Справа №
РІШЕННЯ

Ім'ям України

11.04.2007року
Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого
судді:   Луценко М. О.

при секретарі:           Височин В.М.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Бориспіль справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2

треті
особи : ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні своїм
майном шляхом виселення з приміщення та за зустрічним позовом ОСОБА_2

до
ОСОБА_1, ліквідаційної комісії СТОВ "Рогозів" в особі її голови Рачок
Михайла Петровича

треті
особи : ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу
недійсним, -.

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом та в судовому засіданні
пояснила, що вона 05.07.2005 р. на підставі договору купівлі-продажу разом з
ОСОБА_3, ОСОБА_4
та ОСОБА_5 придбала у ТОВ агрофірми "Рогозів" нежиле приміщення -
спальний корпус № 5 колишнього табору праці та відпочинку по АДРЕСА_1. В цьому
приміщенні на момент продажу проживали ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та відповідачка ОСОБА_2, яка в свій час
відмовилась скористатись своїм правом покупки. При таких обставинах за
запропонованою ціною спальний корпус викупила позивачка разом з вищевказаними
особами. Однак, відповідачка вперто не бажає виселятись з займаного приміщення.
А тому позивачка просить суд захистити її "право власника, усунувши
перешкоди в користуванні своїм майном шляхом примусового виселення відповідачки
з займаного нею нежилого приміщення, яка вона придбала законним шляхом.

В свою чергу відповідачка ОСОБА_2 з вернулась до суду з зустрічними
позовними вимогами до ОСОБА_1 та ліквідаційної комісії ТОВ агрофірми "
Рогозів" в особі її голови Рачок М.П. про визнання договору
купівлі-продажу спального корпусу № 5 по АДРЕСА_1 частково недійсним з тих
підстав, що їй як мешканці даного приміщення не було надано право першочергової
покупки, оскільки у це приміщення вона вселилась з дозволу голови ліквідаційної
комісії Рачок М.П. після виселення з гуртожитку який належав ТОВ агрофірмі
"Рогозів" та який було продано в зв'язку з ліквідацією товариства.
ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що оскільки згідно закону виселення з
гуртожитків здійснюється лише з наданням іншого жилого приміщення, вона вважає,
що таким є приміщення в корпусі по АДРЕСА_1, і надане їй в користування приміщення
ніхто не мав права продавати іншій особі, а саме ОСОБА_1. З цих підстав ОСОБА_2
просила задовольнити її вимоги про визнання договору купівлі-продажу
нежитлового приміщення частково недійсним, а в задоволенні вимог ОСОБА_1
відмовити.

Відповідач за зустрічним позовом в особі голови ліквідаційної комісії ТОВ
Рачок М.П. вимоги ОСОБА_6 не визнав та пояснив, що у зв'язку з ліквідацією
підприємства гуртожиток був проданий. Громадянам ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, які проживали і були в ньому зареєстровані, в серпні 2000 р. було
запропоновано тимчасово переселитись в спальний корпус № 5 колишнього табору
праці та відпочинку по АДРЕСА_1, який не належить до житлового фонду. Пізніше,
у 2005 році підчас подальшої процедури ліквідації товариства були виставлені на
продаж належні агрофірмі "Рогозів" приміщення колишнього табору праці
і відпочинку в тому числі і спальний корпус №5. У зв'язку з тим, що там
тимчасово проживали ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 саме їм було
першочергово запропоновано викупити це приміщення. Тоді ОСОБА_2 купувати
відмовилась. І правом покупки скористалась ОСОБА_1, яка разом з ОСОБА_3,
ОСОБА_4, та ОСОБА_5 купила спірне нежитлове приміщення.

Треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, та ОСОБА_5 в своїх усних та письмових
поясненнях підтримали позовні вимоги ОСОБА_1 про виселення з приміщення гр.-ки
ОСОБА_2 та зазначили, що останній неодноразово пропонувалось викупити
приміщення, яке вона тимчасово займала для го-эоживання. Однак вона цього
робити не захотіла і таму увесь корпус №5 за 22000 гривень купили вони разом з
ОСОБА_1 в рівних частках кожен. Пояснили також, що ОСОБА_2 не хоче
добровільно Ьйселятись з приміщення, що створює для них перешкоди у вільному
розпорядженні та користуванні майном. Вимоги ОСОБА_2 про визнання договору
купівлі-продажу частково недійсним не визнали.

Вислухавши пояснення всіх учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення
перешкод в користуванні своїм майном підлягають повному задоволенню, а позовні
вимоги ОСОБА_2 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу
задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Гл- В судовому засіданні
встановлено, що 05.07.2005 року ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
та ОСОБА_5 купили а СГ ТОВ агрофірма "Рогозів" продала спальний
корпус №5 табору праці та відпочинку, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Вказане приміщення не належить до житлового фонду, а отже
не може надаватись у відповідності до ст. 114 ЖК України взамін житлового
приміщення у зв'язку з виселенням ОСОБА_2 з гуртожитку. В суді достовірно
встановлено, що ОСОБА_2 та іншим колишнім мешканцям гуртожитку тимчасово було
надано дозвіл на проживання в даному приміщенні.

Зазначений спальний корпус було продано агрофірмою
"Рогозів" як нежиле приміщення. Всі мешканці цього корпусу в тому
числі і ОСОБА_2 підтвердили в суді, що їм було запропоновано викупити займану
ними будівлю, але ОСОБА_2 відмовилась, посилаючись на нестачу коштів.

З договору купівлі-продажу від 05.07.2005 р. вбачається, що покупцями
споруди стали ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та позивачка за первісним позовом
ОСОБА_1

т%
Вищезазначений договір посвідчено приватним нотаріусом Бориспільського
районного нотаріального Наругу ОСОБА_7 За формою та змістом договір відповідає
вимогам цивільного законодавства. Предметом договору є не житлове приміщення у
вигляді спального корпусу №5 табору праці і відпочинку, що знаходиться за
адресою АДРЕСА_1.

Таким чином, відчужуючи нежиле приміщення, право гр.-ки ОСОБА_2 на житло не
порушувалось, а навпаки було запропоновано їй скористатись ситуацією та купити
частину тимчасово займаного нею приміщення для можливого переобладнання його в
житлове.

Поскільки ОСОБА_2 не виявила бажання купувати будівлю разом з іншими
особами, то таким правом скористалась позивачка за первісним позовом ОСОБА_1

Відповідно до ст. 328 ЦК
України, право власності набувається на підставах, що не заборонені
законом, зокрема із правочинів.

В суді встановлено, що правочин у вигляді купівлі-продажу
нежитлового приміщення від 05.07.2007 р. відповідає вимогам ст.203 ЦК України, а тому
немає підстав визнавати його недійсним .

У відповідності до вищевказаного договору ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3, ОСОБА_4, та
ОСОБА_5 є співвласником спального корпусу №5 по АДРЕСА_1.

Встановлено,
що гр.-ка ОСОБА_2 перешкоджає
гр.-ці ОСОБА_1 вільно розпоряджатись та користуватись своїм майном, оскільки
займає частину вищевказаного не житлового приміщення для проживання в корпусі №
5 табору праці та відпочинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

У відповідності зі ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на
річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно
від волі інших осіб

Відповідно до ст.321 ч.І ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права, чи обмежений в його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України,
власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином є всі правові підстави виселити ОСОБА_2 з займаного нею
приміщення, що належить нй праві власності іншим особам, в т.ч. і ОСОБА_1

Н* Враховуючи
вищевикладене, на підставі ст.ст. 316, 317, 321, 386, 387, 391 ЦК України; ст.ст.
4, 19 закону України "Про власність", керуючись ст.ст.
57-60,62,64,65, 88,212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в
користуванні своїм майном шляхом виселення з приміщення - ЗАДОВОЛЬНИТИ

1.
Виселити ОСОБА_2 з займаного нею приміщення в корпусі № 5
табору праці та відпочинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

2.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 16 грн. понесених
судових витрат по справі.

fp
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання
договору купівлі-продажу не-ритлового приміщення частково недійсним -
ВІДМОВИТИ.

Рішення може
бути оскаржене до Апеляційного суду КиївськоьвбЯаеті в наступному порядку:

заява про апеляційне оскарження рішення суду податься до
Бориспільськореґміськрайонного суду Київської області

протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

апеляційна скарга на рішення  суду подається до Апеляційногоуеуду Київської
області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом
двадцята днів з дня подання  заяви про
оскарження рішення.