Справа № 2-924/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

м.  Ковель                                                                                                     25 травня 2007 року

Ковельський
міськрайонний суд Волинської області під головуванням судді Лапіна О.Ф.,  за участю секретаря  Зикової М. В.,

позивачки  ОСОБА_1

відповідачів
ОСОБА_2.,  ОСОБА_3,  розглянувши у відкритому судовому засіданні
при попередньому розгляді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку
спадкування,  -

встановив:

ОСОБА_1
звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності
на нерухоме майно -1/3 частину
земельної ділянки площею 2,
39 га на території Дубівської сільської ради в порядку спадкування за законом
після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_4.

. На обґрунтування
своїх позовних вимог вказує на те,  що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати
ОСОБА_4 Після її смерті відкрилася спадщина на все належне останній майно,  в тому числі й на земельну ділянку площею 2, 39 га на території
Дубівської сільської ради,  право на яку
за померлою посвідчувалось Державним актом на право приватної власності на
землю НОМЕР_1,  виданим Дубівською сільською радою Ковельського району
Волинської області 07.02.2002
року. Вказує,  що є спадкоємцем за
законом першої черги як дочка померлої,
також право на спадщину виникло у інших дітей померлої - братів та сестри
позивачки по справі ОСОБА_5,  ОСОБА_2 та
ОСОБА_3. Вказує,  що ОСОБА_5 подав до
нотаріального органу заяву про відмову від спадщини таким чином кожному із
спадкоємців повинно належати по 1/3
частині в спадковому майні. Позивачка також вказує,  що відповідачка по справі ОСОБА_3 відмовилась
від своєї частки в спадковому майні на користь ОСОБА_2,  та,
відповідно до цього,  останній у
передбаченому законом порядку оформив право на спадщину за законом на 2/3 від усього
спадкового майна,  у тому числі й спірної
земельної ділянки. Вказує,  що належна їй
1/3 частка
спадкового майна,  у тому числі й
земельної ділянки - залишилась
не успадкованою, а тому вимушена ставити питання про визнання право власності в
порядку спадкування в судовому порядку,

У
попередньому судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному
обсязі з вище викладених підстав та прохає їх задовольнити. Судові витрати по
справі прохає залишити за нею.

Відповідачі
- ОСОБА_2 та
ОСОБА_3,  кожний зокрема у попередньому
судовому розгляді позов визнали в повному обсязі та не заперечують проти його
задоволення та визнання права власності на 1/3 частку земельної ділянки площею 2, 39 га,  розміщеної на території Дубівської сільської
ради  в межах,   згідно
з  планом,   що  є

2

невід'ємною
частиною Державного акту на право приватної власності на землю,  виданого 07.02.2002 року,  Р № 310 на підставі
рішення Дубівської сільської ради від 22.10.2001
року № 25/2 в
порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері -ОСОБА_4.

Відповідно
до ч.4  ст.  130
ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку,  встановленому
ст.  174 ЦПК України.
Згідно ч.4  ст.  174
ЦПК України у разі визнання- відповідачем позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом
встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З копії
свідоцтва про смерть НОМЕР_2  виданого Дубівською сільською радою Ковельського району
Волинської області 27.04.2007
року,  вбачається,  що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після
смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на все належне останній майно,  в тому числі й на земельну ділянку площею 2, 39 га,  розміщену на території Дубівської сільської
ради,  право на яку посвідчується Державним
актом на право приватної власності на землю,
виданим 07.02.2002
року,  НОМЕР_3

Відповідно
до  ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи,  яка померла (спадкодавця),
до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України
передбачено,  що спадкування здійснюється
за заповітом або за законом,  а з аналізу
змісту  ст.   ст. 1222, 1241 ЦК України вбачається,
що спадкування за законом має місце лише тоді і в тому обсязі,  в якому воно не змінено заповітом,  крім випадків права на обов'язкову частку у
спадщині,  незалежно від заповіту.

Відповідно
до  ст.
1261 ЦК України
позивачка по справі,  ОСОБА_1 має право
першої черги спадкування за законом як дочка померлої,  що стверджується копією свідоцтва про народження
із відміткою про одруження із ОСОБА_6. /а.с. 5/ та свідоцтвом про одруження
НОМЕР_4 від 01.11.1962 року / а.с. 6/. Як
стверджено в ході судового розгляду сторонами право на спадщину після
померлоїОСОБА_4 виникло також і у інших дітей померлої - ОСОБА_5,  та відповідачів у справі - ОСОБА_2
таОСОБА_3. Сторонами стверджено,  що
інших спадкоємців за законом після померлої немає.

Також
сторонами по справі стверджено,  що
ОСОБА_5 відмовився від спадщини,  а
ОСОБА_3 відмовилась від належної їй частки у спадковому майні на користь
ОСОБА_2 Вказаний факт стверджується і письмовими доказами по справі та
вбачається також і з свідоцтва про право на спадщину за закономНОМЕР_5 /а.с. 8/.

Відповідно
до вказаного свідоцтва спадкоємцем 2/3
частки майнаОСОБА_4,  яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є її син
ОСОБА_2,  у тому числі з урахуванням 1/3 частки майна від
якого відмовилася ОСОБА_3 на його користь. До складу спадкового майна,  на яке видано дане свідоцтво входить і
земельна ділянка площею 2,
39 га в межах згідно з планом розташована на території Дубівської
сільської ради Ковельського району Волинської області і призначена для
розширення особистого підсобного господарства,
належна ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право приватної власності
на землю НОМЕР_1,  виданого Дубівською сільською радою Ковельського району
Волинської області 07.02.2002
року на підставі рішення №
25/2 від 22.10.2001 року.
Також вказано,  що на 1/3 частку
спадкового майна Свідоцтво на спадщину ще не видавалося.

з

За
змістом ч.1  ст.  1225
ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на
загальних підставах,  із збереженням її
цільового призначення.

Статтею 1268 ЦК України
передбачено,  що спадкоємець за заповітом
чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно
до ч.3  ст.  1268
ЦК України спадкоємець,  який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким,  що прийняв спадщину,  якщо протягом встановленого законом
шестимісячного строку для прийняття спадщини він не заявив про відмову від неї.

Як
стверджено в попередньому розгляді позивачем - від належної їй частки в спадковому майні вона не
відмовлялась,  що не заперечено і
стороною відповідача та вбачається із письмових матеріалів справи. Інші
спадкоємці не заперечують проти визнання за позивачкою права власності на
належну їй частку в судовому порядку.

Таким
чином визнання відповідачами пред'явленого позову не суперечить закону,  не порушує права,  свободи чи інтереси інших осіб.

Враховуючи
встановлені факти та відповідні їм правовідносини,  суд приходить до висновку про підставність
вимог позивачки про визнання за нею права власності на 1/3 частку земельної
ділянки площею 2, 39 га
в межах згідно з планом розташованої на території Дубівської сільської ради
Ковельського району Волинської області і призначеної для розширення особистого
підсобного господарства,  право на яку за
померлою посвідчується Державним актом на право приватної власності на землю
НОМЕР_1,  виданим Дубівською сільською радою Ковельського району
Волинської області 07.02.2002
року на підставі рішення №
25/2 від 22.10.2001 року,  -
в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері -ОСОБА_4.

Таким
чином визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону,  не порушує права,  свободи чи інтереси інших осіб.

Судові витрати
за клопотанням позивача віднести за її рахунок.

На
підставі наведеного,  керуючись  ст.
ст.  130,
174 ЦПК України,
ст.  ст.  548,  549 ЦК України (в редакції 1963 року),  п.п. 4,  5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в
редакції Закону 2003 року, -

вирішив:

Позов
задовольнити повністю.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на на 1/3
частку земельної ділянки площею 2,
39 га в межах згідно з планом розташованої на території
Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області і призначеної
для розширення особистого підсобного господарства,  право на яку за померлою посвідчується
Державним актом на право приватної власності на землю НОМЕР_1,
виданим Дубівською сільською радою Ковельського району
Волинської області 07.02.2002
року на підставі рішення №
25/2 від 22.10.2001 року,  -
в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері -ОСОБА_4.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Ковельський
міськрайрнний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти
днів з дня його проголошення та поданням апеляційної скарги протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження або шляхом подачі
апеляційної скарги

без попереднього подання заяви -
протягом строку,  встановленого для
подання заяви про

апеляційне оскарження.

Рішення
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження,  але апеляційна скарга не
була подана у строк,  встановлений
статтею 294 цього
Кодексу,  рішення суду набирає законної
сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
рішення,  якщо його не скасовано,  набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Головуючий:       О.Ф.Лапін