УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року жовтня
місяця 23    дня колегія суддів
судової палати по цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки
Крим в м. Феодосії в складі: Головуючого, судді -   Моісеєнко Т.І

Суддів -  Притуленко О.В., Мамасуєвої Л.О.

При секретарі-
Князькіній О.М.. розглянувши в місті Феодосії цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до виконавчого комітету Берегової сільської ради, ОСОБА_2,
представництва Фонду майна АР Крим про визнання дійсним договору оренди бара
«ІНФОРМАЦІЯ_1», визнання договору купівлі-продажу недійсним, переведення прав
покупця, визнання права власності, стягнення моральної шкоди, за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Феодосійського міського суду АР Крим від 16
серпня   2007 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернулась в суді з позовом до виконавчого комітету Берегової сільської ради,
ОСОБА_2., представництва Фонду майна АР Крим про визнання дійсним договору
оренди бара «ІНФОРМАЦІЯ_1» в період з 26.10.1998 року по 25.10.2003 року,
визнання недійсним договору купівлі-продажу бара «ІНФОРМАЦІЯ_1»,укладеного
21.12.2001 року між представництвом фонду майна АРК в м.Феодосії іОСОБА_2., переведення прав
покупця зазначеного бара на неї на підставі
Закону України «Про оренду державного і комунального майна», визнання права власності
на бар «ІНФОРМАЦІЯ_1», стягнення моральної шкоди.

Надалі ОСОБА_1
доповнила позовні вимоги і просила надати їй можливість знов побудувати бар
«ІНФОРМАЦІЯ_1» на залишках його фундаменту, оскільки останній було зруйновано,
і стягнути з відповідачів моральну шкоду в розмірі 40000 грв.

Позовні вимоги
мотивовані тим, що 26.10.1993 року між виконкомом Берегової сільської ради і
ТОВ «Лазурний берег», засновником і власником якого вона є, було укладено
договір оренди бара «ІНФОРМАЦІЯ_1» строком на 5 років. За власні кошти вона
відремонтувала вказане приміщення, зробила його капітальною будовою, однак
рішенням 3 сесії 22 скликання Берегової сільської ради від 15.03.1996 року
договір оренди було розірвано в односторонньому порядку, а 28.06.1996 року бар
«ІНФОРМАЦІЯ_1» був переданий в оренду іншої особі, чим їй були створені
перешкоди у користуванні зазначеним приміщенням. 21.12.2001 року бар
«ІНФОРМАЦІЯ_1» був проданий представництвом Фонду майна АРК в м.Феодосії
відповідачуОСОБА_2., який його зруйнував , чим також спричинив їй матеріальну
шкоду і душевні страждання.

Позивачка
вважає, що оскільки договір оренди бара «ІНФОРМАЦІЯ_1» було неправомірно
розірвано 15.03.1996 року, що вбачається з рішення 6 сесії 22 скликання
Берегової сільської ради від12.07.1996 року, договір оренди автоматично був
продовжений на наступні 5 років після його закінчення, тобто з 1998 року по
2003 рік, що  надавало їй    першочергове право на його

Справа № 22ц-1768 ф/2007р.

-2-

викуп.
По вказаних підставах просила
визнати дійсним договір оренди бара «ІНФОРМАЦІЯ_1» в період з 26.10.1998
року по 25.10.2003 року, визнати недійсним договір купівлі-продажу бара
«ІНФОРМАЦІЯ_1»,укладений 21.12.2001 року між представництвом фонду майна АРК в
м.Феодосії іОСОБА_2., перевести
на неї права покупця зазначеного бара на підставі Закону України «Про оренду державного і комунального майна»,
визнати за нею право власності на бар «ІНФОРМАЦІЯ_1», стягнути з
відповідачів моральну шкоду в розмірі 40000 грв..

Рішенням
Феодосійського міського суду від 16 серпня 2007 року у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

Суд першої
інстанції дійшов висновку про те, що договір оренди бара «ІНФОРМАЦІЯ_1»,
укладений з ОСОБА_1. 25.10.1993 року строком на 5 років, не можна вважати
пролонгованим після 25.10.1998 року, оскільки починаючи з червня 1996 року вона
не користувалась об'єктом оренди, не вносила орендну плату , а орендодавець
заперечував проти продовження з нею орендних відносин.. За відсутністю орендних
відносин між ОСОБА_1. і Береговою сільською радою з червня 1996 року і після
25.10.1998 року, суд не встановив підстав для задоволення її позовних вимог про
перевід прав покупця за договором купівлі продажу від 21.12.2001 року та
визнання за нею право власності на спірне приміщення бару «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Суд також не
знайшов підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про відшкодування моральної
шкоди, оскількиОСОБА_2. , як власник будови , розпорядився нею на власний
розсуд і зруйнував приміщення бару «ІНФОРМАЦІЯ_1», з метою будування іншого
приміщення.

Не погодившись з
рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, мотивовану тим, що висновки
суду не відповідають дійсним обставинам справи, рішення ухвалене з порушенням
вимог Конституції України, матеріального і процесуального права.

Просила рішення
суду скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Дослідивши
матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить
до висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

З матеріалів
справи вбачається, що ТОВ «Лазурний берег», засновником якого є ОСОБА_1,
зверталось в суді з позовом до виконкому Берегової сільської ради м.Феодосії
про розірвання договору оренди нежилого приміщення бару «ІНФОРМАЦІЯ_1»,
укладеного 26.10.1993 року і стягнення витрат на капітальний ремонт
орендованого приміщення. Рішенням арбітражного суду АР Крим від 13.07.2000 року
по справі №2-5X891-2000 позовні вимоги ТОВ «Лазурний берег» були задоволені,
договір оренди розірвано ( а.с.34-35).

Зазначене
рішення суду було переглянуто в порядку судового нагляду за зверненням
виконкому Берегової сільської ради. Постановою першого замісника голови
Арбітражного суду АРК від 02-06 квітня 2001 року рішення суду від 13.07.2000
року було змінено, скасовано рішення арбітражного суду АРК від 13.07.2000 року
в частині розірвання договору оренди кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», укладеного між ТОВ
«Лазурний берег» та виконкомом Берегової сільської ради, провадження по справі
у вказаній частині вимог було закрите за відсутністю предмету спору. В іншої
частині рішення суду від 13.07.2000 року було залишене без змін . Розглядая
справу в порядку судового нагляду, суд дійшов висновку про те, що строк дії
договору оренди закінчився 25.10.1998 року, в зв'язку з чим не має підстав для
розірвання вказаного договору. (а.с.36-38).

За такими
обставинами суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позову
ОСОБА_1 про визнання дійсним договору оренди нежилого приміщення бару
«ІНФОРМАЦІЯ_1» в період з 25.10.1998 року по 25.10.2003 року.

Судом
встановлено, що договір купівлі-продажу нежилого приміщення бару «ІНФОРМАЦІЯ_1»
між Представництвом фонду майна АРК в м. Феодосії таОСОБА_2. був укладений
21.12.2001 року на майно, яке не знаходилось в оренді у ТОВ «Лазурний
берег».Підставою для укладення договору купівлі-продажу стало рішення 18 сесії
23 скликання Берегової сільської ради №259 від 15.12.1999 року, якою був
затверджений перелік об'єктів комунальної власності, що підлягають
приватизації, шляхом викупу. У склад зазначених об'єктів було включено приміщення кафе (бару) «ІНФОРМАЦІЯ_1»,
розташоване в АДРЕСА_1( а. с. 97,13 8- 142). Доказів про те, що ТОВ
«Лазурний берег» чи ОСОБА_1 мали намір прийняти участь у викупі зазначеного приміщення, суду не надано.

-3-

Виходячи з наведеного, суд правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 про визнання недійсним договору
купівлі-продажу кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1»,укладеного 21.12.2001 року між представництвом фонду майна АРК в м.Феодосії іОСОБА_2., переведення прав покупця зазначеного бара на неї на
підставі Закону України «Про оренду державного і
комунального майна», визнання права власності на бар «ІНФОРМАЦІЯ_1», стягнення моральної
шкоди.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується , вважає їх обґрунтованими.

Апеляційна скарга не містить безсуперечних доказів, які спростовують
висновки суду першої інстанції.

Усі доводи, викладені в апеляційні скарзі, були предметом ретельного
дослідження суду першої інстанції, їм надана належна правова оцінка.

Підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування рішення суду першої
інстанції колегія суддів не вбачає.

Керуючись
статтями 303, 308 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів судової
палати по цивільних справах,   -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу   ОСОБА_1
- відхилити.

Рішення Феодосійського міського суду АР Крим від 16 серпня 2007 року
-залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності з дня проголошення і
може бути оскаржена в касаційному порядку до
суду касаційної інстанції протягом 2 місяців.