Справа №2-1345 2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

01 червня 2007 року
Гірницький районний суд м. Макіївки Донецької області

у складі: головуючого - судді Алексєєнко І.П. при
секретарі   -    Чернієнко О.О. розглянувши у відкритому
судовому засіданні у залі суду у м. Макіївці справу за позовом ОСОБА_1 до
Макіївської міської Ради про визнання права власності на самочинно збудоване
нерухоме майно,

встановив:

У березні 2007
року ОСОБА_1 звернулася
до суду з вказаним позовом про визнання за нею права власності на самочинно
збудований жилий будинок АДРЕСА_1, який належав її батькам і був забудований
без виділення для цієї мети земельної ділянки, а потім без відповідного дозволу
був нею добудований у якому вона проживає з народження по теперішній час.

В судовому
засіданні позивачка ОСОБА_1
підтримала позов, пояснив, що їй
належить будинок АДРЕСА_1, на який не має правовстановлюючих документів.
Вона у цьому будинку проживає з часу свого народження, тобто з 1972 року. Цей
будинок, як їй відомо, почала будувати ще її бабка і для цього не отримала
дозвіл і їй не виділялася земельна ділянка. Потім будинок та будівлі
добудовував її батько і вона особисто за
власні кошти. Крім того, вона сплачувала земельний податок за користування земельною
ділянкою, що знаходиться навколо будинку. У листопаді 2006 року вона звернулася до Управління земельних ресурсів для
оформлення права власності на вказану земельну ділянку, але їй було
відмовлено із-за відсутності правовстановлюючих документів на жилий будинок. Оскільки цей будинок є самочинним
будівництвом, але був обстежений спеціалістами КП міскбудування,
архітектури та проектування м. Макіївки і його стан визнано задовільним і
придатним для використання як жилий будинок, то просить визнати за нею право
власності на цей будинок і надвірні будівлі.

Відповідач -
представник Макіївської міської Ради Дорошук В.В. позов ОСОБА_1 не визнав і
пояснив, що самочинно забудований будинок ще батьками позивачки не був
прийнятий до експлуатації, бо він не відповідає нормам і стандартам і будівлі знаходяться на межі з сусідами, що є
порушенням Правил будівництва. Позивачка не надала документів про те, що їй
виділена земельна ділянка під самочинно забудований будинок для його
обслуговування, а тому визнавати за нею право власності на цей будинок відповідно до ч.3 ст. 376 ЦК України, не має підстав, просив відмовити ОСОБА_1 у
задоволенні її позову.

Суд, вислухавши
пояснення сторін , показання свідків і дослідивши інші додані докази, вважає,
що позов ОСОБА_1 обґрунтований і підлягає задоволенню.

Згідно ст. 376 ЦК України житловий
будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно
затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Як вбачається з
технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1, вказаний житловий будинок
знаходиться в користуванні у

2

ОСОБА_1 і за цією адресою самочинно
побудовані: жилий будинок "А1", сарай "Б1", уборна
"В1", літня кухня "П", сарай "Д1", душ "Е1", водопровід,
огорожа. Загальна площа жилого будинку складає 47,80 кв.м, а житлова площа -
41,6 кв.м (а.с. 5-8 )

Відповідно до
копії домової книги на прописку громадян у будинку АДРЕСА_1 у цьому будинку
проживала прабабка позивачки ОСОБА_1 з 1949 року, позивачка прописана у
будинку з 1992 року постійно.

Свідок ОСОБА_2 показала, що проживає по сусідству з позивачкою і знає, що цей
будинок будувала ще прабабка позивачки по лінії матері, потім у будинку жили
батьки, а зараз постійно у будинку протягом більше ніж 30 років живе позивачка,
яка будинок добудовувала, прибудувала сараї та огорожу за власні кошти. Крім
того, їх земельні ділянки, якими вони користуються для обслуговування житлового
будинку є суміжними і вона не заперечує проти визнання за позивачкою права
власності на будинок і надвірні будівлі, які забудовані по межі, бо її права
цим не порушуються.

Згідно ст. 376 ЦК України, право
власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду
визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво
на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання
земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме
майно.

Згідно довідки Макіївського міського управління земельних ресурсів землекористувач
земельної ділянки розташованої за адресою : АДРЕСА_1, не значиться, отже
вказаний жили будинок із побудованими надвірними
будівлями є самочинним будівництвом, як збудовані на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети.

Між тим, земля,
на якій збудований будинок АДРЕСА_1 , має категорію " землі житлової та
громадської забудови".

У встановленому
законом порядку вказана земельна ділянка не була вилучена, а навпаки, як
вбачається з копій наданих позивачкою квитанцій органи місцевого самоврядування
отримують плату за користування позивачкою земельною ділянкою, яка необхідна
для обслуговування будинку, у якому проживає позивачка і є його користувачем
тривалий час.

Згідно паспорту
технічного стану житлового будинку АДРЕСА_1, встановлено що конструкції цього
жилого будинку знаходяться у задовільному
стані, які допускають його нормальну експлуатацію при умові додержання
діючих норм та правил регулярного поточного ремонту. ( а.с. 9-20 )

До початку
будівельних робот щодо добудови будівель і огорожі, позивачка не отримала
дозвіл на початок будівлі, що передбачено ст. 29 Закону України "Про
планування та забудову території"" добудову жилого будинку виконала
за власні кошти.

Згідно ст. 380 ЦК України житловим
будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог,
встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для
постійного у ній проживання.

Судом
встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 відповідає за своїми технічними характеристиками
житловому будинку і за призначенням може використовуватися для постійного у
ньому проживання.

За таких обставин, враховуючи, що право власності згідно ст.. 328 ЦК України виникає на підставах, що не заборонені законом,
суд вважає доказаним і підлягаючим визнанням за позивачкою її право власності
на вказаний жилий будинок і надвірні будівлі.

На підставі
викладеного, ст. ст. 328, 376, 380 ЦК
України, керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України,

3

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Макіївської міської ради про визнання права
власності на самочинно збудоване нерухоме майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на нерухоме майно - житловий будинок АДРЕСА_1 і визнати за ОСОБА_1 право
власності на збудовані будівлі за вказаною адресою : сарай "Б-1", уборну
"В-1", літню кухню "Г-1", сарай "Д-1", душ
"Е-1", водопровід і огорожу.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області
через Гірницький районний суд м. Макіївки шляхом подачі у десятиденний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів
апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.