Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

4 червня 2007 року
Миронівський районний суд Київської області в складі :

головуючого
судді - Капшук
Л.О.

При секретар - Бесараб І.С. ,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Миронівка цивільну справу за позовом

ОСОБА_1
до ОСОБА_2про розірвання договору довічного утримання,  №
справи 2-248/2007,

ВСТАНОВИВ:

позивач
звернулась до суду із даним позовом,
посилаючись на те,  що 18.10.2005 року уклала з
відповідачем договір довічного утримання,
згідно з п.1 якого передала йому у власність жилий будинок під
АДРЕСА_1,  за нею збереглася в
безоплатному довічному користуванні одна жила кімната розміром 8, 7 кв.м. .
Відповідач зобов»язувався довічно утримувати її,  забезпечувати харчуванням,  одягом та необхідною допомогою.

З 2006 року відповідач
порушував умови даного договору,  а з
березня 2007 року
взагалі їх не виконує,  розірвати договір
у нотаріальному порядку відмовляється,  а
тому просила суд розірвати договір довічного утримання в судовому порядку.

В
судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала і в поясненнях зіслалась
на обставини,  викладені в поданій до
суду заяві.

Відповідач
в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та пояснив,  що дійсно уклав 18.10.2005 року з позивачем
договір довічного утримання. Протягом деякого часу умови договору
виконував,  до 28 серпня 2006 року проживав в
одному будинку з позивачем.  У вересні 2006 року змінив своє
місце проживання та сімейний стан,  а
тому не мав змоги належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання. З
березня 2007 року
взагалі не надає будь-якої допомоги позивачу,
а тому не заперечує проти розірвання договору довічного утримання.

Суд,  заслухавши сторони,  свідків,
дослідивши письмові матеріали справи,
оцінивши докази у їх сукупності,
прийшов до висновку,  що позов
підлягає задоволенню.

Статтею 744 ЦК України
передбачено,  що за договором довічного
утримання (догляду) одна сторона (відчужувач)
передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок,  квартиру або їх частину,  інше нерухоме майно або рухоме майно,  яке має значну цінність,  взамін чого набувач зобов'язується
забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

2

Договір
довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає
нотаріальному посвідченню,  що
передбачено ч1  ст.  745 ЦК України. Недотримання даної вимоги
відносно форми договору тягне за собою визнання договору недійсним у
відповідності до  ст.  215
ЦК України.

В
судовому засіданні встановлено,  що 18.10.2005 року сторони
уклали договір довічного утримання,  що
підтверджується договором довічного утримання,
посвідченим 18.10.2005
року приватним нотаріусом Миронівського нотаріального округу та
зареєстрованим в реєстрі за №
3234. Вимоги щодо дотримання форми договору сторонами дотримані.

Пунктом 1 даного договору
передбачено,  що позивач передала
відповідачу у власність належний їй на підставі свідоцтва про право
власності,  виданого 2.10.1990 року виконавчим
комітетом Маслівської сільської ради народних депутатів та зареєстрованого в
Білоцерківському бюро технічної інвентаризації 2.10.1990 року за №
326 в книзі 2,  реєстраційний номер НОМЕР_1,  жилий будинок з надвірними будівлями,  що знаходиться в АДРЕСА_1

Відповідач
ОСОБА_2 ,  у відповідності до п.п.4, 5, 6
договору,  зобов'язався довічно
утримувати позивача ОСОБА_1,  забезпечувати її харчуванням,  одягом,
необхідною допомогою,  зберігши в
її безоплатному довічному користуванні одну жилу кімнату розміром 8, 7 кв.м.  Вартість матеріального забезпечення визначена
сторонами в сумі 200 гривень
на місяць.

Встановлено,  що з часу укладення договору довічного
утримання по 28.08.2006 року
відповідач проживав у будинку під АДРЕСА_1разом з позивачем,  за якою збереглася в безоплатному довічному
користуванні одна жила кімната розміром 8,
7 кв.м.  Відповідач допомагав їй по
господарству,  працював на огороді,  придбавав за її кошти продукти харчування та
інші,  необхідні для щоденного
користування речі.

Частиною
1  ст.  755
ЦК України передбачено,  що договір
довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу
відчужувана у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх
обов'язків,  незалежно від його вини.
Такий порядок розірвання договору також встановлений п.6 договору довічного
утримання,  укладеного між
сторонами,  яким передбачено,  що він може бути розірваний за згодою
сторін,  а в випадку невиконання його
умов і відмови від добровільного розірвання однією із сторін - в судовому
порядку.

Встановлено,  що в серпні 2006 року відповідач почав підтримувати фактичні шлюбні
відносини з місцевою жителькою,  а тому 28.08.2006 року переїхав на
інше постійне місце проживання. З того часу в порушення умов укладеного
договору він не надавав необхідної допомоги та догляду позивачу,  обмежуючись періодичним відвідуванням.  З березня 2007 року він жодного разу не відвідував позивача та не
виконував будь-яких зобов'язань за договором.
Зазначені обставини відповідачем не оспорюються.

3

Викладене
підтверджується також показами свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,  які показали,
що являються сусідами позивача та знають про угоду,  укладену нею з відповідачем ОСОБА_2  З 2005 року він постійно проживав у їх
сусідки ОСОБА_1,  допомагав їй по
господарству. В період з літа 2006
року по березень 2007
року він приїздив до неї лише інколи,
а з березня 2007 року не
приїздить взагалі,  будь-якої допомоги не
надає. Вони вимушені постійно допомагати позивачу у веденні домашнього
господарства,  оскільки вона потребує
такої допомоги та не отримує її від відповідача.

Зазначені
обставини свідчать про те,  що
відповідач,  будучи набувачем майна
позивача за договором,  не виконує свої
обов»язки по довічному утриманню позивача,
а тому її вимоги про розірвання договору довічного утримання являються
обгрунтованими та підлягають задоволенню.

На
підставі  ст.  4
п.18 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» відповідача
необхідно звільнити від сплати судового збору.

Статтею 88 ЦПК України
передбачено,  що стороні,  на користь якої ухвалено рішення,  суд присуджує з другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові витрати.

При
подачі до суду позовної заяви позивачем було сплачено 7 гривень 50 копійок витрат
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи судом,  які підлягають стягненню з відповідача на її
користь.

На
підставі викладеного,   ст.  ст.  744, 745,  755 ЦК України,  керуючись
ст.  ст.  10,  11,
15,  60,  131,
209,  212, 213, 214, 215 ЦПК
України,  суд,

ВИРІШИВ :

позов
задовольнити.

Договір
довічного утримання,  укладений 18 жовтня 2005 року
міжОСОБА_1та ОСОБА_2,  посвідчений
приватним нотаріусом Миронівського нотаріального округу та зареєстрований в
реєстрі за № 3234,  розірвати.

Стягнути
з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1 7
гривень 50 копійок
витрат,  понесених на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи судом.

Звільнити
ОСОБА_2 від сплати судового збору.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Миронівський
районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви
про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги,  з подачею її копії до
апеляційної інстанції або в порядку ч.4
ст.  295 ЦПК України.