УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року
листопада місяця «12» дня колегія суддів судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого
судді: Курської А.Г.

Суддів:                                                       Горбань
В.В., Шаповалової О.А.

При секретарі:                                           Войцихівській Е.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі цивільну
справу за

позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення

боргу за договором позики,  за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на

рішення Алуштинського міського суду Автономної Республіки Крим від 01
червня 2007

року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,  мотивуючи тим,  що між ним та відповідачкою 13.05.2005 року
був укладений договір позики на суму еквівалентну 3800 доларів США. на строк до 13
липня 2005 року. Однак відповідачка зобов'язання за договорами виконала
частково. На 14.11.2005 року залишок боргу складав у сумі еквівалентній 2000
доларам США,  яку ОСОБА_2 зобов'язалася повернути 28.11.2005 року. Під
час розгляду справи у суді відповідачка повернула йому борг у сумі
еквівалентній 500 доларам США,  решта боргу відповідачкою не повернута. Просить стягнути
з відповідачки суму боргу еквівалентну 1500 доларам США,
3% річних за невиконання зобов'язання та судові витрати.

Рішенням
Алуштинського міського суду Автономної Республіки Крим від 01.06.2007 року
позовні вимоги ОСОБА_1  задоволені.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити зазначене рішення суду,  посилаючись на порушення судом норм
процесуального права.

Зокрема,  в апеляційній скарзі відповідачка посилається
на те,  що суд першої інстанції при
розгляді позовної заяви вийшов за межі заявлених вимог,  оскільки застосував до спірних правовідносин
норми матеріального права,  на які не
посилався в позовній заяві позивач,  тому
необгрунтовано стягнув на користь позивача суму боргу,  яка нею фактично не була отримана від ОСОБА_1

У
запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_1  просить рішення суду залишити без змін,  вважає його законним,  а апеляційну скаргу відхилити як
необгрунтовану.

Заслухавши
суддю-доповідача,  перевіривши матеріали
справи,  обговоривши доводи апеляційної
скарги,  заперечення на апеляційну
скаргу,  вислухавши пояснення
позивача,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Ухвалюючи
рішення про задоволення позову,  суд
першої інстанції встановив факт позичання відповідачкою грошей в сумі
зазначеній у позові та односторонню відмову від виконання зобов'язання у
повному обсязі згідно з умовами Договору позики і обгрунтовано дійшов до
висновку про те,  що право позивача
порушено і підлягає захисту.

З такими
висновками погоджується колегія суддів,
оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи і не суперечать
закону -  ст.  ст.
525,  526,  530,
610,  625, 1046,  1047,
1049 ЦК України.

Справа
№22-ц-5211/2007 р                                         Головуючий
в 1 інстанції Куренда В.Й.

Доповідач                                                                       Горбань
В.В.

Відповідно
до положень  ст.  1046,  ЦК України за
договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші речі,
визначені родовими ознаками,  а
позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових
коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості.

Згідно з
частинами 1,  3 статті 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій
сумі у строк та в порядку,  що
встановлені договором.  Позика вважається
повернутою в момент передання позикодавцеві грошової суми,  що позичалася.

Відповідачка,  як слідує із умов договору,  зобов'язана була суму боргу еквівалентну 3800
доларам США повернути
у строк до 13.07.2005 року. Але у зазначений строк ОСОБА_2 зобов'язання за
договором виконала частково. На 14.11.2005 року відповідачка у розписці власноручно
написала,  що сума боргу складає 2000
доларів США,  яку вона повинна повернути до 20.11.2005 року (а.с.  6).

При
такому положенні,  виходячи з правил  ст.
ст.  525,  526,
530, 1046,  1049 ЦК України та
встановивши,  що зобов'язання за договорами
позики відповідачем було виконано до зазначеного строку лише частково,  суд першої інстанції дійшов правильного
висновку про задоволення позову.

Відповідно
до  ст.
303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог,  заявлених у суді першої інстанції.

Всупереч
вимогам  ст.  60 ЦПК України відповідачка не надала
доказів,  які б могли спростувати
висновки,  викладені в рішенні суду
першої інстанції.

Між
тим,  доказами,  наявними в справі,  наданими сторонами на засадах
змагальності,  підтверджується укладення
договору позики міх позивачем і відповідачкою.

Посилання
в апеляційній скарзі на те,  що вона
14.11.2005 року не отримала від позивача додатково суму боргу еквівалентну 400
доларам США,  а тому суд неправильно зарахував дану суму до загальної
суми боргу,  яку вона не повернула
позивачеві за договором позики,  колегія
суддів вважає необгрутованим,  оскільки
воно суперечить фактичним обставинам.

Зі
змісту боргової розписки слідує,  що
позивачка на 14.11.2005 року мала перед позивачем боргові зобов'язання у сумі
еквівалентній 2000 доларам США,  яку повинна була повернути у строк до 28.11.2005 року.
Дану розписку було написано відповідачкою власноручно і ніким із сторін не
оспорено та не визнано недійсною за рішенням суду (а.с.  6).

Таким
чином,  суд першої інстанції не вийшов за
межі заявлених вимог і вирішив спір з додержанням норм матеріального і
процесуального права,  грунтуючись на
всесторонньому,  повному,  об'єктивному розгляді в судовому засіданні
всіх обставин справи в їх сукупності і підстав для його скасування немає.

Виходячи
з наведеного та керуючись  ст.  ст.
303,  307,  308,
314,  315 Цивільного процесуального
кодексу України,  колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Алуштинського міського суду Автономної Республіки Крим від 01.06.2007

року
залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу
може бути оскаржено протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили
безпосередньо до суду касаційної інстанції.