Справа № 22-5527                                  Головуючий у 1
інстанції Наумік О.О.
Категорія 5                                                         Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2007 року                                  Апеляційний
суд Донецької області в складі:

головуючого Курило В.П.

суддів Санікової О.С., Шамрило Л.Г.

при секретарі
Степаненко В.Б. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку
цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Комунального підприємства
„Будівельник" на рішення Микитівського районного суду м.Горлівки від 10
травня 2007 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа комунальне
підприємство „Будівельник" про припинення права користування жилим
приміщенням та розірвання договору найму жилого приміщення,-

встановив:

У квітнГ2007 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що йому на праві власності
належить квартира АДРЕСА_1, яка була придбана ним на прилюдних торгах 6 березня
2007  року; свідоцтво про придбання
квартири він зареєстрував у КП „Горлівське БТІ".

До наступного
часу у квартирі зареєстрований ОСОБА_1,
якому раніше належала спірна квартира.

Наявність
реєстрації ОСОБА_1
порушує його права як власника квартира, оскільки це перешкоджає йому
проживати в квартирі з сім'єю, а також реалізувати інші права як власника
квартири. Просив ухвалити рішення, яким припинити право користування ОСОБА_1 квартирою
АДРЕСА_1 і розірвати договір найму зазначеного жилого приміщення зі ОСОБА_1

Рішенням
Микитівського районного суду м.Горлівки від 10 травня 2007 року позовні вимоги
ОСОБА_2 задоволені: припинено право ОСОБА_1 на користування
жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 та розірвано зі ОСОБА_1 договір найму
вказаним жилим приміщенням.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати, посилаючись на порушення його прав як громадянина
України, який відбуває покарання в місцях позбавлення волі, оскільки справа
розглянута у його відсутності, хоча при цьому вирішувалась його доля і доля
його квартири, яка була незаконно арештована і незаконно продана; судом
повністю проігноровані його вимоги про надання документів і забезпечення
адвокатом для захисту його прав; при ухваленні рішення судом порушені норми
матеріального права, а саме ст, 71 ЖК України.

В апеляційній
скарзі КП „Будівельник" просить скасувати рішення суду, а справу направити
на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. В обгрунтування апеляційної
скарги КП „Будівельник" посилається на порушення судом норм
процесуального  права,   оскільки
справа  розглянута у  відсутності
представника  КП

2

„Будівельник", чим порушено
принципи рівності і змагальності сторін; крім того, судом не був залучений до
участі у розгляді справи орган реєстрації, уповноважений вирішувати спірні
питання, які виникли у даній справі.

У судовому
засіданні апеляційного суду представник КП „Будівельник" підтримав доводи
апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 заперечував
проти доводів апеляційних скарг, вважаючи рішення суду законним і
обгрунтованим.

Відповідач
ОСОБА_1 про час
і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Судом першої
інстанції встановлено, що власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2, що
підтверджено свідоцтвом, посвідченим 29 березня 2007 року державним нотаріусом
другої Горлівської державної нотаріальної контори, згідно якому у відповідності
до Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації
арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції
України від 27 жовтня 1999 року №68/5, на підставі акта про проведення
прилюдних торгів, затвердженого Державною виконавчою службою у Микитівському
районі м.Горлівки 22 березня 2007 року.

Право власності
ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано 4 квітня 2007 року КП „Горлівське
міське бюро технічної іенвентаризації".

У спірній
квартирі зареєстрований ОСОБА_1
як колишній власник і який позбавлений права власності на квартиру на
підставі вироку Микитівського районного суду м.Горлівки від 27 жовтня 2005
року, зміненого ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 19 вересня 2006
року. У теперішній час відповідач відбуває покарання в місцях позбавлення волі.

У зв'язку із засудженням ОСОБА_1 спірним жилим
приміщенням не користується. Наявність
реєстрації   відповідача   у
спірному   жилому   приміщенні
протирічить волевиявленню позивача і позбавляє позивача повною мірою
реалізувати право на володінняТкориєтування та розпорядження своєю власністю.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали
цивільної справи та доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що
апеляційні скарги ОСОБА_1 і КП „Будівельник" підлягають частковому
задоволенню, рішення суду зміні з наступних підстав.

Відповідно до
п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення або зміні рішення є порушення або
неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_2 про припинення права ОСОБА_1 на користування
жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 суд виходив з того, що ОСОБА_1 на законних
підставах позбавлений права власності спірної квартири, оскільки засуджений до
позбавлення волі з конфіскацією майна.

Такі висновки суду є правильними.

Відповідно до ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі конфіскації.

Згідно ст. 354 ЦК України до особи
може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як
санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених
законом.

Як вбачається з
матеріалів справи ОСОБА_1
на праві власності належала квартира АДРЕСА_1. Вироком Микитівського
районного суду м.Горлівки Донецької області від 27 жовтня 2005 року ОСОБА_1
засуджений за ст.ст. 185 ч.3, 289 ч.3, 70 КК України 7 років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є його індивідуальною власністю. Ухвалою
Апеляційного суду Донецької області від 19 вересня 2006 року вирок Микитівського
районного суду м.Горлівки змінений: перекваліфіковані дії ОСОБА_1 зі ст. 289
ч.3 на ст.289 ч.2 КК України і призначно покарання у виді 5 років позбавлення
волі з конфіскацією всього

3

майна
засудженого; на підставі ст.
70 ч.1 КК України ОСОБА_1
остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна засудженого.

Реалізація
конфіскованої квартири АДРЕСА_1 була здійснена державною виконавчою службою у
Микитівському районі м.Горлівки відповідно до Порядку обліку, зберігання,
оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і
розпорядження ним, затвердженого постановою KM України
від 11 липня 1998 року, Порядком розпорядження майном, конфіскованим за
рішенням суду і переданим органам державної виконавчої служби, а також у
відповідності з Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 27 жовтня 1999 року №68/5.

Таким чином, суд
першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для
припинення права ОСОБА_1
користування квартирою АДРЕСА_1, як однієї із складових права власності.

Разом з тим,
задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про розірвання зі ОСОБА_1 договору найму
спірного жилого приміщення, суд виходив з того, що відповідно до ст.158 ЖК
України наймач користується жилим приміщенням у будинках (квартирах) приватного
житлового фонду відповідно до договору найму жилого приміщення, який
укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі, але
такого договору між позивачем як новим власником квартири та відповідачем, який
на законних підставах позбавлений права власності на цю квартиру, уклено не
було.

Проте такі висновки суду не грунтуються на нормах
матеріального права.

Відповідно до
ст. 158 ЖК України, на яку послався суд першої інстанції договір найму жилого
приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій
формі з наступною реєстрацією у виконкомі місцевої ради або у органі
управління.

Відповідно до
ст. 168 ЖК України договір найму жилого приміщення у будинку (квартирі), який
належить громадянину, укладений на невизначений строк, може бути розірваний за
вимогою наймодавця, якщо жиле приміщення, яке займає наймач, необхідно для
проживання йому та членам його сім'ї.

З матеріалів
справи вбачається, що між ОСОБА_1,
як колишнім власником квартири АДРЕСА_1 і будь-яким наймачем договір найму
зазначеного жилого приміщення не укладався.

Як вбачається з
позовних вимог ОСОБА_2 він просив розірвати договір найму жилого приміщення зі
ОСОБА_1 і
комунальним підприємством „Будівельник", яке обслуговує зазначену
квартиру, оскільки реєстрація ОСОБА_1 до наступного часу перешкоджає йому здійснювати його
право власності.

Проте з матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1, коли він був власником квартири
АДРЕСА_1 і комунальним підприємством будь-який письмовий договір не укладався.

Таким чином,
відсутній предмет спору між сторонами, тому позовні вимоги ОСОБА_2 про
розірвання зі ОСОБА_1
договору найму жилого приміщення задоволенню не підлягають.

Доводи
апеляційних скарг ОСОБА_1
і КП „Будівльник" про те, що справа розглянута у їх відсутності є
безпідставними. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 знаходиться в
місцях позбавлення волі, тому суд не мав можливості розглянути справу з його
участю. Проте 3 травня 2007 року він був присутнім у судовому засіданні, з
позовною заявою ознайомлений, про час і місце розгляду справи 10 травня 2007
року повідомлений належним чином. Представнику КП „Будівельник" також було
відомо про розгляд справи 10 травня 2007 року, про що свідчить клопотання про
відкладення розгляду справи на а.с.31, проте ухвалою суду від  10 травня 2007 року

4

постановлено
розглянути справу у відсутності
сторін, визнавши причину неявки представника КП „Комунальник" неповажною.
Справа судом розглянута з додержанням вимогам ст. 169 ЦПК України.

Доводи
апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення судом ст. 71 ЖК України, оскільки
ОСОБА_1 позбавлений права власності на квартиру на законних підставах і тому не
є особою, за якою зберігається жиле приміщення протягом часу відбування
покарання.

Керуючись ст.
ст. 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.4, 314 ч.2, 316 ЦПК України, апеляційний суд,-

ВИРІШИВ :

Апеляційні
скарги ОСОБА_1 і КП „Будівельник" задовольнити частково.

Рішення Микитівського районного суду м.Горлівки від 10
травня 2007 року змінити.

Рішення суду в
частині розірвання зі ОСОБА_1
договору найму жилим приміщенням скасувати.

Відмовити
ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог про розірвання договору найму жилого
приміщення у квартирі АДРЕСА_1.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути
оскаржено безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців після
набрання законної сили рішенням апеляційного суду.