УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02
жовтня 2007р.                                                                              м.
Одеса

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого -
Комаровської Н.В.,

Суддів -
Короткова В.Д., Гончаренко В.М. ,

При секретарі -
Бржезицькій В.М. ,

Розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Одеського
прикордонного загону - військової частини 2138 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, які діють і
в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3,
про визнання таким, що втратив право на житлову площу, та виселення без
надання іншої жилплощі з апеляційною скаргою Одеського прикордонного загону -
військової частини 2138 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від
27.02.07р., -

встановила:

В лютому 2004р.
окрема військово-будівельна дільниця 212 звернулась із позовом до ОСОБА_1 про
виселення.

Після уточнення
позовних вимог і заміни позивача Одеський прикордонний затон - військова
частина 2138 пред*явили позов до ОСОБА_1, ОСОБА_2  про визнання таким, що втратив право на
житло, а виселення без надання іншої жилої площі.

В обгрунтування
своїх вимог позивач посилався на те, що в 1999 р. військовослужбовець ОСОБА_1
був прописаний в кімнаті №4 гуртожитку по АДРЕСА_1, де проживав до 2001р. і
знаходився в штаті військової частини 9784.

В грудні 2002р.
за усною згодою тимчасово виконуючого обов*язки начальника окремої
військово-будівельної дільниці 212 (ОВБД) ОСОБА_1 заселився в кімнати №№ 2122 в
зазначеному гуртожитку загальною площею 21, 75 кв.м. , звільнивши кімнату № 4,
в якій був прописаний.

В 2005р. ОСОБА_1
одружився з ОСОБА_2 , у них народився син ОСОБА_3
і вся сім*я мешкає в кімнатах № 21, 22 гуртожитку.

Позивач просив
визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право на жилплощу в кімнаті № 4, оскільки він
більш ніж 6 місяців не проживає в ній, а також виселити ОСОБА_1 із сім*єю із
кімнат № 21, 22 гуртожитку, оскільки ОСОБА_1 ніколи в штаті ОВБД 212 не
перебував, звільнився із прикордонних військ, вселився в спірні кімнати без
розпорядження.

Відповідач
ОСОБА_1 позов не визнав, посилаючись на те, що перебував на службі у в/ч 9784,
яка входила до складу ОВБД 212, і вселився в кімнату №4 гуртожитку по АДРЕСА_1
з дозволу начальника ОВБД 212.В грудні 2002р. покращив свої житлові умови,
переселившись із кімнати №4 до кімнат № 21, 22 того ж

Головуючий
1 інстанції - Погрібний C.O.                   Справа №
22ц-2365/07

Доповідач
- Кемеровська Н.В.                                       Категорія
- 30

гуртожитку з дозволу начальника в/ч 9784.Вважає, що
вселився в гуртожиток в зв*язку із трудовими відносинами і займає кімнати № 21,
22 на законних підставах.

Справа
слухалась у відсутності ОСОБА_2 , представника органу опіки та піклування
Малиновської райадміністрації, а також ПП «Лідія», притягнутих до участі у
справі.

Справа судами
слухалась неодноразово.

Останнім
рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27.02.07р. позов про
визнання таким, що втратив право на житло, задоволений, в позові про виселення
ОСОБА_1, ОСОБА_2  та ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній
скарзі Одеський прикордонний загін - військова частина 2138 просить про
скасування рішення в частині відмови в задоволенні позову про виселення і
направлення справи в цій частині на новий розгляд, мотивуючи тим, що висновки
суду не відповідають фактичним обставинам справи, а також посилаючись на
неповноту в дослідженні обставин справи.

Заслухав
доповідь судді-доповідача,  доводи
апеляційної скарги, заперечення на неї, розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної
скарги, скасування рішення з направленням справи на новий розгляд з таких
підстав.

Відмовляючи в
задоволенні позову Одеському прикордонному загону - військовій частині 2138 про
виселення ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3, суд виходив з того, що правовідносини
виникли з приводу користування конкретним житловим приміщенням, але не
приміщенням у гуртожитку , статус якого судом не встановлений.

З таким
висновком погодитись неможна, оскільки суд дійшов до нього без ретельної
перевіривши доводів сторін та доказів, які надані сторонами.

Так,  підтримуючи позовні вимоги про виселення
відповідачів, Одеський прикордонний загін надав суду письмові докази, які на
думку позивача, свідчать про статус будинку по АДРЕСА_1 як гуртожитку, зокрема:
акт Державної комісії про приймання та введення в експлуатацію 2х поверхового
44 кімнатного житлового будинку із зазначенням того, що цей будинок є
гуртожитком на 44 кімнати( т.1, а.с. 83-85); рішення Одеського міськвиконкому №
76 від 26.01.61р. «Про затвердження актів з приймання та введення в експлуатацію
завершених будівель та дозвіл на заселення»(т.2, а.с. 47-48); домові книги з
реєстрацією мешканців гуртожитку з відмітками ВГІРФО Хмельницького ВМ
Малиновського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, що ведуться з 1961 р.
(т.1, а.с. 102-103);розпорядження Малиновської рай адміністрації «Про
присвоєння адреси гуртожитку по АДРЕСА_1» від 20.04.04р. (т.2, ах.34); довідку
Одеського прикордонного загону про зміну назв організаційна балансі яких
знаходився гуртожиток (т.2, а.с. 45); довідку Адміністрації Державної
прикордонної служби про характеристику та призначення гуртожитку ( т.1, а.с.
103); відповіді Малиновської рай адміністрації Одеської міськради про статус
будівлі (т.2 а.с. 40); технічний висновок науково-дослідного інституту про
можливість переведення гуртожитку в статус житлового будинку( т.1, ах.
104-112); розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби «Про
передачу на баланс» від 12.12.05р. ( т.2, а.с. 42); технічний паспорт на
гуртожиток по Тираспольському шосе,  19 (
т.2, а.с. 17-19).

Відповідно до
ч.4  ст. 212 ЦПК України результати
оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття
чи відмови в прийнятті.

В рішенні, яке
оскаржується, не зазначені вищевикладені докази позивача та не наведені мотиви,
з яких суд не прийняв їх як докази доведеності позову.

Суд
також не встановив і не вказав в рішенні, чи на законних підставах вселився в
спірне приміщення - кімнати 21, 22- військовослужбовець ОСОБА_1, його дружина
ОСОБА_2  з неповнолітньою дитиною,  не перевіривши доводи позивача про
відсутність правових підстав для зайняття зазначених кімнат як ОСОБА_1, так і
дружиною ОСОБА_2 , згоду на заселення якої в гуртожиток позивач не надавав.

Крім того,
висновок суду про неможливість встановлення статусу житлового будинку по
АДРЕСА_1 як підстава для відмови в позові про виселення відповідачів не
узгоджується із висновком суду про задоволення позову про визнання ОСОБА_1
таким, що втратив право користування житловою площею в кімнаті № 4 ( в цій
частині рішення не оскаржується), яка знаходиться в цьому ж будинку.

Враховуючи
викладене, судова колегія вважає, що суд неповно дослідив обставини справи та
не дав належної оцінки всім доказами, які містяться в матеріалах справи, що є
підставою для скасування рішення відповідно до п.1 ч.1. ст. 309 ЦПК України.

Суд також
допустив порушення норм цивільно-процесуального законодавства, зокрема  ст. 169 ЦПК України,  не сповістивши про слухання справи
30.11.06р., 06.02.07р. та 27.02.07р. відповідачку ОСОБА_2  та ПП «Лідія», розглянувши справу в їх
відсутність.

З матеріалів
справи не вбачається думка ОСОБА_2 , як відповідачки,  з приводу пред*явленого до неї та
неповнолітньої дитини позову про виселення,
що на думку судової колегії є порушенням її процесуальних прав,
передбачених  ст.  ст. 27, 31 ЦПК України, яке тягне за собою і
неповноту судового розгляду.

Крім того,
справа розглянута у відсутність представника органу опіки та піклування
Малиновської райадміністрації,  який
10.11.06р. звернувся із письмовою заявою про слухання справи у його
відсутність, із змісту якої не вбачається думка органу опіки та піклування щодо
пред*явленого позову про виселення неповнолітної дитини.

Оскільки
пред*явлений Одеським прикордонним загоном позов про виселення без надання
іншого житлового приміщення суттєво зачіпає інтереси малолітньої дитини, суду
слід було більш виважено підійти до питання про можливість звільнення від
участі в судовому засідання представника органу опіки та піклування, не
вислухавши його думку за позовом.

Оскільки судом
допущені порушення норм цивільно-процесуального законодавства .справа
розглянута у відсутність осіб, які притягнути до участі у справі, однак не
сповіщені про місце та час судових засідань, рішення підлягає скасуванню в
частині відмови в задоволенні позову про виселення відповідачів з направленням
справи в цій частині на новий розгляд за п.3.ч.1 . ст. 311 ЦПК України.

Керуючись  ст.
ст.  307 ч.1.п.5, 311 ч.1.п З ЦПК
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу Одеського прикордонного загону - військової частини 2138 задовільнити.

Рішення
Малиновського районного суду м. Одеси від 27.02.07р. в частині відмови в
задоволенні позову Одеського прикордонного загону-військової частини 2138 про
виселення ОСОБА_1, ОСОБА_2 із неповнолітньою дитиною ОСОБА_3 скасувати,  справу в цій частині направити на новий
розгляд в той же суд іншому судді.

Ухвала
набирає чинності з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному
порядку на протязі двох місяців шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо
до Верховного Суду України.