Справа №2-164/07
РІШЕННЯ

Іменем України

14 травня 2007 року      смт.
Кельменці

Кельменецький
районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого
- судді                          Телешмана
О.В.

при
секретарі                                      Бузило М.Л.,

з участю
представника позивача    Рендюка М.В.,
довіреність від 26.04.2007 року,

відповідачів
ОСОБА_2,ОСОБА_1, розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в   смт. Кельменці справу за позовом Відкритого
акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль»   до
ОСОБА_1  та   ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних
збитків від злочинів, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позовні вимоги Відкритого акціонерного
товариства «Райффайзен банк Аваль» не визнали повністю, і вважають що дані
вимоги є безпідставними.

Представник позивача Рендюк М.В. пояснив суду, що відкрите акціонерне
товариство «Райффайзен банк Аваль», є правонаступником АППБ «Аваль». Згідно
укладеного кредитного договору НОМЕР_1від 21 квітня 2005 року товариство з
обмеженою відповідальністю «ім. Ватутіна» отримало в АППБ «Аваль», кредитні кошти
в сумі 160000,00 (сто шістдесят тисяч) гривень зі сплатою 21 % відсотка річних,
строком користування до 20 квітня 2006 року. На момент подачі даного позову
сума заборгованості товариства перед позивачем складає 214908 гривень 27
копійок.

В
процесі вияснення обставин було встановлено, що ОСОБА_1, працюючи генеральним
директором товариства, та ОСОБА_2, працюючи головним бухгалтером товариства,
маючи на меті скоїти шахрайство з кредитними ресурсами, для оформлення і
отримання даного кредиту підробили протокол зборів засновників ТзОВ «Ватутіна»
№ 1 від 03.02.2005 року і довідку про те, що майно, яке передається банку в
заставу не підлягає розпаюванню, та подали їх в банк для оформлення та видачі
кредиту. Відносно відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було порушено кримінальну
справу за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.222 та ч.2 ст.366 КК України.
Кельменецький районний суд Чернівецької області розглядаючи кримінальну справу
№ 1-124-2006 р. визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.2
ст.222 та ч.2 ст.366 КК України, а ОСОБА_2 винною у скоєнні злочину
передбаченого ч.2 ст.366 КК України в результаті яких позивачу завдано великої
матеріальної шкоди в сумі 160000 гривень неповернутого кредиту. Але відповідно
до положень ч.І ст. 1166 ЦК
України майнова шкода завдана неправомірними діями юридичній особі
відшкодовується в повному обсязі. Тому до вказаної вище суму необхідно додати
суму відсотків. Кельменецький районний суд виніс постанови: 13 листопада 2006
року по справі № 1-124-2006 p., якою обвинуваченого ОСОБА_1 звільнено від кримінальної
відповідальності

за ч.2 ст.222 та ч.2 ст.366 КК України
на підставі ст.1 п. «б»
ст.6 Закону України «Про амністію» від 31.05.2005 року та від 08 листопада 2006 року по
справі № 1-124-2006, якою обвинувачену ОСОБА_2 звільнено від кримінальної
відповідальності за ч.2 ст.366 КК України на підставі ст.1 п «г» ст.6 Закону
України «Про амністію» від 31.05.2005 року. Позивач не був повідомлений про
результати розслідування кримінальної справи, передачу справи на розгляд суду і
про її розгляд в суді, в результаті чого збитки, нанесені позивачу
обвинуваченими ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в результаті скоєння даних злочинів
залишилися поза межами розгляду даної кримінальної справи. Відповідно до
положень ч.І ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними діями
юридичній особі відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала.
Враховуючи, що злочинні діяння обох обвинувачених були об'єднані спільним
злочинним наміром, а заподіяна ними позивачу шкода в розмірі 214908 гривень 27
копійок стала наслідком їх спільних злочинних дій, то відповідно з практикою
застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди,
завданої злочином (Постанова Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31 березня
1989 року) обвинувачені по даній справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, повинні нести
солідарну відповідальність за заподіяну позивачу шкоду в сумі 214908 гривень 27
копійок повному об'ємі.

Відповідач ОСОБА_2 пояснила суду, що кредит товариство брало в 2002 році. У
2003 році кредит не повернули і банк пролонгував кредит. Тому в 2005 році це
була пролонгація кредиту, а не новий кредит. З серпня 2005 року вона не працює
в товаристві, оскільки була звільнена в зв'язку із виходом на пенсію. Після її
звільнення з роботи в товаристві залишалось заставне майно і чому не був
повернутий кредит їй невідомо. Представники банку перевіряли заставне майно
постійно і воно було в наявності. Кредит вони оформляли для Товариства, а не
для себе, тому вона вважає, що не повинна відповідати за товариство.
Відповідачка також пояснила, що вину свою вона визнавала під тиском працівників
міліції і протокол зборів засновників вона не друкувала, а довідку про майно
вона видала тому, що раніше було розпаювання і це майно не входило до майнових
паїв.

Відповідач
ОСОБА_1 пояснив суду, що він працював керівником ТзОВ «їм. Ватутіна» з 2002
року. Він винен в тому, що підписав чисті папери для банку. Крім того, дійсно,
в 2005 році була пролонгація кредиту і в них не було наміру не повертати
кредит. Все майно, яке перебувало в заставі було в наявності. В серпні 2006
року його було звільнено з посади генерального директора ТзОВ «їм. Ватутіна» за
недовіру. Тому після цього моменту він і не мав змоги повернути кредит,
оскільки більше не працював. Гроші брали для товариства і все заставне майно
було в наявності. Це майно перевіряли представники банку. Після рішення
господарського суду ДВС мало змогу виконати рішення господарського суду,
оскільки в товаристві було в наявності майно, але вони цього не зробили.
Протокол зборів вони написали тому, що вважали, що це просто формальність по
перекредитації, але вони не мале
на  меті   не
повертати   кредит,   а
діяли   в   інтересах
товариства   і

неповернення
кредиту настало не з його вини, оскільки його звільнили з роботи.

Судом досліджено такі інші докази. Постанови
Кельменецького районного суду від 08.11.2006 року та від 13.11.2006 року по
справі №1-124/2006, кредитний договір НОМЕР_1від 21.04.2005 року між АППБ
«Аваль» та ТзОВ « їм. Ватутіна», копія рішення Господарського суду Чернівецької
області від 24.02.2006 року по справі №2/5, копія наказу Господарського суду
Чернівецької області від 06.03.2006 року № 2/5, копія постанови № 353/4 від
21.12.2006 року про повернення виконавчого документа стягувачеві, довідка про
стан взаєморозрахунків між Чернівецькою ОД Райффайзен банк Аваль» та ТзоВ «їм.
Ватутіна» станом на 25.02.2007 року, копія витягу із статуту ВАТ « Райффайзен
банк Аваль», довідка про стан нарахування та сплату відсотків ТзОВ «їм.
Ватутіна» за користування кредитом за кредитним договором НОМЕР_1від 21.04.05
р. за період з 24.02.2006 року по 30.03.2007 року, копія свідоцтва про державну
реєстрацію юридичної особи серії А00 № 798290, ксерокопія трудової книжки
ОСОБА_2 , ксерокопія першої та другої сторінок трудової книжки ОСОБА_1 №
0370814.

Судом встановлено, що відкрите акціонерне товариство
«Райффайзен банк Аваль», є правонаступником АППБ «Аваль». 21 квітня 2005 року
товариство з обмеженою відповідальністю «їм. Ватутіна» с Грушівці
Кельменецького району Чернівецької області уклало кредитний договір НОМЕР_1,
згідно з яким отримало в АППБ «Аваль», кредитні кошти в сумі 160000,00 (сто
шістдесят тисяч) гривень зі сплатою 21 % відсотка річних, строком користування
до 20 квітня 2006 року. Зазначений вище кредитний договір від імені ТзОВ «їм.
Ватутіна» підписав відповідач ОСОБА_1 Відповідачка ОСОБА_2 працювала в ТзОВ «їм
Ватутіна» на момент укладення зазначеного вище кредитного договору головним
бухгалтером. Документи для офрмлення кредиту готували та підписували
відповідачі. Відповідач ОСОБА_1 визнає, що подав позивачу протокол зборів, які
в дійсності не відбувалися. Згідно п.6.1 Кредитного договору, товариство
зобов'язувалось забезпечити повернення одержаного кредиту на умовах
передбачених Кредитним договором та щомісячно сплачувати відсотки за
користування кредитом не пізніше останнього робочого дня кожного місяця, але
взяті на себе зобов'язання товариство не виконувало. Тому згідно рішення
господарського суду Чернівецької області по справі № 2/5 від 24 лютого 2006
року з товариства з обмеженою відповідальністю «їм. Ватутіна» с Грушівці
Кельменецького району Чернівецької області на користь Акціонерного поштово -
пенсійного банку «Аваль» стягнуто борг в сумі 160000 гривень, 17321 грн. 77
копійок відсотків за користування кредитними коштами,9422 гривні 41 копійку
пені та судові витрати по справі. На виконання даного рішення Господарським
судом Чернівецької області був виданий наказ від 06.03.2006 року № 2/5, що
свідчить про набрання даним рішенням законної сили. Згідно ч.З ст.61 ЦПК
України обставини, встановлені судовим рішенням у господарській справі, що
набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ у яких бере
особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже між
ТзОВ «їм. Ватутіна» та позивачем по даній цивільній справі відкритим  акціонерним товариством «Райффайзен  банк Аваль»
існували

цивільні                                     зобов'язальні
правовідносини   з   приводу
кредиту.

ТзОВ
«їм. Ватутіна» порушило умови договору і згідно рішення господарського суду
Чернівецької області по справі № 2/5 від 24 лютого 2006 року з товариства з
обмеженою відповідальністю «їм. Ватутіна» с Грушівці Кельменецького району
Чернівецької області на користь Акціонерного поштово - пенсійного банку «Аваль»
стягнуто борг в сумі 160000 гривень, 17321 грн. 77 копійок відсотків за
користування кредитними коштами,9422 гривні 41 копійку пені та судові витрати
по справі, тобто шкоду яка виникла внаслідок невиконання ТзОВ «їм. Ватутіна»
своїх договірних зобов'язань.

Згідно постанови Кельменецького районного суду від 13 листопада
2006 року по справі № 1-124/2006 p., відповідача -
підсудного ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.222 та
ч.2 ст.366 КК України і кримінальну справу стосовно нього закрито на підставі
ст.1 п. «б» ст.6 Закону України «Про амністію» від 31.05.2005 року. Згідно
постанови Кельменецького районного суду від 08 листопада 2006 року по справі №
1-124/2006 відповідачку - обвинувачену ОСОБА_2 звільнено від кримінальної
відповідальності за ч.2 ст.366 КК України і кримінальну справу закрито на
підставі ст.1 п «г» ст.6 Закону України «Про амністію» від 31.05.2005 року.

Згідно ст. 62 Конституції України особа вважається
невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню,
доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним
вироком суду. Але обвинувальним вироком суду не встановлено, що відповідачі
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 винні у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.222 та ч.2
ст.366 КК України.

Згідно ч. 4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав
законної сили обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно -правові
наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок з питань чи мали місце ці дії
та чи вчинені вони цією особою. Тому суд відхиляє посилання представника позивача
на постанови суду про закриття кримінальних справ стосовно відповідачів ОСОБА_1
та ОСОБА_2, як на доказ їхньої вини у спричиненні шкоди позивачу в сумі
214908,27 грн., оскільки дані постанови не є вироком суду, не є обов'язковими
для суду, і, крім того, між позивачем та відповідачами не виникало жодних
правовідносин, які б покладали на відповідачів зобов'язання по відшкодуванню
шкоди. Як встановлено зазначеним вище рішенням господарського суду Чернівецької
області зобов'язальні відносини існували між позивачем по даній цивільній
справі та ТзОВ «їм. Ватутіна» і саме дане товариство, як юридична особа, не
виконало обов'язки за кредитним договором, в результаті чого позивачу була
завдана майнова шкода у вигляді неповернутого кредиту та відсотків по кредитному
договору.

Вказані вище обставини стверджується взаємним зв'язком
наявних у справі доказів, досліджених судом, у їх сукупності.

Згідно
ч.І ст. 1166 ЦК України
майнова шкода завдана неправомірними діями юридичній особі відшкодовується в
повному обсязі особою яка її завдала. Для настання деліктної відповідальності
необхідна наявність складу правопорушення,
а    саме:    наявність
шкоди,    протиправна    поведінка

заподіювана
шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювана та
вина. Причинний зв'язок між шкодою, завданою позивачу та діяннями відповідачів
є необхідною умовою. Судом встановлено, що шкода позивачу була завдана
внаслідок невиконання договірних зобов'язань ТзОВ «їм. Ватутіна» за кредитним
договором, а не внаслідок дій відповідачів - ОСОБА_1 та ОСОБА_2, пов'язаних з
подачею позивачу підроблених документів.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на
які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. У справі немає
будь-яких фактичних даних про те, що відповідачі безпосередньо своїми діями -
підробкою протоколів зборів засновників ТзОВ «їм. Ватутіна» № 1 від 03.02.2005
року та подачею його в банк для оформлення та видачі даного кредиту -
спричинили шкоду позивачу та є їхня вина у завданні майнової шкоди, а
представник позивача, в порушення ст. 60 ЦПК України не надав суду належних
допустимих доказів, які б підтвердили, що підробка протоколів зборів
засновників ТзОВ «їм. Ватутіна» № 1 від 03.02.2005 року та подача його в банк для
оформлення та видачі даного кредиту , в чому обвинувачувалися відповідачі, є
причиною майнової шкоди позивача.

Суд
відхиляє посилання позивача на постанови Кельменецького районного суду від 8
листопада та 13 листопада 2006 року по справі № 1-124/2006 як доказ того, що,
що ОСОБА_1, працюючи генеральним директором товариства та ОСОБА_2, працюючи
головним бухгалтером товариства, маючи на меті скоїти шахрайство з кредитними
ресурсами, для оформлення і отримання даного кредиту підробили протокол зборів
засновників ТзОВ «їм. Ватутіна» № 1 від 03.02.2005 року та подали його в банк
для оформлення та видачі даного кредиту і внаслідок цього позивачу була завдана
майнова шкода, так як такий доказ не є належним та допустимим, оскільки дані
постанови суду не є обвинувальними вироками суду, а також згідно рішення
господарського суду Чернівецької області по справі № 2/5 від 24 лютого 2006
шкода позивачу була заподіяна внаслідок невиконання ТзОВ «їм. Ватутіна»
обов'язків за кредитним договором, тобто шкода стала наслідком невиконання
договірних зобов'язань, а не наслідком певних дій відповідачів - ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 Згідно даного рішення господарського суду Чернівецької області по
справі № 2/5 від 24 лютого 2006 року, шкоду яка виникла внаслідок невиконання
ТзОВ «їм. Ватутіна» своїх договірних зобов'язань було стягнуто на користь
позивача відкритого акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль», тому суд
вважає недопустимим стягнення однієї і тієї ж шкоди з юридичної особи -ТзОВ
«їм. Ватутіна» та з бувшого керівника і головного бухгалтера даної юридичної
особи - відповідачів по даній справі на користь відкритого акціонерного
товариства «Райффайзен банк Аваль». Суд також відхиляє посилання представника
позивача на те, що шкода була завдана позивачу неповерненням кредиту, яке стало
наслідком того, що відповідачі підробили і подали в банк підроблені документи і
без даних документів кредит не був би виданий ТзОВ «їм. Ватутіна», оскільки
відповідачі були звільнені з роботи і не могли впливати на повернення кредиту
ТзОВ «їм. Ватутіна», тобто відсутня їхня вина у неповерненні ТзОВ «їм.
Ватутіна» кредиту.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що у позові відкритого акціонерного
товариства «Райффайзен банк Аваль» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальних збитків від злочинів слід відмовити повністю.

Оскільки даний позов не випливає із правовідносин, пов'язаних із
відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок злочину, суд вважає, що з позивача
відкритого акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» слід стягнути на
користь держави судовий збір в сумі 1700 гривень.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. 62 Конституції України,
ст.1166, Цивільного кодексу України, ст. ст. 2, 3, 8, 10, 15, 60,61,79, 88,
212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У позові відкритого акціонерного товариства «Райффайзен
банк Аваль» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків від
злочинів відмовити повністю.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства «Райфайзен банк Аваль» на
користь держави судовий збір в сумі 1700 ( одна тисяча сімсот) гривень.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.
Якщо буде подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде
подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження,
рішення суду набере законної після закінчення цього строку. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його не буде скасовано, набере законної сили
після розгляду справи апеляційним судом.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення до Кельменецького районного суду. Апеляційна скарга на
рішення може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження через Кельменецький
районний суд.