Справа № 2-917/2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

04 червня 2007
року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді - Вуїва
О.В. при секретарі     -
Якименко А.О.,

розглянувши
у відкритому попередньому судовому засіданні в м.  Вознесенську цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Вознесенського міськвиконкому,
ОСОБА_2 про визнання права власності по праву спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

В квітні
2007 року
ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом до
Вознесенського міськвиконкому про визнання права власності в порядку
спадкування за законом в якому вказувала,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
її чоловік - ОСОБА_3.

Після
його смерті відкрилася спадщина у вигляді АДРЕСА_1.

Зазначений
будинок був побудований позивачкою та її чоловіком в 1963 році на підставі
дозволів відповідних органів,
затвердженого проекту та на земельній ділянці,  яка була відведена ОСОБА_3 для цієї мети. Вся
технічна документація,  пов'язана з
будівництвом будинку,  була оформлена на
її чоловіка.

В
зв'язку зі смертю забудовника,
завершений будівництвом житловий будинок не був вчасно прийнятий в
експлуатацію та не було здійснено реєстрацію права власності щодо цього
нерухомого майна.

Після
смерті ОСОБА_3,  за відповідною заявою
позивачки,  спірний будинок був прийнятий
в експлуатацію,  внаслідок чого став
окремим об'єктом цивільних прав.

Однак,  враховуючи те,  що ОСОБА_3 не встиг здійснити всіх дій,  необхідних для оформлення права власності на
будинок,  тому позивачка після його
смерті не може отримати спадкове майно в установленому законом порядку,  що обмежує її право на спадщину.

Оскільки
за період з 1963 року по 2007 рік ОСОБА_1
,  як член сім'ї забудовника,  постійно проживала в спірному будинку,  в іншому порядку (в тому числі
адміністративному) вирішити питання про встановлення права щодо цього об'єкта
неможливо,  тому вона просила визнати за
нею право власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом.

В
попередньому судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги в
повному обсязі та пояснила,  що
будівництво житлового будинку фактично здійснювалося з 1963 року по 1985 рік,  оскільки її чоловік неодноразово    добудовував    його,
в    тому    числі
здійснював    будівництво

господарських будівель. В зв'язку з його смертю
право власності на будинок не було належним чином зареєстровано,  що створює їй перешкоди в подальшому
розпорядженні нерухомим майном.

Відповідачка
ОСОБА_2 (залучена судом до участі у справі) позовні вимоги позивачки визнала
повністю та пояснила,  що померлий
ОСОБА_3 був її батьком.  Після його
смерті вона,  як спадкоємець за
законом,  спадщину не приймала,  оскільки вважає позивачку єдиною особою,  яка має право на спірний житловий
будинок,  зі своєї сторони жодних
претензій щодо спадкового майна не має.

Представник
відповідача - Вознесенської
міської ради - в
попереднє судове засідання не з'явився,
однак на адресу суду направив заяву,
в якій просить розглядати справу без його участі,  позовні вимоги визнає повністю.

Заслухавши
пояснення сторін,  показання свідка
ОСОБА_4 ,  дослідивши матеріали
справи,  суд прийшов до наступного.

Так,  судом встановлено,  що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
чоловік позивачки -ОСОБА_3,  що підтверджується копією свідоцтва про
смерть за НОМЕР_1 від 15 квітня 1985 року. Після його
смерті відкрилася спадщина у вигляді АДРЕСА_1.

З
матеріалів справи (копії дозволу на здійснення робіт,  виписки з протоколу загальних зборів
колгоспників колгоспу ім.  «Леніна»
Вознесенського району Миколаївської області за №2 від 22 травня 1963 року,  акту групи технічного бюро від 15 червня 1963
року) вбачається,  що спірний будинок був
побудований ОСОБА_3 на підставі дозволів відповідних служб,  за затвердженим проектом та на земельній
ділянці,  відведеній забудовнику для цієї
мети. Будівництво житлового будинку здійснювалося за період з 1963 року по 1985 рік з
дотриманням всіх необхідних норм та правил,
істотних відхилень від проекту немає (що підтверджується записами в
технічному паспорті).

Проте,  в зв'язку зі смертю забудовника,  закінчений будівництвом об'єкт (житловий
будинок) не був вчасно прийнятий в експлуатацію,  також не було зареєстровано право власності
щодо цього майна,  що створює перешкоди
спадкоємцю в частині прийняття та оформлення права на спадщину.

Відповідно
до  ст.
1218 ЦК
України до складу спадщини входять усі права та обов'язки,  що належали спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З
положень  ст.  331
ЦК України вбачається,  що право
власності на нерухоме майно виникає в особи з моменту його державної реєстрації
після прийняття в установленому законом порядку до експлуатації.

Згідно
п.п. 1.3,  1.6 Тимчасового положення про порядок
державної реєстрації прав власності на нерухоме майно,  затвердженого наказом МЮ України за №7/5 від 07 лютого 2002 року
(зареєстрованого в МЮ України за №157/6445
від 18 лютого 2002 року) з змінами
та доповненнями (далі -Тимчасове
положення) державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюють
підприємства бюро технічної інвентаризації у межах визначених адміністративно-територіальних
одиниць. Реєстрації підлягають права власності тільки на об'єкти нерухомого
майна,  будівництво яких закінчено та які
прийняті в експлуатацію у встановленому порядку.

Відповідно
до акту від 1993 року про
закінчення будівництва і введення в експлуатацію індивідуального
домоволодіння,  затвердженого рішенням
виконкому Вознесенської міської ради народних депутатів за №21 від 25 січня 1994 року,  закінчений будівництвом,  за життя ОСОБА_3,  житловий будинок,  після його смерті був введений в експлуатацію
позивачкою,  яка водночас є спадкоємицею
померлого.

Однак в
зв'язку зі смертю ОСОБА_3,  право
власності на новостворене нерухоме майно в порядку,  визначеному п. 6.1 Тимчасового положення,
оформлено не було.

Показання
свідка ОСОБА_4 ,  відмітки в паспорті
позивачки та в будинковій книзі вказують на те,
що ОСОБА_1 ,  яка відповідно
до  ст.
1261 ЦК України після смерті чоловіка є спадкоємицею першої черги за
законом,  з 1974 року по теперішній час
постійно проживала в спірному будинку,
інших спадкоємців,  які прийняли
спадщину,  після смерті ОСОБА_3 немає (що
підтверджується довідками Вознесенських державних нотаріальних контор за №439
від 18 травня 2007 року та за №384/2-33 від 23 травня 2007 року).

Згідно
ч.3   ст.
1268 ЦК
України спадкоємець,  який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини,  вважається таким,  що прийняв спадщину,  якщо протягом строку,  встановленого статтею 1270 цього
Кодексу,  він не заявив про відмову від
неї.

За таких
обставин,  враховуючи те,  що в адміністративному та іншому несудовому порядку вирішити
питання прийняття та оформлення права на спадщину неможливо,  тому суд вважає,  що відповідно до  ст.  16 ЦК України
цивільне право позивачки підлягає захисту шляхом визнання за нею права
власності на спірний будинок в порядку спадкування за законом.

Керуючись  ст.
ст.  10, 11,  209,
212,  213,  214,
215 ЦПК України,  суд -

ВИРІШИВ:

Позовну
заяву ОСОБА_1 до Вознесенського міськвиконкому,
ОСОБА_2про визнання права власності по праву спадкування за законом - задовольнити
повністю.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на житловий
АДРЕСА_1,  що належав ОСОБА_3,  померлому ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через
міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня
проголошення рішення та подачі апеляційної скарги протягом 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.