Справа № 2а-371/07
РІШЕННЯ

Іменем України

03 травня 2007 року                                                                  м.
Івано-Франківськ

Івано-Франківський
міський суд                                                    Івано-Франківської
області

в складі:
головуючого - судді                                           Антоняка
Т.М.

секретаря                                                               Бабій
О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Івано-Франківську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу ДВС
Івано-Франківського управління юстиції -
ДВС м.Івано-Франківська про визнання дій неправомірними, скасування
постанови та зобов"язання вжити заходів щодо поновлення виконавчого
провадження,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з скаргою на неправомірні дії
Відділу ДВС Івано-Франківського управління юстиції - ДВС
м.Івано-Франківська, про скасування постанови про повернення виконавчого
документа від 27.04.2004
року зобов'язання вжити заходів щодо поновлення виконавчого провадження та
прийняти до негайного виконання виконавчий лист .

В судове засідання позивач не заявився, суду подав попередньо телеграму про
слухання справи у його відсутність та підтвердження поважності причин неявки
через хворобу.

Представник ВДВС Івано-Франківського міського управління
юстиції Гнатюк В.Я. в судовому засіданні вимоги скарги не визнав, вказавши що в
матеріалах справи наявні докази належного виконання рішення суду за виконавчим
листом №2/1-261 на
користь скаржника, а в частині вимоги щодо відшкодування моральної шкоди вважає
такі вимоги необгрунтованими .

Дослідивши
матеріали справи суд встановив наступне:

20.11.2003 року за
виконавчим листом №
2/1-261 на користь ОСОБА_1 про стягнення 3929,77 грн. з ОСОБА_2.. державним
виконавцем відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції було
відкрито виконавче провадження.

Постановою від 27.04.04р. державний виконавець вирішив повернути згаданий
виконавчий документ у зв"язку відсутністю майна, на яке можна звернути
стягнення на підставі ст.40 ЗУ
„ Про виконавче провадження „
.

01.06.04р.
позивач звернувся зі скаргою на дії виконавця до начальника відділу.

Згідно постанови начальника ВДВС міста про скасування постанови про
повернення виконавчого документа стягувачеві від 21.06.2005 року постанову державного виконавця Гнатюка В.Я. про
повернення виконавчого документа від 27.04.04р. скасовано як таку , що суперечить ЗУ „Про виконавче
провадження" та постановлено поновити виконавче провадження за згаданим
виконавчим листом.

2

Постановою державного виконавця Гнатюка В.Л. від
21.06.05р. виконавче провадження відновлено.

Згідно засвідченої копії платіжного доручення № 757 від 20.12.05р.
вбачається, що позивачу в порядку виконання рішення суду перераховано 3929,77 грн. як
стягнення з ОСОБА_2. на користь ОСОБА_1. суми боргу згідно виконавчого листа № 2/-261 від 2003 року .

Як вбачається з позову, зміст позовних вимог ОСОБА_1. зводиться в тому
числі, до вимог про скасування постанови державного виконавця від 27.04.04р. та
поновлення виконавчого провадження.

Як вбачається з наведеного вище, такий акт скасовано начальником ВДВС
21.06.05р. та відповідною постановою поновлено виконавче провадження, тобто
предмет спору в даному випадку відсутній, у зв"язку з чим в задоволення
скарги в цій частині слід відмовити.

Щодо вимог про визнання дій державного виконавця неправомірними, то суд
знаходить їх обгрунтованими.

Згідно ст.5 Закону України „
Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено,
своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює необхідні
заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на
примусове виконання рішення (далі -
виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Згідно ч.1 ст.40 цього Закону передбачено перелік обставин, за яких
виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким
стягнення не провадилося, або було проведено частково, повертається
стягувачеві.

Проте, при вирішенні питання про повернення виконавчого документа,
державний виконавець не вжив всіх заходів передбачених ст.50 Закону на
виконання рішення суду, що також підтверджується постановою начальника ВДВС від
21.06.05р., зокрема, щодо стягнення за рахунок грошових коштів і такі дії слід
визнати неправомірними.

Також неправомірними слід визнати дії начальника ДВС міста щодо
незабезпечення розгляду скарги позивача в порядку, та в строк передбачений
ст.ст.15-19 ЗУ „ Про
звернення громадян" та ст.85 ЗУ
„ Про виконавче провадження". Зокрема, як вбачається з матеріалів справи
на скаргу позивача від 01.06.04р. начальник відділу ДВС не надав відповіді, чим
порушив право позивача та наведені вимоги Закону.

Статтею 440-1
Цивільного кодексу УРСР (ред.
1963року), що діяв на час виникнення спірних правовідносин,
передбачено, що моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянину , або організації
діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою,
яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її
вини. Моральна шкода відшкодовується в грошовій, або іншій матеріальній формі
за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди.

За даною вимогою відповідачем не доведено відсутність
вини у заподіянні моральної шкоди скаржнику, а тому є підставною позовна вимога
скарги про стягнення моральної шкоди, оскльки слід врахувати наявні в справі
докази, щодо тривалої переписки
позивача з органами державної виконавчої служби з приводу його порушеного
права. Проте визначений скаржником розмір моральної шкоди в сумі 10000 грн. є
невиправдано завищеним та таким, що не відповідає фактичному обсягу перенесених
страждань, у зв'язку з чим підлягає до зменшення в сумі 200 грн.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст.5,8,8/1,41,85,40,50,85 Закону України
„Про виконавче провадження", ст.440-1 Цивільного кодексу УРСР (ред. 1963року), ст.ст.248-21,248-23, 248-24,248-25 Цивільного
процесуального кодексу України (в редакції 18.07.1963року), ст.ст.213-215 ЦПК
України,суд-

2

ВИРІШИВ:

Скаргу
ОСОБА_1 до Відділу ДВС Івано-Франківського управління юстиції - ДВС
м.Івано-Франківська на неправомірні дії та скасування постанови про повернення
виконавчого документа від 27.04.2004 року, зобов'язання вжити заходів щодо
поновлення виконавчого провадження та прийняти до негайного виконання
виконавчий лист, з позовними вимогами про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди- задоволити частково.

Дії начальника ДВС м.Івано-Франківська щодо незабезпечення розгляду та
надання відповіді на скаргу ОСОБА_1 в порядку передбаченому ЗУ „ Про звернення
громадян" та ЗУ „ Про
виконавче провадження" від 01.06.04р. та дії щодо винесення постанови про
повернення виконавчого документу від 27.04.2005
року в порушення ст.50 ЗУ
„Про виконавче провадження" щодо порядку здійснення виконавчого провадження
визнати неправомірними.

Стягнути з відділу державної виконавчої служби м.Івано-Франківська на
користь ОСОБА_1 200гривень моральної шкоди.

В решті вимог
позову відмовити.

Стягнути з ДВС м.Івано-Франківська на користь держави судовий збір в сумі 8 грн. 50 коп. судового
збору та 30 грн.
витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. У разі подачі заяви про апеляційне оскарження але
апеляційна скарга не була подана у двадцятиденний строк, рішення суду набирає
законної сили після закінчення цього строку.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду до апеляційного суду
Івано-Франківської області може бути подано протягом 10-ти днів з дня
проголошення рішення, апеляційна скарга на рішення подається протягом 20-ти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження, через Івано-Франківський
міський суд.