку з чим суд
дійшов вірного висновку про те,  що в
зв'язку з продовженням навчання вона потребує матеріальної допомоги.

З
матеріалів справи встановлено,  що
відповідач займається підприємницькою діяльністю. Крім того,  він отримує щомісячні страхові виплати у
зв'язку із ушкодженням здоров'я та пенсію за інвалідністю 3 групи (а.с.
16,  а.с. 41,  а.с. 89). Тобто суд першої інстанції дійшов
вірного висновку,  що відповідач може
надавати матеріальну допомогу своїй доньці в зв'язку з продовженням навчання.

Відповідно
до  ст. 200 Сімейного кодексу України суд
визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку,
сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу)
платника аліментів з урахуванням обставин,
зазначених у статті 182 цього Кодексу,
а саме: стану здоров'я та матеріального становища дитини; стану

здоров'я та
матеріального становища платника аліментів; наявності у платника аліментів
інших дітей,  непрацездатних
чоловіка,  дружини,  батьків,
дочки,  сина; інших обставин,  що мають істотне значення.

Визначаючи
розмір матеріальної допомоги в сумі 800грн. щомісяця,  суд першої інстанції виходив з того,  що відповідач є приватним підприємцем і від
заняття цією діяльністю має постійний дохід,
отримує пенсію та страхові виплати на відшкодування шкоди здоров'ю,  що він є інвалідом 3 групи. Суд також
врахував,  що мати позивача також може
надавати їй матеріальну допомогу,
оскільки має заробітну плату і отримує постійний дохід від
підприємницької діяльності.

Апеляційний
суд вважає,  що визначений судом першої
інстанції розмір аліментів дійсно не відповідає обставинам справи,  на що і посилається відповідач в апеляційній
скарзі.

Згідно
довідки відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України у м. Харцизьку від 11 травня
2007р. №01-1476/03 розмір щомісячних страхових виплат,  які отримує відповідач,  з 01 березня 2007р. складає 569грн. 59коп.
(а.с. 41).

Згідно
довідки управління Пенсійного Фонду України в м. Харцизьку Донецької області
від 17 липня 2007р. №172655 відповідач щомісячно отримує пенсію у сумі 284грн.
69коп. (а.с. 89).

Згідно
довідки Державної податкової інспекції у м. Харцизьку Донецької області від 10
квітня 2007р. №1700 обсяг виручки від реалізації товарів приватного підприємця
ОСОБА_1,  який працює на єдиному податку,  за час з 01 січня 2007р. по 31 березня 2007р.
склав 41050грн. (а.с. 16).

Згідно
довідки від 25 квітня 2007р.,  наданої
бухгалтером СПД ОСОБА_1 (а.с. 23),
чистий дохід за 1 квартал 2007р. приватного підприємця ОСОБА_1 склав
3301грн.

Відповідно
до  ст. 60 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини,  на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими особами,  які беруть
участь у справі.

Заперечуючи
дійсність довідки від 25 квітня 2007р. про чистий дохід відповідача,  позивач будь-яких доказів цього не надала.

Враховуючи
конкретні обставини справи,  а саме,  матеріальне становище відповідача,  який щомісячно отримує пенсію у сумі 284грн.
69коп.,  щомісячні страхові виплати у
сумі 569грн. 59коп.,  займається
підприємницькою діяльністю і має квартальний чистий дохід 3301грн.,  враховуючи стан здоров'я відповідача,  який є інвалідом 3 групи і потребує витрат
для підтримання стану свого здоров'я,
враховуючи стан здоров'я позивача,
яка на диспансерному обліку в лікарняних установах не перебуває,  має можливість отримувати допомогу з боку
матері,  яка також є приватним
підприємцем,  апеляційний суд
вважає,  що з відповідача на користь
позивача аліменти підлягають стягненню в розмірі 600грн. щомісяця. При цьому
апеляційний суд також враховує,  що
позивач є повнолітньою здоровою особою і повинна докладати зусиль для свого
утримання самостійно.

Доводи
відповідача про те,  що при визначені
розміру аліментів суд першої інстанції порушив норми  ст. 184 СК України,  на увагу не заслуговують.

Відповідно
до частини 1  ст. 184 СК України якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід,  частину доходу
одержує в натурі,  а також за наявності
інших обставин,  що мають істотне
значення,  суд за заявою платника або
одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

При
вирішенні спору судом першої інстанції зазначена норма права застосована не
була. Суд визначив розмір аліментів в твердій грошовій формі відповідно до  ст. 200 СК України.

Відповідно
до  ст. 201 СК України до відносин між
батьками і дочкою,  сином щодо надання їм
утримання застосовуються норми статей 187,
189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу.

Застосування
до відносин між батьками і дочкою,  сином
щодо надання їм утримання норм статі 184 СК України не передбачено.

Крім
пенсії та страхових виплат,  розмір яких
є відносно постійним,  відповідач ще має
дохід від підприємницької діяльності,
який є мінливим і офіційному обліку не підлягає,  а тому суд правильно визначив розмір
аліментів,  які підлягають стягненню на
користь позивача,  в твердій грошовій
формі,  що передбачено  ст. 200 СК України.

Відповідно
до  ст. 191 та  ст. 199 СК України аліменти присуджуються
судом від дня пред'явлення позову до закінчення навчання,  але не більш ніж до досягнення двадцяти трьох
років.

Стягуючи
аліменти на строк до  30 червня
2009р.,  суд першої інстанції виходив з
довідки від 28 березня 2007р.,  яка була
надана позивачем (а.с. 15).

Проте
суд не звернув уваги,  що в році
закінчення навчання в довідці є виправлення,
на що посилається відповідач в апеляційній скарзі.

На
пропозицію апеляційного суду позивачем надана довідка про строк її навчання без
виправлень. Згідно наданої позивачем довідки,
виданої Донбаською національною академією будівництва і архітектури 05
квітня 2007р.,  строк навчання позивача
складає з 01 вересня 2004р. по 30 червня 2008р.,  а за освітньо-кваліфікаційним рівнем
„спеціаліст" - з 30 червня 2008р. по 30 червня 2009р. Згідно довідки
ОСОБА_5 навчається за контрактом.

В
матеріалах справи є двосторонній договір про навчання №767 від 16 серпня
2004р.,  згідно якого Донбаська державна
академія будівництва і архітектури взяла на себе зобов'язання за рахунок коштів
замовника,  яким є ОСОБА_5,  здійснити навчання відповідно до вимог
освітньо-кваліфікаційного рівня „бакалавр". Згідно цього договору строк
навчання студента в академії складає з 01 вересня 2004р. по 31 липня 2008р.
(а.с.  12).

Будь-якого
іншого договору про навчання,  в тому
числі за освітньо-кваліфікаційним рівнем „бакалавр",  позивач суду не надала,  а тому апеляційний суд вважає,  що аліменти на її користь можуть бути
стягнуті лише на час навчання,  який
значений в договорі про навчання від 16 серпня 2004р.,  тобто до 31 липня 2008р.

Якщо
позивач після закінчення навчання за договором від 16 серпня 2004р. продовжить
навчання,  вона може знову звернутися до
суду з відповідним позовом.

Враховуючи
викладене,  висновки суду щодо визначення
розміру та строку стягнення аліментів не відповідають обставинам справи,  тому рішення суду в цій частині відповідно
до  ст. 309 ЦПК України підлягає зміні.

Рішенням
суду з відповідача на користь держави стягнуті витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи у сумі 30грн.

Проте
згідно постанови Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005р. №1258 „Про
затвердження Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення
розгляду цивільних справ та їх розмірів" із справ позовного
провадження,  що випливають із сімейних
правовідносин,  сплачуються витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 7грн. 50коп.

Враховуючи
викладене,  рішення суду в частини
визначення розміру витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи
постановлено з порушенням норм процесуального права,  тому в цій частині відповідно до п.4 частини
1  ст. 309 ЦПК України підлягає зміні.

Керуючись  ст. 307,
ст. 309,   ст. 314,   ст. 316 ЦПК України,  Апеляційний суд Донецької області,  -

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Харцизького міського суду Донецької області від 29 травня 2007р. в частині
визначення розміру та строку стягнення аліментів,  визначення розміру витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи змінити.

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1,  аліменти на її
утримання у зв'язку з навчанням в розмірі 600 (шістсот) гривень щомісяця,  починаючи з 11 квітня 2007р. до        31 липня 2008р.

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь держави витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в сумі 7 (сім) гривень 50коп.

В решті частини
рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення.

Рішення
може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.