УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

12 жовтня 2007
року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Донецької області в складі:

головуючого                            Черемиської М. Є.,

суддів:                                       ОсипчукО.В.,
Лоленко А.В.,

Жданової
B.C.,                                                                           Біляєвої
О.М. ,

розглянувши
в судовому засіданні в місті Донецьку справу за позовом ОСОБА_1 до закритого
акціонерного товариства "Київська виробнича компанія
"Рапід",  3-я особа -
ОСОБА_2,  - про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,  за касаційною скаргою закритого акціонерного
товариства "Київська виробнича компанія "Рапід" на рішення
Дарницького районного суду м.  Києва від
07 вересня 2004 року та ухвалу Апеляційного суду м.  Києва від 22 серпня 2005 року,

встановила:

У лютому
2004 року позивач звернувся до відповідача з даним позовом,  посилаючись на те,  що з вини водія ОСОБА_2 ,  який керував належним відповідачу автомобілем
"Мерседес" державний
номер НОМЕР_1,  сталася
дорожньо-транспортна пригода,  внаслідок
якої був пошкоджений його автомобіль та завдано йому моральної шкоди.

Позивач
просив стягнути з відповідача в відшкодування матеріальної шкоди 7409 гр. 26
коп.,  моральної шкоди 2700 гр.

Рішенням
Дарницького районного суду м.  Києва від
07 вересня 2004 року позов задоволено частково: стягнуто з відповідача на
користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду 7420 гр. 75 коп.,  моральну шкоду в сумі 1500 гр.

В решті позову
відмовлено.

Справа №
33ц-2120кс07                                        Категорія
ЦП: 40

Головуючий
у першій інстанції Сухомлінов С. М.

Суддя-доповідач                         Біляєва О.М.

Ухвалою
Апеляційного суду м.  Києва від 22 серпня
2005 року рішення залишено без змін.

У
касаційній скарзі закрите акціонерне товариство "Київська виробнича
компанія "Рапід" просить скасувати судові рішення,  посилаючись на порушення норм процесуального
права,  та відмовити в задоволенні
позову.

Колегія
суддів вважає,  що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи
частково позовні вимоги,  суд першої
інстанції виходив з того,  що обов'язок
по відшкодуванню шкоди покладається на відповідача як на особу,  з якою ОСОБА_2  на час дорожньо-транспортної пригоди
перебував у трудових відносинах і дії якого знаходяться у прямому причинному
зв'язку з наслідками,  що настали від ДТП.

Залишаючи
без змін рішення місцевого суду,
апеляційний суд виходив з того,
що рішенням ухвалено з додержанням вимог закону,  висновку суду відповідають обставинам справи.

Проте
погодитись з такими висновками судів не можна,
виходячи з наступного.

Відповідно
до вимог  ст.  450 ЦК
України в редакції 1963 року організаЦІЇ та громадяни,  діяльність яких пов'язана з підвищеною
небезпекою для оточуючих,  зобов'язані
відшкодувати шкоду,  завдану джерелом
підвищеної небезпеки,  якщо не
докажуть,  що шкода завдана внаслідок
непереборної сили або умислу потерпілого.

Питання
про відповідальність за шкоду,  завдану
внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки,  вирішується на загальних підставах,  а саме: шкода,  завдана одній особі з вини іншої особи,  відшкодовується винною особою; за наявності
вини лише особи,  якій завдано
шкоди,  вона їй не відшкодовується; за
наявності вини всіх осіб,  діяльністю
яких було завдано шкоди,  розмір
відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин,  що мають істотне значення.

Покладаючи
обов'язок по відшкодуванню шкоди на відповідача,  суди виходили з того,  що ОСОБА_2
постановою Ніжинського районного суду Чернігівської області від 19
листопада 2003 року був притягнутий до адміністративної відповідальності
за  ст. 122 ч.4 КУпАП. Вказана постанова
визнана судами належним доказом вини відповідача.

Між тим
з матеріалів справи вбачається,  що
зазначена постанова 26.11.2004 року визнана незаконною та скасована,  провадження у справі закрито в зв'язку із
закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Інших доказів вини
відповідача суди не привели.

Згідно зі статтею 60 ЦПК України,  доказуванню підлягають обставини,  які мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі,
виникає спір.

Порушення
вказаної норми процесуального права є підставою для скасування судових
рішень,  оскільки це порушення призвело
до неправильного вирішення справи.

Керуючись  ст.
ст.  336,  338,
344 ЦПК України,  колегія судців
Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області

ухвалила:

Касаційну
скаргу закритого акціонерного товариства "Київська виробнича компанія
"Рапід" задовольнити частково.

Рішення
Дарницького районного суду м.  Києва від
07 вересня 2004 року і ухвалу Апеляційного суду м.  Києва від 22 серпня 2005 року скасувати,  справу направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала
оскарженню не підлягає.