Справа № 22-6316/2007р.                  Головуючий у 1- інстанції: Васильева Т.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня     2007 року     колегія суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду м.  Києва  в складі: Головуючої - Кравець В. А. Суддів
-   Усик
Г.І.,  ЛеськоА.О. При секретарі -  Козачук О. М.

Розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Шевченківського районного суду м.  Києва
від 16 травня 2007 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Каскад-Інвест»,
Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Шевченківської
районної у м.  Києві ради,  3-і особи Київська міська державна
адміністрація ,  Шевченківська районна у
м.  Києві державна адміністрація,  ОСББ «Скіф» про визнання недійсним
інвестиційного контракту,  -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні
2001 року ОСОБА_1.  звернулась з позовом
до суду про визнання недійсним інвестиційного контракту №20 укладеного між КП
УЖГ Радянського (нині Шевченківського) району м.  Києва та ТОВ «Каскад-Інвест» 13 липня
2000року.

В
мотивування своїх вимог позивачка посилалася на те ,  що вона є власником квартири АДРЕСА_1,  а також співвласником допоміжних приміщень в
даному будинку,  зокрема,  горища. Просила визнати недійсним інвестиційний
контракт укладений між КП УЖГ Радянського ( нині Шевченківського ) району
м.  Києва та ТОВ « Каскад-Інвест»,  вважаючи ,
що порушено її право власності,
оскільки вона як співвласник допоміжних приміщень в будинку АДРЕСА_1
своєї згоди на проведення переобладнання горища в будинку та укладення даного
контракту не давала,  а КП УЖГ
Радянського району м.  Києва не було
власником горища. Справа судами розглядалася неодноразово.

Рішенням
Шевченківського районного суду м.  Києва
від 16 травня 2007року в позові ОСОБА_1.
відмовлено.

Не
погоджуючись з постановленим рішенням суду,
позивачка ОСОБА_1.  подала
апеляційну скаргу,  в якій просить
рішення суду першої інстанції скасувати і постановити нове,  яким визнати інвестиційний контракт № 20 від
13.07.2000 року між КП по утриманню житлового фонду Радянського району м.  Києва та ПП « Каскад-Інвест» на реконструкцію
горища недійсним.  Крім того,  зазначає,
що судом було винесено необгрунтоване рішення при неповному з'ясуванні
обставин справи,  з порушенням норм
матеріального права та невідповідності висновків суду обставинам справи.

В судовому
засіданні позивачка апеляційну скаргу підтримала.

Заслухавши
доповідь судді Кравець В.А.,  пояснення
осіб,  що з'явилися в судове засідання
,  обговоривши доводи апеляційної
скарги,  перевіривши законність і
обгрунтованість постановленого рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга до задоволення не підлягає,  виходячи з наступного:

Відмовляючи
в задоволенні позову,  суд виходив з
того,  що інвестиційний контракт,  який оспорює позивачка,  не суперечить цілям діяльності відповідача та
не порушує прав позивачки.

Висновок суду
відповідає обставинам справи та вимогам закону.

В
судовому засіданні встановлено,  що
відповідно до свідоцтва про право власності на житло,  виданого Радянською районною державною
адміністрацією м.  Києва від 24 грудня
1998 року позивачці на праві власності належить 1/3 частина квартири АДРЕСА_1.
13 липня 2000 року між ТОВ «Каскад-Інвест» і комунальним підприємством по утриманню
житлового господарства Шевченківського району м.  Києва,
на виконання рішення та розпорядження № 1088 від 07 липня 2000 року
Київської міської державної адміністрації « Про надання дозволу на виготовлення
проектно-кошторисної документації на реконструкцію горищ та надбудови
мансардних поверхів деяких будинків у Радянському та Старокиївському районах»
був укладений інвестиційний контракт № 20 на реконструкцію горища в будинку
АДРЕСА_1 з надбудовою аттикового
та мансардного поверхів.

В
роз'ясненні Пленуму Верховного Суду України в п. 16 постанови від 28.04.1978 р.
№ 3 « Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» вказано,  що при вирішенні питання про визнання угод
недійсними,  суду необхідно врахувати
те,  що невиконання або неналежне
виконання угоди може бути підставою для визнання її недійсною і сторона у цьому
разі має право вимагати розірвання договору або застосування інших встановлених
наслідків,  а не визнання угоди
недійсною.

У п.3.1.2. вказаного
інвестиційного контракту зазначено,  що
інвестор взяв на себе зобов'язання отримати всі необхідні дозволи для
здійснення ремонтно-будівельних робіт.

В
апеляційній скарзі позивачка посилається на те,
що відповідачі не мали права розпоряджатися горищем в АДРЕСА_1,  оскільки воно є власністю власників квартир в
зазначеному будинку,  однак саме по собі
неотримання дозволу від співвласників будинку для здійснення
ремонтно-будівельних робіт є невиконаним угоди й не може бути підставою для
визнання її недійсною.

Згідно
Постанови Кабінету Міністрів України № 311 від 05.11.1991 року « Про
розмежування державного майна України між загальнодержавною ( республіканською
власністю) і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною
власністю)» власником неприватизованих нежилих приміщень , зокрема ,  горищ є Шевченківська районна у м.  Києві державна адміністрація. Таким чином
горище,  розташоване по АДРЕСА_1 є
комунальною власністю територіальної громади району та знаходиться на балансі
КП УЖГ,  та на момент укладання
інвестиційного договору даний будинок відносився до комунальної власності
Шевченківського району м.  Києва ,  а тому і державна адміністрація ,  як власник,
розпорядилась своєю власністю.

В
судовому засіданні позивачка пояснювала ,
що укладений інвестиційний контракт слід визнати недійсним з
підстав,  передбачених  ст. .50 ЦК України (1963року),
оскільки вона,  як співвласник
допоміжних приміщень будинку №4-Б по вул. . Чапаева (горища),  своєї
згоди на його укладення не давала,  а КП
УЖГ Радянського району не було власником горища в даному будинку,  тому укладена угода суперечить цілям його
діяльності.

Позивачкою в
судовому засіданні не надано доказів на підтвердження того,  що укладений відповідачами інвестиційний
контракт суперечить встановленим цілям діяльності КП УЖГ Шевченківського району
та ТОВ «Каскад-Інвест». її пояснення в тій частині , що КП УЖГ не було
власником горища,  судом вірно до уваги
не були прийняті.

Відповідно
до  ст. . 4 ЦПК України в ред. 1963 року усяка
заінтересована особа вправі в порядку,
встановленому законом,  звернутись
до суду за захистом порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом
інтересу.

Позивачка
зазначала в позовній заяві та в апеляційній скарзі,  що передачею прав володіння і користування
горищем Відповідачу порушено її право як співвласника допоміжних приміщень
будинку і як власника квартири в багатоквартирному будинку.

Проте ,  будь - яких доказів на підтвердження вимог не
надала

Відмовляючи
в задоволенні позову,  суд вірно виходив
з того,  що інвестиційний контракт,  який оспорює позивачка,  не суперечить цілям діяльності відповідача та
не порушує прав позивачки.

За таких
обставин,  суд ,  з»ясувавши дійсні обставини спору,  дав їм вірну правову оцінку й обґрунтовано
дійшов висновку про відсутність підстав до задоволення позову. Рішення суду
постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права,  тому підстав до його скасування колегія
суддів не вбачає.

Інші доводи
апеляційної скарги висновків суду не спростовують і на суть прийнятого рішення
не впливають.

Керуючись  ст.
ст.    303,  304,
307,  308,  313-315 ЦПК України колегія суддів ,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення
Шевченківського районного суду м.  Києва
від 16 травня 2007 року в справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної
сили з моменту її проголошення,  але може
бути оскаржена протягом двох місяців до Верховного Суду України шляхом подачі
касаційної скарги до цього суду.