Справа № 22-1067/2007р.                                       Головуючий у
1  інст. Мелешко C.I.
21                                                                        Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

2007 року вересня місяця 24 дня
колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської
області в складі:

Головуючого:
Зубарєвої К.П.

суддів: Мікуш
Ю.Р., Мойсюка М.І.

при секретарі:
Титаренко К.В.

з участю
представника відповідача Бойко З.М.

розглянувши   у
відкритому   судовому   засіданні
в   м.Львові   цивільну
справу   за апеляційною скаргою
ОСОБА_1

на рішення Червоноградського   міського суду  Львівської області від 09 лютого 2007 року,
колегія суддів, -

встановила:

Оскаржуваним рішенням Червоноградського міського суду Львівської області
від 09 лютого 2007 року відмовлено в позові ОСОБА_1 до ДП „Львіввугілля" та
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та профзахворювань України в м. Червонограді про
перерахунок йому розміру відшкодування шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я з
01 серпня 1996 року на коефіцієнт 1,6 росту середнього заробітку по професії
позивача.

Рішення суду
оскаржив ОСОБА_1

В апеляційній скарзі зазначає, що вважає оскаржуване рішення суду
незаконним. Судом при постановленні рішення суду не враховано п. 1.4 наказу
міністра вугільної промисловості України № 72 від 04.03.1996 року згідно якого
було збільшення на шахті „Візейській" розмірів тарифних ставок. Середній
заробіток після підвищення тарифних ставок з 01 серпня 96 р. збільшився на
коефіцієнт 1,8 з розрахунку 297 грн., хоч, фактично, в позовній заяві він
зазначив коефіцієнт 1,6.

Судом не
враховано стан його здоров'я після отриманої травми голови в 1990 році та
відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку позовної давності, як
він вважає, безпідставно.

Просить скасувати оскаржуване рішення суду, справу направити на новий
судовий розгляд.

Заслухавши суддю - доповідача, заперечення з приводу апеляційної скарги
представника відповідача Бойко З.М., вивчивши матеріали цивільної справи,
колегія суддів вважає, що підстав для її задоволення немає.

Матеріалами справи та судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працював у
вугільній промисловості в підземних умовах праці на шахті № 8
„Великомостівська" ( на даний час шахта „Візейська" ДП
„Львіввугілля") прохідником 5-го розряду.

24 лютого 1990 року ОСОБА_1 був тяжко травмований
внаслідок чого йому висновком МСЕК від 18.10.1990 року встановлено інвалідність
та визначено 50% втрати професійної працездатності.

26.01.1996 р. Сокольською МСЕК йому встановлено 60%
втрати професійної працездатності.

На підставі вище зазначеного висновку МСЕК відповідно до
наказу адміністрації відповідача позивачу ОСОБА_1 визначено щомісячне
відшкодування шкоди з 01.08.1996 року в розмірі 178 грн. 20 коп., що
підтверджено довідкою адміністрації шахти від 01.12.200Сроку, яке в дальнійшому
підлягало перерахунку та корегуванню в сторону збільшення. Зокрема, станом на
01.07.1996 року розмір відшкодування шкоди позивачу становив 174, 40 коп.

Відмовляючи позивачу ОСОБА_1 у перерахунку відповідачем суми відшкодування
шкоди 174, 40 коп. з 01.08.1996 року на коефіцієнт 1,6 росту середньої
заробітної плати по професії прохідника 5-го розряду, суд підставно покликався
на вимоги ст. 13 Закону України „Про охорону праці" та відповідні
постанови Кабінету Міністрів України, які регулюють порядок проведення такого
перерахунку, що відповідає п. 28 Правил відшкодування власником підприємства,
установи та організації або уповноваженим органом шкоди, заподіяної
працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаних із виконанням ним трудових обов'язків.

Аналізуючи прийняті з цього приводу нормативні акти, суд
прийшов до правильного висновку, що відповідно до Указу Президента України від
09.01.1996 року №41 „Про додаткові заходи щодо матеріального та морального
заохочення працівників вугільної промисловості" передбачалось проведення
перегляду тарифних ставок працівників вугільної промисловості з метою їх
збільшення у межах наявного фонду споживання і встановлення для підвищення
частки тарифу у середньомісячній заробітній платі цих працівників граничного
розміру надбавок, доплат, премій і винагород з тим, щоб частина тарифу у
середньомісячній заробітній платі становила не менше як 70% її.

На виконання вимог Указу Президента України, наказом Мінвуглепрому України
від 04.03.1996 року №72 підвищення здійснюється у межах витрат на споживання за
рахунок здешевлення харчування, зміни порядку оплати за нормативний час
пересування по шахті від створу до робочого місця і назад та встановлення
граничних розмірів надбавок, доплат, премій, винагород.

Отже, було змінено структуру заробітної плати як на підприємствах
вугледобувної галузі так і на підприємстві, де працював позивач.

Судом дано належну правову оцінку перерахункам, які проведені по шахті
позивачу ОСОБА_1 із врахуванням 60% втрати професійної працездатності.

Безпідставним є покликання в апеляційній скарзі позивача на лист директора
шахти ОСОБА_2 на ім'я прокурора Сокальського району від 14.09.2004 року №
1/1-824.

Отже, з урахуванням меж перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія
суддів вважає, що під час розгляду справи фактичні її обставини були
встановлені районним судом на підставі всебічного, повного і об'єктивного
дослідження поданих доказів.

Висновку суду відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка
з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстав для скасування оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307 ч. 1 п.1, 312 ч.1 п.1, 314 ч. 1 п.1,
315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Червоноградського міського суду Львівської області від 09 лютого 2007 року
залишити без зміни.

Ухвала вступає в законну силу з моменту її проголошення, може бути
оскаржена до Верховного Суду України на протязі 2- х місяців.