Справа
№2-397/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

8 травня  2007
року                                                                      м.Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі судді Щербань Л.С.,
при секретарі Щербині Л.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Оріхів справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та
моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом , в якому вказує,
що 13.11.2006р. ОСОБА_1 безпідставно побила її та спричинила тілесні ушкодження
в вигляді ушкодження грудної клітки та 10
правого ребра.

На протязі тижня позивачка сама лікувалася травами вдома,
але біль не проходила, тому вона звернулася в лікарню за допомогою. В
Оріхівській ЦРБ 20.11.2006р. позивачці було зроблено рентгенівський знімок та
встановлено діагноз. Після чого вона пройшла курс стаціонарного лікування.

Під час
лікування позивачка купувала ліки на суму 142грн.48коп. Також в результаті дій
відповідачки вона понесла і моральні переживання, які виражаються в тому, що
позивачка перенесла велику біль в частині грудної клітки, являється людиною
похилого віку і із-за болю не могла вести домашнє господарство, розтопити піч,
принести води, тому моральну шкоду позивачка оцінює в 1690грн.

Позивачка просить суд стягнути з відповідачки матеріальну шкоду в сумі
142грн.78коп., моральну шкоду в сумі 1690грн., державне мито-51грн., судові
витрати-30грн., 120грн. за складання позовної заяви, 300грн. за надання
юридичної допомоги. Всього просить стягнути з відповідачки на свою користь
2333грн.78коп.

В судовому
засіданні позивачка, та її представник на позові наполягають. Відповідачка
позов не визнає. Суду пояснила, що вона позивачку не била, та до моменту
подання позивачкою позову до суду вона навіть не знала як її звати.

Суд,
заслухавши позивача та її представника, відповідачку, допитавши свідків,
вивчивши матеріали справи та матеріали про відмову в порушенні кримінальної
справи за заявами ОСОБА_2 та ОСОБА_1, оцінивши у сукупності всі докази та
доводи, надані сторонами як обґрунтування своїх позовних вимог, так і
заперечення проти них, вважає, що позов не обґрунтований та задоволенню не
підлягає з наступних підстав:

Згідно ч.І ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Згідно матеріалу про відмову в порушені кримінальної справи ЖРЗПЗ -3230, 3232, в ході перевірки
заяв ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які надійшли до Оріхівського РА УМВС України в
Запорізькій області, встановлено, що 13.11.2006р.
між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 сталася сварка, в ході якої вони висловлювалися на
адресу одна одної  нецензурною лайкою та
погрожували фізичною розправою.

Позивачка в позовній заяві вказує, що 13.11.2006р. між
нею та відповідачкою сталася сварка, в ході якої остання нанесла їй тілесні
ушкодження, а саме ушиби
грудної клітки та ушиб
10 правого ребра, але не надала суду висновок судово-медичної експертизи чи
судового медичного дослідження, які б підтвердили, що ці ушкодження

2

були
причинені їй в результаті неправомірних дій відповідачки. Виписка з історії
хвороби, яку надала ОСОБА_2 суду, не являється доказом того, що ці пошкодження
сталися саме в результаті неправомірних дій ОСОБА_1 саме у вказаний в позовній
заяві період.

Також позивачка не надала суду докази, передбачені чинним законодавством
України, які свідчать про те, що діями відповідачки їй була нанесена моральна
шкода, та в чому вона полягає.

Свідок ОСОБА_3, суду
пояснив, що бачив, як між позивачкою та відповідачкою сталася сварка та бійка.
В бійку він не втручався,
але в який період часу це сталося, пояснити судові не міг. Між позивачкою
та відповідачкою часто виникають сварки в ході яких вони ображають одна одну
так, як між ними давні неприязні стосунки.

Суд критично відноситься до свідчень ОСОБА_3
так, як з показань інших свідків в судовому засіданні встановлено, що позивачка
пригощала ОСОБА_3 спиртними
напоями та просила свідчити на її користь.

Свідок ОСОБА_4 суду
пояснила, що в листопаді 2006
року вона бачила, як позивачка та відповідачка ображали одна одну
нецензурною лайкою, але бійки між ними не було. Між сторонами склалися
неприязні стосунки на підставі спору за житловий будинок, в якому раніше
проживала дочка позивачки, а зараз цей будинок належить відповідачці.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що між сторонами склалися неприязні стосунки
і завжди між ними виникають сварки та нецензурна лайка лунає від них обох на
адресу іншої сторони. Після сварки, на яку вказує позивачка, що їй нібито було
заподіяно відповідачкою тілесних ушкоджень, позивачка наймалася на роботу по
прибиранню буряків та довгий час виконувала ці роботи і це підтверджує, що в
неї не було тілесних ушкоджень.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суду пояснили, що у вказаний в позовній заяві
період, коли між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виникла сварка, то саме позивачка
намагалася вдарити відповідачку. Але бійки між ними не було. Після сварки
позивачка було зовсім здоровою так, як корчувала стовбури дерев на подвір'ї.

Постанова про відмову в порушенні кримінальної справи від
22.11.2006 року в
якій вказано, що на підставі проведеної перевірки в діях ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не
має складу злочину, позивачем не оскаржувала ся.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,57-60,192,196, 208-209,213-215,218 ЦПК
України, ст. 1167 ЦК України,
п 9 постанови
Пленума Верховного
Суду України № 4 від 31 березня 1995 року „Про судову
практику у справах про відшкодування моральної шкоди", суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної
та моральної шкоди , відмовити.

На рішення суду протягом 10 днів може бути подано заяву про апеляційне

оскарження, а відповідач може подати заяву про апеляційне
оскарження протягом 10 діб з

моменту отримання заочного рішення. Протягом 20 днів, після
подачі заяви про

апеляційне оскарження, на рішення суду до Запорізького
апеляційного суду може бути

подано апеляційну скаргу.