Справа № 22ц- 7322                                     Головуючий у 1 інстанції Попревич В.М.
Категорія 5                                                    Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня   2007
року                 Апеляційний суд
Донецької області

в складі:

Головуючого Новосядлої В.М.

Суддів
Постолової В.Г., Папоян В.В.

при секретарі Стефановій І.М.

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідачки ОСОБА_2 та її
представника ОСОБА_3 Розглянувши у відкритому судовому  засіданні в місті Донецьку апеляційну скаргу
ОСОБА_1, діючої  на підставі довіреності
від імені ОСОБА_4    на рішення Київського районного суду м.
Донецька від 24 липня 2007 року  по
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_5, про розподіл спільно нажитого майна

ВСТАНОВИВ:

В березні 2007
року позивач звернувся до суду з вказаним позовом відповідачки. Вказував, що
він з відповідачкою знаходився в зареєстрованому шлюбі з 22 лютого 1995 року,
який було розірвано на підставі рішення суду від 9 грудня 2005 року . 4 липня
2000 року відповідачкою була придбана на підставі договору купівлі-продажу квартира
АДРЕСА_1 Просив визнати за ним право власності на 1/2 частину спірної квартири,
посилаючись на те, що вона є їх спільною сумісною власністю, оскільки була
придбана під час знаходження відповідачки в
зареєстрованому  шлюбі з ним.

Рішенням
Київського районного суду м. Донецька від 24 липня 2007 року позовні вимоги
задоволені частково. Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 Визнано
за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частину вказаної квартири.

В апеляційній
скарзі представник позивача просить скасувати рішення суду та ухвалити нове
рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на недоведеність обставин,
що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, зокрема вказують
про відсутність доказів щодо хвороби дитини та недостатнього розміру аліментів
, які сплачує позивач на неповнолітню дитину.

Судом при
розгляді справи встановлено, що сторони знаходились в зареєтрованому шлюбі з 22
лютого 1995 року, який було розірвано на підставі рішення суду від 9 грудня
2005 року. На підставі договору купівлі-продажу від 4 липня 2000 року
відповідачка придбала квартиру АДРЕСА_1

Задовольняючи
частково позовні вимоги та визначаючи за позивачем право власності на 1/3
частину спірної квартири, а за відповідачкою право власності на 2/3 частини
квартири, суд виходив з інтересів малолітньої дитини.

Заслухавши доповідача, пояснення відповідачки,
представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної
скарги,  апеляційний суд     вважає,
що

2

апеляційна скарга підлягає задоволенню,
а рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення за таких
підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги та визначаючи за
позивачем право власності на 1/3 частину спірної квартири, а за відповідачкою
право власності на 2/3 частини квартири, суд виходив з інтересів малолітньої
дитини.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна, у
зв*язку з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав
встановленими, що відповідно до ч.1 п.2 ст. 309 ЦПК України є підставою для
скасування рішення суду та ухвалення нового рішення за таких підстав.

Згідно зі ст.
ст.60, 70 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку(доходу).

У разі поділу майна, що є об*єктом
права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За
рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею,
ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що
розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього
фізичного, духовного розвитку та лікування.

Встановлено, що сторони знаходилась в зареєстрованому
шлюбі з    22 лютого

1995 року, який було розірвано на підставі рішення суду
від 9 грудня 2005 року. На

підставі договору купівлі-продажу від 4 липня 2000 року
відповідачка придбала

квартиру АДРЕСА_1, тобто висновки суду

про  те,  що
спірна квартира є
спільною     сумісною  власністю
подружжя  є

правильними.

Разом з цим , відповідачкою не надано суду доказів про
те, що розмір аліментів, які

вона одержує від позивача недостатній для забезпечення
дитині фізичного, духовного

розвитку та лікування . З наданих позивачем переказів
вбачається, що за період з

квітня 2006 року по червень 2007 року ним було
направлено  відповідачці аліментів

на утримання дитини в розмірі 8295 грн 58 коп.(а.с.
66-69). За таких обставин частки

майна сторін є рівними , а    підстав для
збільшення частки майна відповідачки не

має.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає за
необхідне скасувати рішення суду

та ухвалити нове рішення про визнання за позивачем та
відповідачкою права

власності на 1/2 частину спірної
квартири за кожним.

Керуючись ст. ст.307,309,316   ЦПК України, апеляційний суд, -

ВИРІШИВ      :

Апеляційну скаргу
ОСОБА_1, діючої  на підставі довіреності
від імені ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Донецька від 24
липня 2007 року    скасувати. Позовні
вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна задовольнити.

Визнати  за ОСОБА_4
та ОСОБА_2 за кожним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двох місяців з дня набрання
законної сили.