справа №2-120/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

25 травня 2007 року
Гребінківський районний суд Полтавської області: у

складі головуючого судді Радзівона О.І.,
при секретарі Кузуб В.В.,  представника

служби у справах неповнолітніх Макогон
І.П.,  розглянувши у
відкритому

судовому засіданні в        м.  Гребінці цивільну справу за позовом
ОСОБА_2,  третя особа ОСОБА_3 до
ОСОБА_4,  -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
ОСОБА_2. звернулась
до суду з позовною заявою в якій просить постановити рішення,  яким позбавити відповідача батьківських прав.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_2. позовні вимоги підтримала,  суду пояснила,  що 29 грудня 1994 року розірвано шлюб з
відповідачем.  Після розірвання шлюбу
ОСОБА_4 ще деякий час піклувався про виховання дитини,  але після створення нової сім'ї,  навіть не намагався якось допомогти своїй
дочці. Тож понад десять років позивачка самотужки виховує дитину,  ОСОБА_3 1990
р.н.,  сама.

Відповідач проти
позову не заперечує.

Вислухавши
пояснення сторін,  представника служби
неповнолітніх,  та дослідивши матеріали
справи,  суд вважає,  що позовні вимоги ОСОБА_2. підлягають
задоволенню за наступних обставин:

Судом
встановлено,  що шлюб між: ОСОБА_2 та
ОСОБА_4  розірвано 12 грудня 1994 року (а. с.  6)

Як
свідчать матеріали справи і це підтверджено показами сторін,  відповідач,
починаючи з 1996 року ( з моменту
утврення нової сім "і) по даний час,
не приймав участі у вихованні та утриманні дитини. Декларація прав
дитини,  проголошена Генеральною
Асамблеєю ООН 20 листопада
1959 року
визначила,  що дитина повинна зростати в
умовах турботи.

Стаття 18 Конвенції про
права дитини передбачає,  що батьки
несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є
предметом їх основного піклування.

Згідно cm. 150 СК
України та cm. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з
батьків покладається однакова відповідальність за виховання,  навчання і розвиток дитини. Батьки мають
право і зобов'язані виховувати дитину,  піклуватися
про її здоров 'я,  фізичний і моральний
розвиток,  навчання,  створюючи належні умови для розвитку її
природних здібностей,  поважати гідність
дитини,  готувати її до самостійного
життя та праці.

Таким
чином,  найважливіший обов'язок матері та
батька - це
обов'язок виховувати,  ростити дитину. Це
обов'язок не лише перед дитиною,  а й
перед усією родиною та суспільством.

Закон
України «Про освіту» у статті 59
та Закон України «Про охорону дитинства» у статті 12 детально
визначає,  які дії належить вчиняти
батькам для   розвитку   дитини
як   особистості.    Зокрема,
цими   законами
батьки

зобов'язані
виховувати у дітей працелюбність,
почуття доброти,  милосердя,  шанобливе ставлення до старших,  поваги до прав,  свобод людини і громадянина,  мови.

Відповідно
до cm. 164 СК
однією з підстав позбавлення батьківських прав є ухилення від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини. Як з'ясовано в судовому засіданні,  відповідач не надавав матеріальної допомоги
дитині,  не займався вихованням дитини.

Батьками
ОСОБА_3 1990 року
народження,  є ОСОБА_4 та ОСОБА_2,  що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1,  виданим Гребінківським відділом РАЦС 28.08.1997 (а.с.  7).
Отже на ОСОБА_4,  як на батька,
законодавством покладено обов 'язок по вихованню та розвитку його дочки.

Відповідач
по справі мав реальну можливість виконувати обов'язок по вихованню своєї
дочки,  оскільки працює і проживає в
м.  Гребінці.

За таких
обставин,  суд вважає що в даному випадку
є достатні підстави для задоволення позову та позбавлення батьківських прав
ОСОБА_4. відповідно його дочки ОСОБА_3.

Згідно
пояснень позивача,  відповідач разом з
дочкою не проживав 12 років,  не займався її вихованням,  матеріальної і моральної допомоги не надавав.

Виходячи
з викладеного,  керуючись  ст.
ст.  150,  152,
164-166,  181 ч. 5 СК України,  Декларацією прав дитини,  Конвенцією про права дитини. Законом України
«Про охорону дитинства»,   ст.
ст.  8,  10,
11,  59,  60,
213-215,  224 ЦИК України,  суд,  -

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити
ОСОБА_4 1962 року
народження,  батьківських прав щодо
неповнолітньої дитини - ОСОБА_3,  1990
року народження.

Стягнути
з ОСОБА_4. 8, 50 грн.
судового збору та 7, 50 грн. за
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на користь ОСОБА_2..

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом 10 днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.