Справа №22ц-7781                                                  Головуючий
1 інстанції-Космачевська Т.В.
Категорія   41                                                                 Доповідач-Бабенко П.М.
УХВАЛА

іменем   України

23 жовтня 2007 року Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого -Пономарьовій О.М. суддів: Бабенка П.М., Бондаренко Я І.

при секретарі- Артамоновій С.О.

за участю
представника відповідача Тарабаєвої Л.І. розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Кт>.лматорського міського суду Донецької області від 27
серпня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю „ТАЕР" про поновлення на роботі, стягнення заробітної
плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди та про
скасування запису в трудовій книжці,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2007
року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про поновлення на
роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди в сумі 5000 грн., а також про стягнення з відповідача середнього
заробітку за весь час затримки розрахунку в порядку ст.ст. 116,117 КЗпП України
.

На обґрунтування
позову зазначив, що він перебував з відповідачем в трудових відносинах,
працюючи водієм. Наказом директора підприємства від 22 лютого 2007 року його звільнено
з 22 лютого 2007 року за прогул без поважної причини. Звільнення проведено
незаконно, оскільки в цей день він взяв відгул за роботу у святковий день,
оскільки йому потрібно було привезти дитину з пологового будинку.

З ним не проведено повний розрахунок в день звільнення та не видана трудова
книжка. Діями директора підприємства йому спричинено моральну шкоду, оскільки
його було принижено та ображено , погіршився його стан здоров'я.

У квітні 2007
року позивач звернувся до суду з .податковим позовом до відповідача. Зазначив,
що в його трудову книжку директором підприємства незаконно внесено запис № 20
про визнання запису № 18 про прийняття його на роботу у вказане підприємство з
16 вересня 1994 року недійсним , хоча його було прийнято на роботу 16 травня
1990 року і ніхто не оспорював цю дату прийняття його на роботу.

Рішенням
Краматорського міського суду Донецької області від 27 серпня 2007 року
позивачеві відмовлено в задоволенні позову про поновлення його на роботі,
стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, скасування запису №
20 в його трудовій книжці про його роботу в кооперативі та відшкодування
моральної шкоди.

В апеляційній
скарзі позивач просить рішення суду скасувати , справу направити на новий
судовий розгляд, посилаючись на те, що рішення суду ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають
встановленим обставинам справи.

Вказав ,що суд
не надав належної оцінки доказам , не врахував ,що директор підприємства та
один з його засновників ОСОБА_2 нещадно експлуатували робітників підприємства,
ОСОБА_3. незаконно присвоїла собі статус директора підприємства, його звільнено
через   те, що викривав вказаних осіб у
злочинах.

В судове
засідання позивач не з'явився, повідомлений про час та місце судового засідання
належним чином..

2

Представник
відповідача просила апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без
змін, вказуючи, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

Вислухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши
млеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги , апеляційний суд вважає
за необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду скасувати з
таких підстав:

Відмовляючи в
задоволенні позову про поновлення на роботі позивача , стягнення заробітної
плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди та про
скасування запису в трудовій книжці, суд виходив з того, що позивач не довів
доказами про відсутність на роботі 22 лютого 2007 року з поважних причин, а
запис в трудовій книжці про його роботу у відповідача з 16 травня 1990 року
виправлений відповідачем правомірно, оскільки він фактично став працювати у
відповідача з   16.09.1994 року.

Проте,
розглянувши справу, суд не розглянув позов ОСОБА_1 про стягнення з відповідача
на його користь середнього заробітку за час затримки розрахунку і не ухвалив
щодо вказаної частини позову     рішення.

У відповідності
до вимог п.5 ч.1 ст. 311 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з
направленням справи на новий розгляд, якщо суд розглянув не всі вимоги і цей
недолік не був і не міг бути усунений ухваленням додаткового рішення судом
першої інстанції.

Цей недолік не
був і не міг бути усунений шляхом ухвалення додаткового рішення судом першої
інстанції, оскільки як убачається з протоколу судового засідання, тексту
рішення суду, ця частина позову не була предметом судового розгляду, сторони не
надавали щодо неї пояснень, не досліджувалися відповідні докази.

Оскільки рішення
суду ухвалено з порушенням норм процесуального права, яке є безумовною
підставою для його скасування та передачі справи на новий розгляд, апеляційну
скаргу слід задовольнити частково, рішення суду скасувати і передати справу на
новий розгляд.

Керуючись ст.ст.303, 307 , п.5 ч.1 ст. 311 ,313-315 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛ ИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити часткове».

Рішення
Краматорського міського суду Донецької області від 27 серпня 2007 року
скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набуває
законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена до в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання нею законної сили.