Справа №22-2258/2007 р.                                       Рішення ухвалено під головуванням
Категорія: 30                                                             Батрин О.В.
Доповідач Міхасішин І.В.
РІШЕННЯ

Апеляційного
суду Вінницької області

від 2 листопада
2007року

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Міхасішина І.В.

Суддів: Щолокової О.В., Якути О.І.

При секретарі Яблонській І.Л.
розглянувши у відкритому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеля­ційною   скаргою
представника   позивачки   ОСОБА_1
-ОСОБА_2 на рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 17
травня 2007 року, -

встановила:

18 липня 2005 року ОСОБА_1 вдруге звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3
та ОСОБА_4 про виселення (а. с. 3), після того як ухвала Замостянського районного
суду м. Вінниці від 18 жовтня 2004 року, про за­лишення її аналогічного позову
від 15 січня 2002 року без розгляду, набула законної сили з прийняттям
апеляційним судом ухвали від 06 липня 2005 року було залишено без розгляду.

Свої вимоги
обґрунтовувала тим, що у порядку поліпшення житлових умов згідно із рішенням
Вінницької міської Ради від 26 жовтня 2000 року за №1563 їй надана однокімнатна
АДРЕСА_1, яку 27.10.2000 р. зобов'язалися звільнити відповідачі в зв'язку із
надан­ням їм цим же рішенням двокімнатної квартири АДРЕСА_2.

05 грудня 2000 р. їй та відповідачам видано відповідні
ордери.

Своїм правом на зайняття наданого їм житла відповідачі скористалися, але
ухиляються від належного виконання даного ними зобов'язання про зві­льнення
наданої їй квартири, чим порушують її житлові права.

На підставі ст. ст. 98, 109 ЖК України просила позов
задоволити.

01 вересня 2005
року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пред'явили зустріч­ний позов до ОСОБА_1, виконкому
Вінницької міської ради, КЕЧ Замос-

2

тянського
району м. Вінниці про визнання ордеру виданого на ім'я ОСОБА_1 на право вселення в однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 недійсним, визнання частково недійсним ордера
вида­ного на ім'я ОСОБА_5 на право вселення в 2-х кімнатну кв. АДРЕСА_2
виключивши з ордеру позива­чів з даним позовом ОСОБА_3 і ОСОБА_4, визнання за
ними права користування однокімнатною квартирою та укладення договору найму.

Свої вимоги
обґрунтовували тим, що ОСОБА_1 отримала квартиру незаконно, оскільки не
перебувала на квартирному обліку. Ордер видано на фактично зайняте жиле приміщення. Зобов'язання про звільнення однокімна­тної
квартири вони не підписували (а. с. 19-21).

10 квітня 2007
року КПС ЗСУ звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, виконавчого комітету Вінницької міської ради,
КЕЧ Замостянського району м. Вінниці про визнання ордерів, виданих 05.12.2000
р. на ім'я ОСОБА_1 на право вселення в однокімнатну АДРЕСА_1 та на ім'я ОСОБА_5
на право все­лення в 2-х кімнатну кв. АДРЕСА_2 та про виселення сім'ї ОСОБА_3
із наданого житла.

В заяві зазначається,
що при вирішенні питання про надання житла сім'ї
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 надали невірну інформацію щодо необхідності у поліпшенні
житлових умов. (а. с. 235-236).

Рішенням
Замостянського районного суду м. Вінниці від 17 травня 2007 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та Командування Повіт­ряних
Сил Збройних Сил України (далі КПС ЗСУ) відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 задоволено.

На таке рішення
представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду першої інстанції ска­сувати і ухвалити нове, яким позов ОСОБА_1
задовольнити, у позовах ОСОБА_3, ОСОБА_4 та КПС ЗСУ відмовити, посилаючись на
пору­шення норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції прийшла до висновку, що дана скарга підлягає задово­ленню.

При ухваленні даного рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1
не перебувала на квартирному обліку і не потребувала покра­щення житлових умов.
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 не давали зобов'язання

3

про звільнення займаного житла в
зв'язку з наданням двохкімнатної кварти­ри, а КПС ЗСУ не довело заявлених ним
вимог.

Проте, з такими
висновками суду повністю погодитися неможливо.

По справі судом встановлено.

На засіданні житлової комісії командування військової частини А-0155, яке
відбулося 29 жовтня 1992 року майора ОСОБА_2 складом сім'ї із п'яти осіб - він,
дружина і троє дітей взято на квартирний облік з 05 жовтня 1992 року (а. с.
125-126).

Наказом
командира в/ч 0170 від 10 жовтня 1994 року за №196 до скла­ду сім'ї
підполковника ОСОБА_2
включено його матір ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, пенсіонерку (а.
с. 70).

Згідно довідки
управління виховної роботи Командування ВПС Украї­ни від 04 квітня 2000 року за
№153/117/116 до складу сім'ї підполковника ОСОБА_2, за даними, які містяться в
його особовій справі, входять:

·  дружина
- ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н.;

·  син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 р.н.;

·  донька ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 р.н.;

·  син ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5р.н.;

·  мати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н. (а.с. 71).

За повідомленням Писарівської сільської ради від 09
березня 2004 року за №38 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н. виписалася із АДРЕСА_3 з 12 липня 1999 року і за вказаною адресою не
проживає (а. с. 69).

Довідки
Писарівської сільської ради від 03.08.2005 р. за №1176 (а. с. 31), від
03.02.2003 року за №193 (а.с. 32), від 26.11.2003 р. за №163 (а.с. 35) суд не приймає до уваги, оскільки вони видані не
уповноваженими на те осо­бами.

На
засіданні житлової комісії в/ч А-0155 яке відбулося 21 липня 1999 року,
вирішено надати підполковнику ОСОБА_2 на сім'ю із шести осіб трикімнатну
квартиру, а для його матері ОСОБА_1 однокімнатну квартиру АДРЕСА_1

Квартири
надані згідно списку першочергового отримання житла як багатодітній сім'ї, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

На цьому
ж засіданні житлової комісії вирішено сім'ї полковника ОСОБА_5 на сім'ю із
чотирьох осіб:

4

· дружина, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6 р.н.; -дочка,
ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_7р.н.;

· син, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_8 р.н.

надати
двокімнатну квартиру АДРЕСА_2
за умови звільнення займаної сім'єю ОСОБА_3 однокімнат­ної квартири АДРЕСА_1, яка розподілена ОСОБА_1 - матері підполковника
ОСОБА_2

На
даному засіданні особисто був присутній полковник ОСОБА_5(а. с 10, 11).

В
порядку п. 64 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов,
і надання їм жилих приміщень в Україні, 26 жовтня 2000 ро­ку ОСОБА_5підписав
зобов'язання про звільнення займаної однокімнатної квартири в зв'язку з
наданням двокімнатної квартири. Решта членів сім'ї під­писали дане зобов'язання
27 жовтня 2000 року (а.с. 12).

Відповідачі
за первісним позовом, вони же позивачі за зустрічним по­зовом ОСОБА_3 і ОСОБА_4
(діти квартиронаймача ОСОБА_5) у своєму позові стверджують, що дане
зобов'язання від 27 жовтня 2000 року про звільнення однокімнатної квартири вони
не підписували, оскільки в цей час перебували на навчанні в інших містах.

Зазначені
обставини мають значення для справи і потребують спеціа­льних знань.

Для
з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва,
техніки, ремесла тощо, суд при­значає експертизу за заявою осіб, які
беруть участь у справі (ч. 1 ст. 143 ЦПК).

Як
вбачається з матеріалів справи, що таких заяв, зокрема від ОСОБА_3 та ОСОБА_4
до суду не надходило.

Згідно
із ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини, які за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Кожна
сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посила­ється як на
підставу своїх вимог і заперечень (ч. 1 ст. 60 ЦПК).

ОСОБА_3
та ОСОБА_4 не надали суду беззаперечних доказів, які б свідчили, що вони не підписували зобов'язання про звільнення
однокімнат­ної квартири, тому їх твердження з цього приводу (а. с. 20),
суд не приймає до уваги.

5

На підставі рішення Вінницької міської ради від 26 жовтня
2000 року за №1563 полковнику ОСОБА_5 виданий
ордер НОМЕР_1 від 05 грудня 2000 року на заселення двокімнатної
квартири АДРЕСА_2, до якого були включені всі члени
його сім'ї, у тому числі:

· ОСОБА_13 - квартиронаймач;

· ОСОБА_14 - дружина;

· ОСОБА_4 - дочка;

· ОСОБА_3 - син (а. с. 9).

На підставі цього ж рішення Вінницької міської ради від 26 жовтня 2000 року за №1563 на ім'я ОСОБА_1 було видано ордер
НОМЕР_2 від 05 гру­дня 2000 року на заселення
однокімнатної квартири АДРЕСА_1 (а. с. 8).

За повідомленням відділу у справах громадянства, еміграції та реєстра­ції фізичних осіб УМВС України у Вінницькій області, від
04 вересня 2003 року за №26/4464 дочка підполковника
ОСОБА_5 - ОСОБА_4 з 1992 року по теперішній час проживає в
АДРЕСА_4 по паспорту серії НОМЕР_3 (а.с. 86).

Оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на час надання і заселення дво­кімнатної квартири в порядку поліпшення житлових умов
перебували на на­вчанні в інших містах (а. с. 20),
то і надане сім'єю ОСОБА_3 зобов'язання про звільнення однокімнатної квартири
(а. с. 12) фактично виконали їх батьки ОСОБА_6 і ОСОБА_14

Наведені обставини апеляційний суд розцінює як такі, що сім'я ОСОБА_3 у повному складі висловила згоду на вселення у надану
двокімнатну квартиру та звільнення
однокімнатної квартири, адже ця обставина була од­нією із найважливіших умов при вирішенні даного питання житловою комі­сією 21
липня 1999 року (а. с. 10-11).

Згідно із ч. 2 ст. 59 ЖК України вимоги про визнання ордеру недійс­ним можуть бути заявлені протягом 3-х років з дня його
видачі.

Поважності причин пропуску встановленого законом строку звернення до суду позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не навели.

З часу одержання наймачем у порядку поліпшення житлових умов ін­шого жилого приміщення, укладення договору найму цього
приміщення і йо­го заселення договір найму попереднього
жилого приміщення відповідно до

6

ст. 107 ЖК вважається розірваним і в тому разі, коли наймач продовжує ви­конувати обов'язки за цим договором і не звільнив
приміщення повністю.

Стосовно до правил ст. 98 ЖК наймача, що залишився проживати в по­передньому приміщенні (одночасно користуючись за
договором найму нада­ним приміщенням), слід вважати
тимчасовим жильцем, який не набуває пра­ва користування цим приміщенням
незалежно від строку проживання в ньо­му і підлягає
виселенню без надання іншого жилого приміщення.

Таким чином, вимоги ОСОБА_1 про виселення ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_14 із однокімнатної квартири ОСОБА_1 з усіма проживаючими з ними особами без надання іншого житлового приміщення підлягає
задоволенню, а у зустрі­чному позові ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.
с. 4) слід відмовити.

Сам по собі факт, що ордер на ім'я ОСОБА_1 було видано на тимча­сово
зайняте житлове приміщення (ч. 3 ст. 58 ЖК України) не може бути під­ставою
для визнання ордера недійсним.

Поряд з цим, позивач КПС ЗСУ (а. с. 235-237) з вимогами про визнання
ордерів заНОМЕР_1; НОМЕР_2 від 05 грудня 2000 року недійсними звернулося до
суду з пропуском строку, передбаченого ч. 2 ст. 59 ЖК України без поважних на те причин, що є самостійною підставою для відмови у
позові.

За наслідками розгляду апеляційної скарги колегія суддів в межах своїх
повноважень, передбачених ст. 307 ЦПК України прийшла до висновку про скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення з під­став передбачених п. п. 3-4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 309, 316, 319, 325 ЦПК України,
колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2
задовільнити.

Рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 17 травня 2007 року
скасувати і ухвалити нове.

Виселити ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_14 із однокі­мнатної квартири АДРЕСА_1 з усіма проживаючими з ними особами без надання іншого житла.

7

У зустрічному позові ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1,
виконкому Вінницької міської ради, КЕЧ Замостянського району м.
Вінниці про визнання ордеру виданого на ім'я
ОСОБА_1 недійсним, визнання права на житло, спонукання до укла­дення договору житлового найму, про визнання ордеру
виданого на ім'я ОСОБА_5 частково недійсним та у позові
Командування Повітряних Сил Збройних Сил України до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_14,
виконавчого комітету Вінницької міської ра­ди, КЕЧ Замостянського району м. Вінниці про визнання ордерів недійсними відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення може бути оскаржено в касаційному порядку на протязі двох місяців з дня його проголошення до Верховного Суду
України.