УХВАЛА

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

05 листопада
2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного
суду Одеської області в складі:

головуючого              Виноградової Л.Є.,

суддів:                         Сегеди С.М., Гайворонського С.П.,

Ступакова О.А., Троїцької Л.Л.,

розглянувши у
судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
продовження строку для прийняття спадщини, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на
ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 12 жовтня 2005 року,

встановила:

11 травня 2004
року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, мотивуючи свої вимоги
тим, що він є рідним сином ОСОБА_3,
яка мешкала АДРЕСА_1 і після смерті якої ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина у
вигляді зазначеної квартири. Спадкоємцями ОСОБА_3 є він та її чоловік ОСОБА_2.

Посилаючись на
те, що він не встиг подати заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців
у зв'язку із хворобою, а також на те, що між ним та відповідачем існувала
домовленість про добровільний розподіл квартири, просив суд поновити йому строк
для прийняття спадщини.

Рішенням
Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 15 березня 2005 року,
залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 12 жовтня
2005 року, позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені.

В касаційній
скарзі відповідач ОСОБА_2 посилається на невідповідність висновків судів першої
та апеляційної інстанції фактичним обставинам справи та на неправильне
застосування норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим ставить
питання про скасування ухвали апеляційного суду Запорізької області від 12
жовтня 2005 року, та ухвалення нового рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у
задоволені його позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч.
2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного провадження є неправильне застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального права.

Колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Ухвалюючи судове
рішення, суд першої інстанції керувався нормами ЦК України, в редакції 2003 року, який набрав чинності
01.01.2004 року.

Проте, за таким
висновком суду погодитись не можна, оскільки згідно ч. 4 Прикінцевих та перехідних положень зазначеного ЦК України, він застосовується до цивільних відносин, що виникли
після набрання ним чинності.

Головуючий у першій інстанції: Коваль П.Ю.                        Справа № 33ц-11782007
р.

Доповідач:
Сегеда С.М.                                                                     Категорія
ЦП: 34

2

Згідно ч. 5
Прикінцевих та перехідних положень правила книги шостої ЦК України
застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із
спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Таким чином, суд
був вправі застосувати положення книги шостої у разі, якщо станом на 01.01.2004
року ніхто із спадкоємців ОСОБА_3 не прийняв спадщини.

Однак, із
матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 прийняв спадщину після
смерті ОСОБА_3, шляхом
фактично вступу в управління спадковим майном, як того вимагав п. 1 ч. 1 ст.
549 ЦК України,
в редакції 1963 року, що не заперечується позивачем. Чи прийняв фактично
спадщину позивач, із матеріалів справи не вбачається.

Судом не були
з'ясовані дані обставини при розгляді справи, а тому було безпідставно
застосовано закон, який не підлягав застосуванню.

Крім цього,
необгрунтовано застосовуючи норми ЦК
України, в редакції 2003 року, суд визначив позивачеві додатковий строк для
прийняття спадщини, в той час, як ЦК
України, в редакції 1963 року, який діяв на час виникнення спірних
відносин, не передбачав визначення додаткового строку, а передбачав продовження
строку для прийняття спадщини (ст.550), як того вимагав позивач в позовній
заяві.

Також слід
зазначити, що задовольняючи вимоги позивача і визнаючи пропуск строку на
прийняття спадщини таким, який пропущений з поважних причин, суд не обгрунтував
свій висновок, та не зазначив, якими є поважні причини пропуску цього строку,
починаючи з 28.11.2001 року (закінчення хвороби позивача) до 15 квітня 2004
року (дата звернення позивача до нотаріальної контори.)

На зазначені
порушення норм матеріального права не звернув уваги суд апеляційної інстанції,
у зв'язку з чим судові рішення не можуть залишатись в силі і підлягають
скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Незважаючи на
те, що в касаційній скарзі оскаржується лише судове рішення апеляційної
інстанції, із тексту скарги вбачається, що касатор оскаржує також і рішення
суду першої інстанції.

Крім того, у
відповідності зі ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не обмежений
доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено
неправильне застосування норм матеріального права, або порушення норм
процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, тому
судова колегія скасовує судові рішення і першої і апеляційної інстанції.

При новому
розгляді справи суду належить врахувати викладене, крім цього встановити, чи є
поважними причини пропуску строку для прийняття спадщини позивачем, і в
залежності від встановленого ухвалити законне і обгрунтоване судове рішення.

Керуючись ст.ст.
333, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення
Орджонікідзевського районного суд м. Запоріжжя від 15 березня 2005 року та
ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 12 жовтня 2005 року, у
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про продовження строку для
прийняття спадщини скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої
інстанції, в іншому складі.

Ухвала
оскарженню не підлягає.