Головуючий у першій інстанції - Романішин В.Л.
Справа № 22ц- 641
Доповідач - Ніколова Б.Ю.
Категорія № 44
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 квітня 2007
року                                                                                          м.
Хмельницький

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Хмельницької області

в складі:
головуючої - судді Ніколової Б.Ю.,

суддів :
Ніколаєвої В.М., Самчука П.П.

при секретарі
Доробалюк Л.В.

з участю :

представника
позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_3

відповідачки
ОСОБА_2

розглянула у
відкритому судовому засіданні цивільну справу № 22ц-641 за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 8 лютого 2007 року за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною
ділянкою.

Заслухавши
доповідача, пояснення представника позивачки, відповідачки, перевіривши
матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

встановила:

В лютому 2006
року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в
користуванні земельними ділянками АДРЕСА_1. В обґрунтування своїх вимог
вказувала, що відповідачка внаслідок зведення надбудови над дорогою типу
„арка" до будинку по АДРЕСА_2 обмежила в'їзд автомобілів висотою понад 2
м. Оскільки вона, позивачка, є власником земельних ділянок, проїзд до яких
можливий лише через вказану арку, автомобілі комунальних, рятувальних служб,
будівельно-ремонтних організацій та інших спецслужб, які мають висоту понад 2
м. не можуть проїхати до них. Вважає, що такими діями відповідачка чинить
перешкоди в користуванні належним їй майном, а тому просила зобов'язати останню
знести за власний рахунок пристрій, що обмежує в'їзд транспорту, в тому числі
частину будинку №46 по вул. Володимирській, яка є надбудовою типу „арка".

Рішенням
Хмельницького міськрайонного суду від 8 лютого 2007 року позов залишено

без задоволення.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 вважає рішення суду незаконним, просить його скасувати,
посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду фактичним обставинам. На її думку, суд дійшов
невірного висновку, що пристрій для обмеження габаритів автомобілів по висоті
встановила не ОСОБА_2, та не врахував, що саме остання здійснює контроль та
користування ним, має ключі від запірного механізму, тобто лише вона може
користуватися цим проїздом, чим здійснює перешкоди їй, позивачці, та іншим
власникам земельних ділянок.

Апеляційна
скарга підлягає відхиленню з таких мотивів.

Судом вірно
встановлені дійсні обставини, дано їм належну оцінку, а його висновки про недоведеність
позовних вимог позивачки узгоджуються з матеріалами справи, відповідають
закону.

Відповідно до
ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених
цим Кодексом.

Судом
встановлено, що позивачці належать земельні ділянки по АДРЕСА_1у розмірах
відповідно 548 кв.м. та 0,03 га., відповідачці - земельна ділянка по АДРЕСА_2
розміром 0,0277 га. Сторони є суміжними землекористувачами.

На підставі
рішень виконавчого комітету Хмельницької міської ради №1098 від 26.12.2002 року
та №381 від 24.04.2003 року та дозволу інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю відповідачкою було споруджено об'єкт по
АДРЕСА_2, який рішенням виконкому №528 від 26.08.2004 року згідно акту
державної технічної комісії зазначеного виконкому від 26.08.2005 року був
прийнятий в експлуатацію.

В ході
будівництва вказаного об'єкту відповідачкою була зведена „легка" арочна
конструкція над проїздом до будинків АДРЕСА_3.

Вирішуючи двний
спір та відмовляючи позивачці в позові, суд встановив та правильно виходив з
того, що відстань між зазначеною арочною конструкцією та асфальтним покриттям
відповідає нормам ДБН 3.14 360-92 „Планування і забудова міських і сільських
поселень" та ДБН В. 2.2-9-99 „Громадські будинки та споруди" і
становила 4,25 м, однак в подальшому ця відстань була зменшена до 4,05м та
4,09м не по вині відповідачки, а внаслідок підвищення асфальтового покриття.

З цих підстав
суд дійшов правильного висновку про недоведеність вимог позивачки про те, що
протиправними діями відповідачки їй чиняться перешкоди щодо проїзду до належних
їй земельних ділянок, тому обґрунтовано відмовив їй в позові про зобов'язання
відповідачки знести частину будинку по АДРЕСА_2, яка є надбудовою (аркою) до
нього.

Висновки суду
узгоджуються з матеріалами справи, в тому числі проектною документацією
„Хмельницькархпроект", висновком будівельно-технічної експертизи №4-9 від
31.10.2006 року.

Також є
правильними висновки суду щодо відмови позивачці у задоволенні її вимог про
знесення пристрою для обмеження габаритів по висоті по АДРЕСА_2.

Відмовляючи
позивачці в цій частині позову, суд виходив з того, що зазначений пристрій
зведений управлінням ЖКГ Хмельницької міської ради за погодженням ВДАІ ХМВ УМВС
України в Хмельницькій області зі встановленням дорожнього знаку 3.18 „Рух
легкових автомобілів", дія якого не поширюється на транспорт органів
пожежної безпеки, міліції, карети швидкої допомоги, комунальний транспорт та
транспорт власників, в тому числі і позивачки.

Висновки суду
підтверджуються матеріалами справи.

Доводи
апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б спростовували висновки
суду першої інстанції.

Рішення суду
узгоджується з матеріалами справи, постановлене з додержанням норм
матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної
скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.
ст. 307, 308, 313, 315, 319 ЦПК України,
колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хмельницького
міськрайонного суду від 8 лютого 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена шляхом
подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання законної сили до
Верховного Суду України.