Справа № 2-216/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

6 червня 2007
року                                       Садгірський
районний суд м. Чернівці

в складі:                                  головуючого
судді: Проскурняка І.Г.

при секретарі:
Богонос Г.Й. за участю адвоката: ОСОБА_5.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.Чернівці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
ОСОБА_3, ОСОБА_4про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки,
-

ВСТАНОВИВ:

Позивач
ОСОБА_1. звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказував, що
10.08.2006 року по вул. Галицький Шлях м. Чернівці з вини ОСОБА_3., який
працював водієм приватного підприємця ОСОБА_2., сталася ДТП, в результаті якої
автомобілю марки „Мерседес-Бенц 410Д", яким він керує згідно довіреності
від 23.02.2006 року, було спричинено пошкодження, які оцінюються на суму 33506
грн. Враховуючи суму, затрачену на ремонт автомобіля та суму, відшкодовану йому
страховою компанією, просить стягнути з відповідача 40975,56 грн. в рахунок
відшкодування майнової шкоди а також 10000 грн. моральної шкоди. В добровільному
порядку відповідач відмовляється відшкодувати завдані ним збитки, у зв'язку з
наведеним просив позов задовольнити.

В судовому
засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги.

Відповідач
позов не визнав та пояснив, що ОСОБА_3., який керував його автомобілем марки „Мерседес-Бенц",
дійсно винен у скоєнні ДТП,
що сталася 10.08.2006 року. Однак, вони пояснювали позивачу, що збитки,
завдані внаслідок даної ДТП
йому відшкодує страхова компанія. Згідно висновку спеціаліста - авто
товарознавця від 25.09.2006 року сума матеріальних збитків, заподіяних позивачу
складає 22040,64 грн. Позивач в односторонньому порядку відмовився оформляти
необхідні документи для отримання страхової суми зі співробітниками
Чернівецької філії AT „УПСК", на їх виклики не з'являвся, а також
проігнорував повідомлення про необхідність додаткового виклику експерта для
додаткового огляду після розбору автомобіля під час ремонту.

Третя особа ОСОБА_3. в судовому засіданні пояснив, що визнає свою вину у
скоєнні дружньо-транспортної пригоди, яка сталася 10.08.2006 року.

Третя особа ОСОБА_4. в судове засідання не з'явився з
невідомих суду причин, хоч належним чином був повідомлений про час і місце
розгляду справи.

Судом
встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1. керує транспортним засобом марки „Мерседес-Бенц
410Д", 1993 року випуску, д/н НОМЕР_1, що належить на праві власності
ОСОБА_4., згідно довіреності посвідченої приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу за№2925(а.с.7).

10.08.2006 року з вищевказаним автомобілем, під керуванням ОСОБА_1зіткнувся
автомобіль марки „Мерседес-Бенц-1520", д/НОМЕР_2, що належить на праві

2

власності
ОСОБА_2., під керуванням водія ОСОБА_3. Дана дорожньо-транспортна пригода
сталася з вини ОСОБА_3. (а.с. 20-29).

Як вбачається з висновку № 856 спеціаліста - авто
товарознавця від 25.09.2006 року, сума матеріального збитку, заподіяного
власнику автомобіля „Мерседес Бенц 410Д" від виявлених на момент огляду
11.06.29006 року його пошкоджень внаслідок ДТП, становить 22040,64 грн. (а.с.
19).

Згідно довідки AT „Українська пожежно-страхова компанія" від
29.03.2007 року, потерпілому внаслідок ДТП,
що сталася 10.08.2006 року по вул. Галицький Шлях, 56 м. Чернівці -
ОСОБА_1. виплачено страхове відшкодування в розмірі 17857,20 грн. (а.с. 50).

Згідно
ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності,
інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого
створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана
внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на
загальних підставах, а саме : шкода, завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України від
27.03.1992 року „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди" не вважається володільцем джерела підвищеної
небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка
управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем
цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т. ін.).

ОСОБА_3. з 8 серпня по 10 серпня 2006 року керував
транспортним засобом марки „Мерседес - Бенц 1520" на підставі дорожнього
листа вантажного автомобіля серії 02 АБВ 005236, перебуваючи у трудових
відносинах з приватним підприємцем ОСОБА_2(а.с. 75-76).

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2. повинен відшкодувати
ОСОБА_1. збитки, завдані джерелом підвищеної небезпеки у розмірі, що становить
різницю між завданими збитками та сумою, відшкодованою йому страховою
компанією, а саме 4183,44 грн.

Відповідно
до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень Доказуванню підлягають
ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у
сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Суд вважає, що вказівка позивача на упущену ним вигоду
внаслідок ДТП, що
сталася 10.08.2006 року, не знайшла свого підтвердження в матеріалах справи,
оскільки не відомо який саме час його автомобіль перебував у ремонті. Також не
знайшла свого підтвердження і та обставина, що за транспортування пошкодженого
автомобіля з місця ДТП
до місця ремонту ОСОБА_1. заплатив 650 грн.

Слід визнати, що крім майнової шкоди ОСОБА_1. в результаті вказаної ДТП спричинено і
моральної шкоди, оскільки він переніс нервовий стрес та моральні переживання,
внаслідок чого змушений був звернутися до дільничного терапевта і був
обслужений на дому з діагнозом гіпертонічна хвороба, гіпертонічний криз,
ситуаційний невроз, забій грудної клітки зліва (а.с. 77-79).

При
визначенні розміру моральної шкоди, яка повинна бути відшкодована ОСОБА_2, суд
враховує характер правопорушення вчиненого останнім; характер та глибину
душевних страждань, які зазнав позивач. Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку, що розмір завданої відповідачем моральної шкоди ОСОБА_1. становить
1000 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення,
суд

3

присуджує
з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно
до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні якої позивачеві відмовлено.

Таким чином, слід стягнути з ОСОБА_2. на користь ОСОБА_1
95 гривень.

З ОСОБА_1слід
стягнути в доход держави 845 гривень.

Як вбачається з квитанції № 001300501 від 30.11.2006 року, ОСОБА_1. було
сплачено 30 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи
та 940 грн. судового збору.

Відповідно до п.10 ст.80 ЦПК України у позовах, які складаються з кількох
самостійних позовних вимог, ціна позову визначається загальною сумою всіх
вимог. Оскільки ціна пред'явленого позову становить 40976 гривень - з позовної
вимоги майнового характеру та 10000 гривень - з позовної вимоги про
відшкодування моральної шкоди, позивач згідно зі ст.3 Декрету Кабінету
Міністрів „Про державне мито" зобов'язаний сплатити судовий збір у розмірі
909,76 грн. Ним же внесено в дохід місцевого бюджету 940 грн., що перевищує
встановлений розмір судового збору на 30 грн.

У відповідності до ч.3 ст.83 ЦПК України сплачена сума судового збору
повертається у розмірі зайво сплаченої суми.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 213 - 215, 218
ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву
ОСОБА_1задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_1 4183,44 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди, 1000
грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а також 95 грн. судових витрат.

Зобов'язати фінансовий орган Садгірського району м. Чернівці повернути
ОСОБА_1, який проживає по АДРЕСА_1, зайво сплачений ним за квитанцією №
001300501 від 30.11.2006 року судовий збір у розмірі ЗО гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду
Чернівецької області через Садгірський районний суд м.Чернівці шляхом подачі в
10-денний строк з дня винесення рішення заяви про апеляційне оскарження і
подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4
ст.295 ЦПК України.