Справа № 22ц-2635   2007 р.                                    Головуючий
в І інстанції Романова
Доповідач: Прокопчук
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

2007 року грудня
місяця «13» аня колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного
суду Херсонської області в складі:

Головуючого         - Прокопчук Л.П.

Суддів                    - Вадзінського П.О.,
Воронцової Л.П.

при
секретарі      - Остренко О.О.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною
скаргою

ОСОБА_1

на рішення

Дніпровського
районного суду м. Херсона

від «07» вересня
2007 р. по справі

за позовом

ОСОБА_2

до

ОСОБА_1

про   визнання
особи   такою,   що
втратила   право   користування
жилим

приміщенням та
за зустрічним позовом ОСОБА_1   до
ОСОБА_2   про   визнання
частково   недійсним  договору
купівлі-

продажу будинку,
визнання права власності та вселення,-

встановила:

Позивачка
ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про визнання ОСОБА_1 такою, що втратила
право користування житловим будинком АДРЕСА_1, посилаючись на те, що вона,
позивачка, будучи власницею цього будинку 14 січня 2003 року прописала в ньому
свою матір. Однак, відповідачка, забравши свої речі, не проживає в будинку з
травня 2004 року.

Прописка
відповідачки зобов'язує її сплачувати за відсутню ОСОБА_1 комунальні послуги.
Без згоди відповідачки виписати її з будинку вона не може.

З зустрічним
позовом до ОСОБА_2 звернулася ОСОБА_1 про визнання частково недійсним договору
купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 та визнання права власності на 1/2
його частину, посилаючись на те, що спірний будинок з ОСОБА_2 придбали за
сумісні кошти у сумісну власність, хоч за договором покупцем є лише її дочка.

2

ОСОБА_2 вигнала
її з дому півтора роки тому, хоче продати будинок, тому вона й звернулася до
суду.

Рішенням
Дніпровського районного суду м. Херсона від 07 вересня 2007 року постановлено;

Позов ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим
приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_1
такою, що втратила право користування жилим приміщенням в будинку АДРЕСА_1.

Зобов'язати
ВГІРФО Дніпровського ВМ ХМВ УМВС України в Херсонській області зняти з
реєстраційного обліку ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1.

У зустрічному
позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна сумісною власністю, визнання
частково недійсним договору купівлі-продажу будинку, визнання права власності
та вселення відмовити за необґрунтованістю позовних вимог.

Не погоджуючись
з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду
скасувати, постановити нове про задоволення її зустрічних позовних вимог,
зазначаючи, що рішення суду не відповідає вимогам закону та зібраним у справі
доказам.

Належним чином
повідомлена про день слухання справи ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилась,
про причини неявки суд не повідомила.

Позивачка
ОСОБА_2, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим, просила залишити його
без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Заслухавши
доповідача, позивачку за первісним позовом ОСОБА_2, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає
частковому задоволенню з таких підстав.

Із матеріалів
справи вбачається і це встановлено судом, що позивачка ОСОБА_2 19 листопада
2002 року купила житловий будинок АДРЕСА_1. Те, що нею будинок купувався у
особисту власність підтверджено наявними у справі доказами, яким суд першої
інстанції дав правильну оцінку.

Доводи позивачки
за зустрічним позовом ОСОБА_1 про те, що спірний будинок вони з ОСОБА_2    купували для створення спільної власності
нічим не підтверджено, а сам факт продажу нею належного їй будинку у с. Червона
зірка Снігурівського району не є підтвердженням її доводів про це.

Відповідно до
ч.1 ст. 17 Закону України «Про власність», який діяв на час придбання спірного
будинку, «майно придбане внаслідок спільної гіраці членів сім'ї, є їх спільною
сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними».

Матеріалами
справи не підтверджено, що сторони ао придбання будинку були членами однієї
сім'ї.

В судовому
засіданні ОСОБА_2 підтвердила, що до придбання спірного житлового будинку вони
з відповідачкою ОСОБА_1 проживали окремо і не були сім'єю.

Із роз'яснень,
даних у ч.4 п. 4 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня
1991 року (зі змінами ) «Про практику застосування законодавства, що регулює
право приватної власності громадян на житловий будинок» слідує, що інші особи,
які брали участь у будівництві жилого будинку (його купівлі) не на підставі
угоди про створення спільної

3

власності, яка відповідає законодавству, вправі вимагати
не визнання права власності на будинок, а відшкодування своїх затрат на
будівництво (купівлю будинку), якщо допомогу забудовнику (покупцю) вони
надавали не безоплатно."

Тому правильно
прийшовши до висновку про відсутність підстав для визнання спірного будинку
спільною сумісною власністю сторін, суд першої інстанції правомірно відмовив
ОСОБА_1 у задоволенні її вимог про визнання договору купівлі-продажу житлового
будинку частково недійсним та визнання за нею права власності на його 1/2
частину та вселення.

Твердження
ОСОБА_1 про те, що позивачка погрозами та побоями вигнала її з дому, нічим не
доведено, а факт непроживання нею в будинку більше півтора року підтверджено як
сторонами, так і свідками по справі.

Тому є
правильним і висновок суду першої інстанції про втрату нею права на
користування житловим приміщенням.

Що стосується
рішення суду в частині зобов'язання ВГІРФО Дніпровського відділу міліції зняти
з реєстраційного обліку ОСОБА_1, що на думку колегії воно підлягає скасуванню з
направленням справи на новий судовий розгляд, оскільки в цій частині рішення
вирішено питання про права та обов'язки особи, яка не брала участь у справі.

Відповідно до п.
4 ст. 311 ЦПК України зазначена обставина є обов'язковою підставою для
скасування судового рішення.

Керуючись
ст.ст.303, 307, 308, 311 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського
районного суду м. Херсона від 07 вересня 2007 року в частині зобов'язання
ВГІРФО Дніпровського відділу міліції ХМВ УМВС України в Херсонській області
зняти з реєстрації ОСОБА_1 скасувати, справу направити на новий судовий
розгляд.

В іншій частині рішення
суду залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і з цього ж часу може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.