№ 2-2047/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

07 травня 2007 року                                                                         м.
Запоріжжя

Шевченківський
районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Жупанової І.Б. при
секретарі Брагіній І.В.Л розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 доОСОБА_2, про визнання договору купівлі-продажу
дійсним та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

06.02.2007 року позивачка звернулася до суду з позовом до
відповідачів, в якому просить визнати договір купівлі-продажу від 23.10.2001 року самочинно
побудованого житлового будинку літера «Г», розташованого на земельній ділянці
площею 961 кв.м, по
АДРЕСА_1, який складається із: кухні 1-1
площею 11,8 кв.м.,
житлової кімнати 1-2 площею 15,7 кв.м., житлової
кімнати 1-3 площею 8,0 кв.м., житлової
кімнати площею 8,1 кв.м.,
коридору І площею 5,9 кв.м., - загальна площа 49,5 кв.м., житлова
площа - 31,8 кв.м.,
сараїв під літерами: «О» площею 12,7
кв.м., «П» площею 10,1
кв.м., «Р» площею 7,3
кв.м., «Т» площею 5,0
кв.м, та вбиральня «С» площею 1,0
кв.м., та визнати за нею право власності на нього.

Як вказує
позивачка, спірний житловий будинок з 1948
року фактично належав на праві власності ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Спадкоємцем
першої черги була донька померлої -
ОСОБА_2, яка фактично прийняла спадщину.

23.10.2001 року вона уклала з відповідачем договір купівлі-продажу,
в простій письмовій формі без нотаріального посвідчення, самочинно побудованого
житлового будинку літера «Г», розташованого на земельній ділянці площею 961 кв.м, по
АДРЕСА_1, який складається із: кухні 1-1
площею 11,8 кв.м.,
житлової кімнати 1-2 площею 15,7 кв.м., житлової
кімнати 1-3 площею 8,0 кв.м., житлової
кімнати площею 8,1 кв.м.,
коридору І площею 5,9 кв.м., - загальна площа 49,5 кв.м., житлова
площа - 31,8 кв.м.,
сараїв під літерами: «О» площею 12,7
кв.м., «П» площею 10,1
кв.м., «Р» площею 7,3
кв.м., «Т» площею 5,0
кв.м, та вбиральня «С» площею 1,0
кв.м..

Умови договору
були виконані: відповідач передала їй всю технічну документацію на спірний
житловий будинок, а вона передала повну вартість - 1100 доларів США,
що еквівалентно 5300
грн.

Факт отримання
грошей за договором купівлі-продажу був відображений у договорі завдатку 22.04.2002 року та
нотаріально посвідчений.

До теперішнього
часу відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення укладеного договору
купівлі-продажу, в зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду з позовом.

В попереднє
судове засідання з'явилася позивачка, позов підтримала в повному обсязі,
просить винести рішення в попередньому судовому засіданні.

В попередньому
судовому засіданні відповідач позов визнала повному обсязі, просить винести
рішення в попередньому судовому засіданні.

Відповідно до ч.
4 ст. 130 ЦПК України при
визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ч. 4 ст. 174 ЦПК України,
згідно якої в разі визнання

2

відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вислухавши
пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає
позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки він відповідає вимогам закону та
обґрунтований письмовими доказами.

Судом
встановлено, що ОСОБА_3 належав самочинно побудованого житловий будинок літера
«Г», розташований на земельній ділянці площею 961 кв.м, по АДРЕСА_1, який складається із: кухні 1-1 площею 11,8 кв.м., житлової
кімнати 1-2 площею 15,7 кв.м., житлової
кімнати 1-3 площею 8,0 кв.м., житлової
кімнати площею 8,1 кв.м.,
коридору І площею 5,9 кв.м., - загальна площа 49,5 кв.м., житлова
площа - 31,8 кв.м.,
сараїв під літерами: «О» площею 12,7
кв.м., «П» площею 10,1
кв.м., «Р» площею 7,3
кв.м., «Т» площею 5,0
кв.м, та вбиральня «С» площею 1,0
кв.м.

25.03.2000 року ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про
смерть, виданим відділом РАЦС Запорізької міської ради, актовий запис № 4101.

Згідно свідоцтва
про народження ОСОБА_2, виданого 18.07.1932
року Сталінським РАГС м. Запоріжжя, актовий запис № 26-в, її
батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Згідно довідки
про приватизацію земельної ділянки по АДРЕСА_1, вирішується питання про
передачу земельної ділянки площею 0,0961
га в приватну власність з подальшим оформленням права власності на вказану
земельну ділянку.

23.10.2001 року між
ОСОБА_1. та ОСОБА_2, був укладений договір купівлі-продажу самочинно
побудованого житлового будинку літера «Г», розташованого на земельній ділянці
площею 961 кв.м, по
АДРЕСА_1, який складається із: кухні 1-1
площею 11,8 кв.м.,
житлової кімнати 1-2 площею 15,7 кв.м., житлової
кімнати 1-3 площею 8,0 кв.м., житлової
кімнати площею 8,1 кв.м.,
коридору І площею 5,9 кв.м., - загальна площа 49,5 кв.м., житлова
площа - 31,8 кв.м.,
сараїв під літерами: «О» площею 12,7
кв.м., «П» площею 10,1
кв.м., «Р» площею 7,3
кв.м., «Т» площею 5,0
кв.м, та вбиральня «С» площею 1,0
кв.м., в простій письмовій формі, умови договору були виконані, але
відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення угоди.

Абзац 2 пункту 4 „Прикінцевих та
перехідних положень" ЦК
України (у ред. 2003
p.) передбачає, що до цивільних правовідносин, які виникли до
набрання чинності Цивільним кодексом України (у ред. 2003 p.), положення цього
кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ним чинності."

Відповідно до ч.
2 ст. 47 ЦК України (у ред. 1963 року) якщо одна
із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального
посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд
може на вимогу сторони, яка виконала умови угоди, визнати таку угоду дійсною,
де в такому разі подальше нотаріальне посвідчення угоди не вимагається.

В зв'язку з тим,
що позивач вирішив звернутися до суду з позовом про визнання договору
купівлі-продажу дійсним в 2007
році, тому для визнання права власності на спірний житловий будинок
необхідно застосовувати норми матеріального права теперішнього часу, а саме
Цивільний кодекс України в редакції 2003
року, так як відповідно до ч. З ст. 334
ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному
посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту
вступу в законну силу рішення суду про визнання договору, не посвідченого
нотаріально, дійсним.

Ч. З ст. 376 ЦК України надає
можливість визнання судом права власності за позивачем на самочинно збудовані
об'єкти нерухомості.

Відповідно до ч.
2 ст. 331 ЦК України право
власності на новостворене майно (житлові будинки, споруди тощо) виникає з
моменту завершення будівництва.

Виходячи з
вищевикладеного, керуючись ст.
ст. 10, 59-61, 130, 174, 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст.
ст. 47 ч. 2 ЦК України ( в ред. 1963 року ), ст. ст. ,331, 334, 376 ЦК України,
суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Визнати дійсним
договір купівлі-продажу самочинно побудованого житлового будинку літера «Г»,
розташованого на земельній ділянці площею 961
кв.м, по АДРЕСА_1, який складається із: кухні 1-1 площею 11,8 кв.м., житлової
кімнати 1-2 площею 15,7 кв.м., житлової
кімнати 1-3 площею 8,0 кв.м., житлової
кімнати площею 8,1 кв.м.,
коридору І площею 5,9 кв.м., - загальна площа 49,5 кв.м., житлова
площа - 31,8 кв.м.,
самочинно побудованих сараїв під літерами: «О» площею 12,7 кв.м., «П»
площею 10,1 кв.м.,
«Р» площею 7,3 кв.м.,
«Т» площею 5,0 кв.м, та
вбиральні «С» площею 1,0
кв.м., укладений 23.10.2001
року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Визнати за
ОСОБА_1 право власності на самочинно побудований житловий будинок літера «Г»,
розташований на земельній ділянці площею 961
кв.м, по АДРЕСА_1, який складається із: кухні 1-1 площею 11,8 кв.м., житлової
кімнати 1-2 площею 15,7 кв.м., житлової
кімнати 1-3 площею 8,0 кв.м., житлової
кімнати площею 8,1 кв.м.,
коридору І площею 5,9 кв.м., - загальна площа 49,5 кв.м., житлова
площа - 31,8 кв.м.,
самочинно побудованих сараїв під літерами: «О» площею 12,7 кв.м., «П»
площею 10,1 кв.м.,
«Р» площею 7,3 кв.м.,
«Т» площею 5,0 кв.м, та
вбиральні «С» площею 1,0
кв.м..

Рішення суду
може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області через Шевченківський
районний суд м. Запоріжжя шляхом подання заяви про апеляційне оскарження
протягом десяти днів з дня проголошення рішення і подання апеляційної скарги
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або
шляхом подання апеляційної скарги без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у
встановлений строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього
строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:    І.Б.Жупанова