Справа №22-1724                                            Головуючий
у 1-й інстанції - Старунський Д.М.
Категорія 19                                                          Доповідач
в апел. інстанції- Штефаніца Ю.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24
вересня 2007 року    колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого:
Кота І.Н.

суддів. Богонюка
М.Я., Штефаніци Ю.Г.

при
секретарі: Раб О.В., за участю відповідачки ОСОБА_1, розглянувши у відкритому
судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу КП «Дрогобичтеплоєнерго» на
рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 травня 2007
року, -

встановила:

Оскаржуваним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду
Львівської області частково задоволено позов КП «Дрогобичтеплоєнерго» до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3і ОСОБА_4про стягнення заборгованності в сумі 4620
грн. 67 коп. по оплаті теплопостачання та постановлено стягнути з ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 солідарно на користь позивача 1284 грн.35 коп.
заборгованності по оплаті послуг за теплопостачання в межах строків позовної
давності, а також 51 грн. судового збору на користь держави та 30 грн. витрат
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Дане рішення директор КП «Дрогобичтеплоєнерго» оскаржив в апеляційному
порядку. В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що суд безпідставно застосував
строки позовної давності та задоволив позовні вимоги про відшкодування
заборгованності лише з 2002 року, оскільки, за ствердженням позивача,
відповідачі фактично користувались послугами продовж всього періоду утворення
заборгованності, яки утворився в 90 -х роках, періодично погашали цей борг, в
тому числі сплатили в листопаді 2001 року 250 грн., що, на думку апелянта,
свідчить про визнання ними заборгованності та пререриває перебіг позовної
давності. А тому просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким повністю
задоволити позовні вмоги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідачки ОСОБА_1 на спростування
доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи скарги,
колегія суддів не вбачає достатніх підстав для її задоволення.

Відповідно
до ст. 257 ЦК України
(ст. 80 ЦК України
1963 року) до спірних цивільно-правових відносин застосовується позовна
давність у три роки.

Як вбачається з матеріалів справи, та наданих позивачем
розрахунків заборгованності абонента Ліпшої за послуги теплопостачання в її
квартиру за адресою АДРЕСА_1, ця заборгованість стала утворюватись з кінця 90-х
років минулого століття.

Разом з
тим, відповідачі категорично заперечили що їм було відомо про наявність такого
боргу в минулих роках до встановлення лічильника в 2002 році та підписання
договору на теплопостачання, про наяність боргу при підписанні договору їх
ніхто належно не повідомляв, а тому вони визнають заборгованність в оплаті за
теплопостачання лише з січня 2002 року в сумі 1284 грн. 35 коп., утворення якої
пояснюють тяжким матеріальним становищем сім'ї.

Щодо проплати боргу в
листопаді 2001 року в сумі 250 грн., то за ствердженням відповідачки ОСОБА_1
дана оплата була здійснена не нею, а без її відому швейною фабрикою, де вона
працювала, шляхом зарахування взаємних зобов'язань.

Позивачем же не надано беззаперечних та неспростовних доказів того, що
споживачі ОСОБА_1 належно повідомлялись про утворення заборгованності в оплаті
послуг і що їм з очевидністю було відомо про наявність такого боргу з 90 -х
років -по січень 2002 року, як і не спростовано доводи ОСОБА_1 щодо обставин проплати частини боргу в
листопаді 2001 року.

Поточна проплата відповідачами
наданих послуг КП «Дрогобичтеплоєнерго» з 2002 року сама по собі не підтверджує
факту визнання відповідачами виставленого боргу за попередній період. Підстав
для поновлення строку позовної давності судом не встановлено, не ставить такої
вимоги і позивач.

Таким чином, суд перешої інстанції цілком обгрунтовано задовольнив позовні
вимоги позивача лише в межах строку позовної давності та визнання позивачем
заборгованої суми з січня 2002 року та вірно визначив загальну суму боргу, що
підлягає стягненню з відповідачів на користь КП «Дрогобичтеплоєнерго».

Оскільки рішення суду відповідає вимогам закону і зібраним по справі
доказам, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, колегія
суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 303,
307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Дрогобичтеплоєнерго»
-відхилити, а рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від
10 травня 2007 року - залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути
оскаржена протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України.