Справа 2-4/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27
червня 2007 року Ясинуватський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючої
судді        Ткачук С. С.

при
секретарі            Шпаковській Ю.6.,

за участю
позивачів ОСОБА_1 ,  АТЗТ
"Агроспецмонтаж" та його представника Пенченко М. Г.,  3-ї особи ОСОБА_2.,  відповідача ОСОБА_3,  його представника ОСОБА_4,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні об'єднану цивільну справу за позовом
ОСОБА_1  та АТЗТ
"Агроспецмонтаж" про стягнення матеріальної і моральної шкоди,

встановив:

Позивач
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом,  у
якому просив стягнути на його користь матеріальні витрати на лікування в сумі
405 грн. 98 коп.,  моральну шкоду в сумі
6200 грн. та судові витрати в сумі 102 грн.,
в зв'язку із завданням йому легких тілесних ушкоджень внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди (далі по тексту ДТП).

В
обґрунтування своєї вимоги зазначив,  що
16.11.03 р. він керував авто КІА- Беста,
р.н. НОМЕР_1,  який належить ДП
АТЗТ „Агроспецмонтаж",  де він
працював водієм.  Біля 19 години
рухаючись в напрямку до М. Донецьку,  в
межах міста Ясинувата,  в районі повороту
на МРЄВ ДАІ м. Ясинувата,  його авто
потрапило до ДТП,  яке відбулось з причин
порушення Правил дорожнього руху водієм авто ВАЗ-21103,  р.н. НОМЕР_2,
яким керував відповідач ОСОБА_3 Внаслідок ДТП він отримав легкі тілесні
ушкодження,  а саме,  струс головного мозку від удару лобною
частиною голови в переднє лобове скло. З 19.11.03 по 02.12.03 він знаходився на
лікуванні у Ясинуватській центральній районній лікарні і витратив на своє
лікування 405 грн. 98 коп.,  бо купував
собі ліки. Крім того,  вважає,  що йому було завдано моральну шкоду,  бо його госпіталізація була визнана
погіршенням стану здоров'я,  під час
аварії відчув фізичний біль.

В
судовому засіданні позивач збільшив розмір своїх позовних вимог і просив
стягнути на лікування ще 2460 грн. 88 коп.,
які він витратив на своє лікування під час знаходження у Центральній
міській лікарні №1 м.  Донецька з
05.04.06 по 27.04.06 та з 10.08.06 по 04.08.06,
бо після спливу більш 2-х років внаслідок ДТП він став відчувати
головний біль і було встановлено діагноз "гіпертонічна хвороба 2 ступені
(слабкопрогресуючий перебіг)",  як
наслідок струсу головного мозку.

В
судовому засіданні позивач підтримав свій позов та пояснив,  що ним особисто купувалися ліки у аптеці м.
Ясинувата. Після ДТП його
доставляли до лікарні,  де він був
оглянутий лікарем.  Під час огляду він не
звернув уваги на удар головою,  але через
2 дні відчув себе погано і його було госпіталізовано до міської лікарні,  т.т. не за місцем реєстрації,  а фактичного мешкання. Просив позов
задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від
07.02.06 розгляд позову ОСОБА_1 було об'єднано в одне провадження із розглядом
позову АТЗТ „Агроспецмонтаж".

В своєму
позові юридична особа - АТЗТ „Агроспецмонтаж" (далі по справі
підприємство),  просила стягнути з
відповідача матеріальну шкоду в розмірі 20313 грн.,  бо від ДТП
були завдані механічні пошкодження мікроавтобусу КІА- Беста,  р.н. НОМЕР_1,
ремонт якого економічно недоцільний,
а також індексацію загальної суми шкоди в розмірі 4306 грн.,  вартість автотоварознавчої експертизи в сумі
400 грн. та судові витрати в розмірі 250 грн. 19 коп. Потім сума позову була
збільшена на З відсотки річних в розмірі 863 грн. 17 коп.,  витрати на транспортування авто до місця
огляду в сумі 1203 грн. 36 коп.,  судові
витрати в сумі 271 грн. 50 коп. Протягом розгляду справи вимоги знову були
збільшені,  а саме,  просили стягнути матеріальну шкоду в сумі
26225 грн. згідно висновкам експертизии,
індекс інфляції 1714 грн. 10 коп.,
а також 825 грн. 52 коп.,
додаткові судові витрати в сумі 63 грн. 13 коп.

В
судовому засіданні представник підприємства позов підтримав і пояснив,  що на території м. Ясинувата розташовано їх
дочірнє підприємство,  з якого і
повертався генеральний директор ОСОБА_2
на авто КІА Беста. ОСОБА_3,
рухаючись у зустрічному напрямку виїхав на зустрічну смугу руху,  де відбулось ДТП. Наміру повертати пошкоджений авто підприємство не
має,  бо бажає його відремонтувати. Свою позицію
пояснив тим,  що ринкова вартість нового
авто такого класу на цей час 49 тис.
грн. Приймаючи до уваги висновки автотоварознавчої експертизи,  підприємство просить стягнути з відповідача
матеріальну шкоду у розмірі 26225 грн.,
тому враховуючи наявність залишку запасних деталей,  які ще можна використати,  повернути відповідачу пошкоджений авто не
бажає. В зв'язку з тривалим розглядом справи просили стягнути індекс інфляції.
Представник підприємства пояснив,  що під
час відбуття ДТП в авто КІА
Беста був пасажир - генеральний директор підприємства ОСОБА_2,  якому також було завдано тілесні ушкодження.
Після ДТП автомобіль
не міг пересуватися самостійно і був транспортований на територію дочірнього
підприємства. На цей час авто не відремонтовано,  розташовано на стоянці дочірнього
підприємства.

ОСОБА_2
пояснив в суді,  що авто КІА Беста
рухалося зі швидкістю 60 км/год. Машина відповідача заїхала на їхню смугу руху
і водій ОСОБА_1 не мав можливості уникнути ДТП. Після зіткнення з авто відповідача ОСОБА_1 вдарився
головою у лобове скло,  а ОСОБА_2 кинуло
вперед,  після чого він опинився у кабіні
водія. Удар був сильним.  Свою
присутність пояснив тим,  що ОСОБА_1
відвозив його до м. Донецька після закінчення робочого дня.

Відповідач
та його представник позов не визнали,  бо
вважають,  що відсутня його вина у
скоєнні ДТП. Під час
зіткнення авто,  яким керував
ОСОБА_1,  був на зустрічній смузі
руху,  по якій рухався відповідач,  бо робив маневр обгону авто,  який стояв на узбіччі дороги з боку
смуги,  по якій рухався позивач ОСОБА_1.
Вважає,  що на схемі у протоколі огляду
місця ДТП не зазначені
розкинуті залишки пластмаси,  скла,  які мають значення для встановлення місця
зіткнення. Після ДТП ОСОБА_1
не вказував,  що вдарився лобною частиною
голови,  після огляду у лікаря не
наполягав на госпіталізації,  а поїхав
додому,  тому його хворобу у 2006 році не
можна вважати наслідком отриманого тілесного ушкодження. Висновки автотехнічної
експертизи не визнав,  бо пасажира ОСОБА_2 під час
проведення огляду пригоди не було,  а
його пасажир  ОСОБА_5  підтвердив у суді,   що зіткнення
було  на смузі  відповідача.

Відповідач підтвердив,  що з боку його смуги руху також стояв на
узбіччі авто,  який він обганяв.

Заслухавши
пояснення сторін і дослідивши матеріали справи,  суд приходить до висновку,  що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню
частково,  у позові АТЗТ
"Агроспецмонтаж" слід відмовити з таких підстав.

На
підставі матеріалів справи судом встановлено,
що у темний час доби близько 18 год.
45 хв. 16.11.2003 на асфальтобетонному покритті автодороги в межах населеного
пункту м. Ясинувата по вул. Орджонікідзе,
в районі МРЕВ ДПІ Ясинуватського МРВ відбулась ДТП внаслідок якої під
час обгону транспортного засобу,  що
стояв на узбіччі смуги,  по якій рухався
авто ВАЗ-21102,  р.н. НОМЕР_3,  під керівництвом ОСОБА_3,  який порушив вимоги п. 12.4,  12.9,
11.9,  10.1,  1.1 Правил дорожнього руху (далі по тексту
Правил),  бо рухався із швидкість більш
встановленої в межах населеного пункту,
т.т. більше 60 км/год.,  не як
можна ближче до правого краю проїзної частини дороги,  тому пересік суцільну лінію дорожньої
розмітки та виїхав на зустрічну смугу дворядної дороги,  по якій рухався авто КІА Беста,  р.н. НОМЕР_1,
зареєстрований за АТЗТ „Агроспецмонтаж",  під керуванням ОСОБА_1,  внаслідок чого відбулось зіткнення
автомобілів. Авто КІА Беста,  р.н.
НОМЕР_1,  отримав механічні пошкодження і
згідно висновку автотоварознавчого дослідження за №291/26 від 23.12.2003
відновити цей транспортний засіб немає цензу,
бо вартість відновлюючого ремонту визнається рівною його ринковій
вартості.

Наявність
вини відповідача у скоєному ДТП визнано і висновком судової автотехнічної
експертизи за №5477/18 від 21.11.05,
якою підтверджується порушення з боку водія ОСОБА_3 п. 12.4,  12.9,
11.9,  10.1,  1.1 Правил і який мав технічну можливість
відвернути ДТП шляхом їх виконання. Наявність такої технічної можливості з боку
водія ОСОБА_1 встановлено не було.

Свідки
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 показали в суді,  що
на смузі руху автомобіля "КІА Беста",
яким керував позивач,  навпроти
автозаправки ЯМЗ стояв автомобіль "ВАЗ 2104",  який ОСОБА_1 став об"їзжати і виїхав на
смугу зустрічного напрямку,  по якій
рухався відповідач,  після чого і
відбулось зіткнення двох автомобілів. Від удару автомобіль відповідача віднесло
до огородження автозаправки ЯМЗ,  а
автомобіль "КІА Беста" залишився на смузі зустрічного руху. Коли
вийшли,  відомих ушкоджень не було. По
дорозі були розкидані залишки пластмаси,
скла,  грудки бруду. На дорозі був
слід диска від колеса "КІА Беста",
що не внесено до схеми. На смузі ОСОБА_3 були розкидані залишки
пластмаси від фар,  підфарників,  бруду,
слід "юза",  а також до
них йшов слід,  який переривався і потім
знову продовжувався. Був також слід від гальмування автомобілю "ВАЗ
21102",  але його до схеми не
внесено.

Суд не
може визнати ці показання як докази наявності вини з боку водія ОСОБА_1,  бо вони спростовуються показаннями працівника
ДАІ Ясинуватського МРВ ОСОБА_7,  який
складав протокол огляду місця ДТП
і підтвердив,  що обидва водія підписали
цей протокол і з їх боку заперечень на обставини викладені у протоколі не було.
Не заперечував в суді проти цього і сам відповідач ОСОБА_3.

Крім   того,
первісним   висновком   спеціаліста
від   05.12.03   за
№577   також встановлюється наявність
вини тільки відповідача. Ці висновки були підтверджені і

приведеною вище судовою автотехнічною
експертизою,  якою також підтверджується
місце зіткнення на зустрічній смузі відносно руху авто,  яким керував ОСОБА_3. Заподіяння ОСОБА_1
легких тілесних ушкоджень,  що спричинило
короткочасний розлад здоров'я,  а
саме,  від удару лобною частиною голови
під час зіткнення авто,  яким керував він
з авто,  яким керував відповідач,  при обставинах,  описаних в рішенні,  підтверджується судово-медичним дослідженням
від 12.05.04 за №352.

Відповідно
до  ст.
ст. 440, 440-1 ЦК в редакції 1963 р. шкода,  заподіяна особі або майну громадянина,  а також шкода,  заподіяна організації,  підлягає відшкодуванню особою,  яка заподіяла шкоду в повному обсязі.
Звільнення від її відшкодування відбувається,
якщо той хто заподіє шкоду доведе,
що шкода заподіяна не з його вини. Моральна шкода відшкодовується при
порушенні законних прав у такому ж порядку.

Враховуючи
приведене,  суд визнає,  що витрати ОСОБА_1 на ліки під час лікування
в Ясинуватській центральній районній лікарні з 19.11.03 по 01.12.03,  які були його призначені згідно медичної
карти стаціонарного хворого за №5335/747 і вартість яких підтверджено в суді
копіями чеків на суму 405 грн. 98 коп. підлягають відшкодуванню в повному
обсязі.

Суд не
приймає до уваги заперечення представника відповідача,  що витрати,
які поніс ОСОБА_1 при лікуванні у лікарні м.  Ясинувата не підлягають задоволенню,  бо проходив лікування не за місцем реєстрації
свого мешкання,  тому що проходження
лікування позивача у м.  Ясинувата не
суперечить  ст.  38 Закону України „Про основи законодавства
України про охорону здоров'я" від 19.11.1992р. № 2801-Х11 із змінами.

При
визначенні розміру моральної шкоди,  яку
було заподіяно позивачу ОСОБА_1,  бо
після отримання тілесних ушкоджень стан його здоров'я погіршився і він проходив
лікування,  під час ДТП відчував
фізичний біль,  що спричиняло йому
моральні страждання,  суд виходячи з
принципу виваженості,  справедливості та
розумності встановлює в розмірі 1000 грн.

Суд не
приймає до уваги ствердження позивача ОСОБА_1 про заподіяння винними діями
відповідача матеріальної шкоди в розмірі витрат на лікування у Центральній
міський лікарні №1 м.  Донецьку з 5 по 27
квітня та з 10 серпня по 4 вересня 2006 року,
тому що приведене у виписному епікрізі за №1694 про наявність у нього
гіпертонічної хвороби 2 ступеня (слабкопрогресуючий перебіг),  змішана (посттравматична,  гіпертонічна дисциркуляторна) енцефалопатія з
цефалгиєю,  вестібулоалгією,  дикларно-судинною дисфункцією,  як наслідок перенесеного струсу головного
мозку,  удару лобної частини в 2003
році,  суд не може прийняти як доказ,  бо відповідно до  ст. 59 ЦПК обставини справи,  які за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування,  не можуть
підтверджуватися іншими засобами доказування. Під час розгляду справи позивач
не заявляв про призначення судово-медичної експертизи,  а на пропозиції суду щодо проведення такого
дослідження шляхом призначення експертизи,
як це визначено у  ст. 147
ЦПК,  з метою встановлення
причинно-наслідкового зв'язку між отриманими тілесними ушкодженнями під час ДТП та захворюванням
гіпертонічною хворобою 2 ступеня ( слабкопрогресуючий перебіг),  змішаною (посттравматична,  гіпертонічна дисциркуляторна) енцефалопатією
з цефалгиєю,  вестібулоалгією,  дикларно-судинною дисфункцією,  відмовився. З огляду амбулаторної карти
позивача,  останній запис про його
звернення за медичною допомогою до лікарів був 17.11.03. Таким чином,    переконливих доказів  про
наявність  причинно-наслідкового  зв'язку
між

винними діями відповідача під час ДТП у листопаді 2003
року та встановленням захворювання у позивача вперше в квітні 2006 року суду
доведено не було.

Суд
також визнає,  що відсутність доказів про
правомірне керування ОСОБА_1 авто КІА „Беста" під час ДТП не може вплинути на
встановлення вини з боку цього водія,  бо
ці обставини не знаходяться у причинно-наслідковому зв'язку із настанням події ДТП.

В суді
була встановлена вина відповідача,
внаслідок якої відбулось ДТП
і авто КІА Беста,  р.н. НОМЕР_1,  зареєстрованому за позивачем АТЗТ
„Агроспецмонтаж" були завдані механічні пошкодження,  відновлення якого не є доцільним.

За
висновком судової автотоварозначної експертизи,
вартість матеріальної шкоди авто КІА БЕСТА на час проведення дослідження
визнається як його ринкова вартість без урахування аварійних пошкоджень і
складає 26225 грн. 50 коп.,  які
представник підприємства просив стягнути. Але в зв'язку з відмовою позивача
передати пошкоджений авто відповідачу після відшкодування збитків,  при цьому просив відшкодувати шкоду шляхом
стягнення з відповідача суми розміру матеріальної шкоди,  судом повторно була призначена судова
автотоварознавча експертиза,  від
проведення якої позивач відмовився,  бо
відмовилися нести матеріальні витрати,
про що свідчить лист АТЗТ „Агроспецмотнаж" від 12.02.07 за
№32/01,  направлений до суду,  і це було підтверджено в суді як
представником позивача,  так і керівником
підприємства ОСОБА_2,  пояснивши,  що ринкова вартість нового авто такого класу
становить 49 тис.  грн. і мають бажання
його відновити.

Пунктом
9 постанови Пленуму ВСУ за №6 від 27.03.92 із змінами передбачено,  що постановляючи рішення про стягнення на
користь потерпілого відшкодування вартості майна,  що не може використовуватися за
призначенням,  але має певну
цінність,  суд одночасно повинен
обговорювати питання про передачу цього майна після відшкодування збитків
особі,  відповідній за шкоду.

Як при
опитуванні в суді,  так і у своєму
повідомленні до суду експерт Холодов
пояснив,  що не може дати відповідь
на питання про вартість залишкової частини запасних частин транспортного
засобу,  бо необхідно проводити
діагностику окремих вузлів,
деталей,  в зв'язку із
невідповідністю цих частин за строком експлуатації вимогам нормативно-технічної
документації заводу виробника,  т.т. ці
частини не мають визначеної вартості як запасні частини і оцінуватимуться як
металевий брухт. Крім того,  експерт в
суді зазначив,  що вартість такого
дослідження може значно перевищити розмір заподіяної матеріальної шкоди.

Таким
чином,  враховуючи вимоги позивача про
відшкодування збитків внаслідок пошкодження авто грошима,  суду не було надано доказів на час розгляду
справи для встановлення реального розміру втраченого майна,  а від повернення відповідачеві пошкодженого
майна представники підприємства відмовилися,
тому суд визнає вартість зношеного існуючого пошкодженого майна
недоказаною,  а вимоги такими,  що не підлягають відшкодуванню.

Відповідно
до  ст. 61 ЦПК,  зобов'язання про доведення обставин,  на які сторона посилається та їх
заперечення,  лежить на стороні.

Враховуючи
приведене,  суд визнає безпідставними
вимоги АТЗТ „Агроспецмонтаж" про відшкодування судових витрат,  індексу інфляції та 3% річних безпідставними.

Відповідно до  ст.  88 ЦП
К,  судові витрати
відшкодовуються стороні,  на користь якої
постановлено рішення,  пропорційно
задоволенню позову. Приймаючи до уваги,
що позивач,  який за  ст. 81 ЦПК та Декрету КМУ від 21.01.93 р. за
№7-93 „Про державне мито" із змінами,
звільнений від сплати судового збору та витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в суді,  а
сплачене ним при подачі позову 01.07.03 держмито в розмірі 102 грн. ухвалою
суду від 27.06.07 йому повернуто суму сплаченого державного мита,  суд визнає,
що з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі
59 грн. 50 коп.,  а також витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.

Керуючись  ст.
ст. 10, 11, 60, 212 ЦПК України,
суд

вирішив

Позов
ОСОБА_1 задовольнити частково,  у позові
АТЗТ "Агроспецмонтаж" відмовити.

Стягнути
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 405 гривень 98
копійок,  моральну шкоду в розмірі 1000
гривень,  а всього 1 405 (одну тисячу
чотириста п"ять) гривень 98 копійок.

У позові
Акціонерного товариства закритого типу „Агроспецмонтаж" про стягнення
матеріальної шкоди,  сум індексації,  3-х відсотків річних,  судових витрат відмовити як у
необгрунтованому та безпідставному.

Стягнути
з ОСОБА_3 на користь Донецького науково-дослідницького інституту судових
експертиз вартість заявленої ним автотехнічної експертизи в сумі 313 грн. 85
коп.

Стягнути
з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 59 грн. 50 коп.

Стягнути
з ОСОБА_3 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі
30 гривень у державний бюджет Ворошиловського району М. Донецьку (р/р
0004,  МФО 834016,  ЕДРПОУ 3486537,  банк ГУ
ДКУ у Донецькій області,  призначення
платежу - Ясинуватський міськрайонний суд - 40).

Рішення
може бути оскаржено до судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Донецької області через Ясинуватський міськрайонний суд.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження,  або
протягом десяти днів з дня проголошення рішення без попереднього подання заяви
про апеляційне оскарження.