Справа № 2-205/07
РІШЕННЯ

Іменем
України

16 травня 2007
року        Кельменецький районний суд
Чернівецької області в складі:

головуючого
- судді                          Телешмана
О.В.,

при
секретарі                                     Бузило М.Л.,

з участю
позивача                            ОСОБА_1,

з участю
відповідача                        ОСОБА_2

розглянувши в
відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Кельменці справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідач
ОСОБА_2 позов визнав частково.

Позивач
ОСОБА_1, як сторона по справі, та будучи допитана судом в якості свідка,
пояснила суду, що 13 серпня 2006 року відповідач ОСОБА_2 на прохання позивачки перевозив її на ринок в с Бабин та в
зворотному напрямку в с Нелипівці
Кельменецького району Чернівецької області її власним автомобілем марки ВАЗ
-21074, державний реєстраційний номер НОМЕР_1. При заїзді в гараж позивачки, який розташований в її
господарстві в с Нелипівці
Кельменецького району відповідач не впорався з керуванням і лівим колесом
автомобіля заїхав в яму, яка знаходилася в гаражі для проведення ремонтних
робіт. В результаті цього належний позивачці автомобіль зазнав механічних
пошкоджень: були пошкоджені пороги лівий та правий, а також капот, переднє
праве крило та передні праві двері. її як власнику автомобіля відповідачем були
спричинені матеріальні збитки на суму 1413,82 грн. Відповідач спочатку
добровільно погодився відшкодувати шкоду, про що склав відповідні розписки, але
шкоду не відшкодував. Тому позивачка вважає, що відповідач повинен їй
відшкодувати збитки в сумі 1413,82 грн. та 200 гривень збитків у зв'язку із
визначенням експертом вартості матеріального збитку, завданого належному їй
автомобіля. ОСОБА_1 також пояснила, що вона не просила відповідача заїжджати в
гараж, оскільки під час поїздки на базар вона побачила, що відповідач не має
належних навичок керування автомобілем, але він самостійно почав заїжджати і
від шуму автомобіля вона відбігла через гараж, а коли обернулася, то побачила,
що автомобіль переднім лівим колесом знаходиться в ямі, а з багажника впали
речі на капот автомобіля. Відповідач впав на коліна і сказав, що відшкодує всі
збитки. Потім він покликав односельчан, які допомогли підняти автомобіль. Після
цього в присутності відповідача машину оглядав майстер і сказав, що треба
міняти крило та пороги. Потім автомобіль дивився інший майстер і сказав те ж
саме. Оскільки відповідач не хотів добровільно відшкодувати збитки, вона
змушена була піти і провести експертизу. У акті експерта вказані всі
пошкодження, які вчинив

відповідач. Ліві
двері були пошкоджена раніше і у висновку експерта це пошкодження не зазначено.

Відповідач ОСОБА_2
позов визнав частково та, будучи допитаний судом в якості свідка пояснив,
що дійсно під час заїзду в гараж позивачки він перебував за кермом її
автомобіля. Дійсно, він давно вже не керував автомобілями, але позивачка сама
направляла його рух і вона неправильно спрямувала його, тому він з'їхав у яму
для ремонтних робіт. Перед заїздом він трохи додав газу, так як в гараж
необхідно було їхати під гору. Вся його увага була спрямована на позивачку і в
тому, що він з'їхав в яму є її вина, оскільки вона його направляла, і, можливо,
направляла неправильно щоб відремонтувати свій автомобіль. Перед заїздом
автомобіля в гараж він просив позивачку закрити яму, але вона цього не зробила.
Після падіння автомобіля в яму він вийшов з автомобіля, і дійсно впав на коліна
і говорив, що відшкодує збитки. Після падіння автомобіля він бачив, що було
пошкоджено крило і капот, а інших пошкоджень він не бачив, тому він не повинен
відшкодовувати всю вартість ремонту автомобіля. Розписки про відшкодування
збитків також він писав. Один майстер сказав, що ремонт буде складати 200
доларів, а інший майстер сказав, що 250 доларів. Тому він пообіцяв ОСОБА_1
відшкодувати збитки в сумі 900 гривень, але тільки якщо він би мав роботу. На
даний час він безробітний і готовий відшкодувати шкоду в сумі 500 гривень.

Свідок ОСОБА_3
дав суду показання про те, що влітку минулого року він разом із своїм
сусідом допомагав відповідачу ОСОБА_2 підняти
з ями в гаражі ОСОБА_1, належний її автомобіль. Вони підняли автомобіль,
переднє ліве колесо якого було в ямі, і поклали на колеса. Він побачив, що в
автомобілі пошкоджено переднє праве крило і правий поріг, а під крилом була
каністра. Він машину не розглядав і не може сказати, які ще були пошкодження в
автомобілі.

З показів свідка ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_1 є його дружиною і влітку
минулого року належний їм автомобіль по вині відповідача впав в яму, яка є в
їхньому гаражі. Там було достато місця щоб нормально заїхати, але відповідач не
впорався з керуванням. Він бачив, що автомобіль впав у яму в гаражі переднім
лівим колесом, лівою стороною машина сіла на брус, який йде по периметру ями.
Також в машині був пошкоджений передній капот, переднє праве крило, передні
праві двері та правий і лівий пороги.

Судом
досліджено такі інші докази: звіт № 54/07 про визначення матеріального збитку,
нанесеного власнику ТЗ Ваз 21074, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 від 29.03.2007
року фахівця - авто товарознавця ОСОБА_5, свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_2, договір про проведення авто товарознавчого
дослідження транспортного засобу від 23.03.2007 року, акт здачі - приймання
виконанання експертного звіту від 23.03.2007 року, розписки ОСОБА_2, від 17.01.2007
року, квитанція до прибуткового касового ордеру № 8, виданого ОСОБА_5 на суму
200 гривень, пропозиція на ім"я ОСОБА_2 від
19.02.2007 року, фіскальний чек від 19.02.07 року № 8166 ЧД УДППЗ
"Укрпошта" ЦОС
№6, трудова книжка на ім'я ОСОБА_2 від
13.12.1972 року, довідка Кельменецького

районного центру зайнятості
від 10.05.2007 року № 240507920 на ім'я ОСОБА_2,
письмові пояснення громадянина ОСОБА_6.

Судом встановлено, що 13 серпня 2006 року відповідач ОСОБА_2 на прохання
позивачки ОСОБА_1 перевозив її на ринок в с
Бабин та в зворотному напрямку в с
Нелипівці Кельменецького району Чернівецької області її власним автомобілем
марки ВАЗ -21074, державний реєстраційний номер НОМЕР_1. При заїзді в
гараж позивачки в с Нелипівці
Кельменецького району відповідач не впевнився у безпечності свого руху в
гаражі, не впорався з керуванням і переднім лівим колесом автомобіля з'їхав в
яму для проведення ремонтних робіт, яка знаходилася в гаражі. При цьому
переднім правим крилом автомобіля він зіткнувся з речами, які знаходилися в
гаражі. В результаті такої грубої необережності відповідача належний позивачці
автомобіль зазнав механічних пошкоджень, а саме : були пошкоджені пороги
передні - правий та лівий, крило переднє праве, молдинги нижньої частини
боковини кузова, та капот, що підтверджується показами ОСОБА_1, ОСОБА_4,
показами свідка ОСОБА_3 частково показами відповідача ОСОБА_2 та Актом огляду
транспортного засобу від 23.03.2007 року. Отже, між позивачем та відповідачем
відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України склалися правовідносини з
приводу відшкодування шкоди. Відповідачем ОСОБА_2 позивачу ОСОБА_1 як власнику
автомобіля марки ВАЗ -21074, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 були
спричинені матеріальні збитки на суму 1413,82 грн, пов'язані з відновлювальним
ремонтом автомобіля, та 200 гривень витрат які позивачка понесла в зв'язку із
встановленням вартості матеріального збитку, що підтверджується дослідженим
судом звітом фахівця автотоварознавця та прибутковим касовим ордером про оплату
послуг фахівця -автотоварознавця. Після спричинення шкоди відповідач
погоджувався відшкодувати ОСОБА_1 900 гривень шкоди, але оскільки він є
безробітним, то на момент розгляду справи він погоджується відшкодувати тільки
500 гривень.

Згідно ст.22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила, або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права. Згідно ст. 1166 Цивільного кодексу України шкода,
завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її
завдала.

Судом
також встановлено, що при заїзді в гараж автомобіля, яким керував відповідач,
позивачка не заперечувала, щоб відповідач заїжджав до гаража, відчинивши йому
в'їздні двері гаража, рух відповідача спрямовувала позивачка і при цьому не
попередила відповідача про неправильний напрямок його руху, а також не вжила
заходів для закриття ями у власному гаражі, знаючи, що відповідач не мав
достатніх навиків для керування автомобілем, що стверджується показами і
позивачки ОСОБА_1 і показами відповідача ОСОБА_2, тобто допустила грубу
необережність, і в пошкодження автомобіля є також вина позивачки ОСОБА_1 Згідно
ч.2 ст. 1193 Цивільного кодексу

України, якщо
груба необережність потерпілого сприяла виникненню шкоди, то залежно від
ступеня вини потерпілого ( а в разі вини особи, яка завдала шкоди, -також
залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не
встановлено законом. Під час заїзду в гараж відповідач особисто не
пересвідчився в безпечності заїзду і не дотримався мінімальних вимог уважності
та обережності і завдав шкоди автомобілю, належному позивачці. Крім того,
згідно ч.4 ст. 1193 Цивільного кодексу України суд може зменшити розмір відшкодування
шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища.
Оскільки відповідач ОСОБА_2 є безробітним і повне відшкодування шкоди може
поставити його в скрутне матеріальне становище, враховуючи ступінь вини
позивачки ОСОБА_1, суд вважає, що розмір відшкодування шкоди має бути
зменшеним.

Суд відхиляє докази позивача у вигляді її пояснень про
те, що вона не керувала діями відповідача під час заїду в гараж, оскільки такі
її доводи спростовуються показами відповідача ОСОБА_2, а також позивачка
підтверджувала, що під час заїзду відповідачем до гаража вона перебувала в
приміщенні гаража і не заперечувала той факт, що двері гаража відчиняла саме
вона.

Суд відхиляє доводи відповідача ОСОБА_2 про те, що автомобіль позивачки не
зазнав тих пошкоджень, які зазначені позивачкою і вони могли виникнути до
13.08.2006 року або після цієї дати, так як позивачка користувалася автомобілем
після даної події, оскільки такі твердження відповідача є припущенням і не
підтверджені жодними доказами. Суд також відхиляє доводи позивача про те, що у
даній події є повна вина позивачки, котра його спрямовувала і не закрила яму,
оскільки відповідач мав реальну можливість відмовитись від заїзду в гараж при
відкритій ямі, але цього не зробив, а також відповідач особисто не пересвідчився
в безпечності заїзду і не дотримався мінімальних вимог уважності та обережності

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на
які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. У справі немає
будь-яких фактичних даних про те, що відповідач ОСОБА_2 не завдав матеріальної
шкоди позивачці, а відповідач не надав суду належних та допустимих доказів
того, що шкоду завдано не з його вини. У справі також немає будь-яких фактичних
даних про те, що позивачка ОСОБА_1 не допускала грубої необережності, під час
заїзду відповідачем до її гаража належним їй автомобілем, а позивачка не надала
суду належних та допустимих доказів того, що відсутня також і її вина у
спричиненні їй шкоди.

Враховуючи
наведені вище обставини суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 підлягає
задоволенню частково, а саме з відповідача слід стягнути на користь позивача
1000 гривень збитків, завданих в зв'язку із пошкодження належного позивачці
автомобіля, 51 гривню в рахунок відшкодування понесених позивачем судових
витрат у вигляді сплаченого державного мита та 30 гривень судових витрат,
пов'язаних з оплатою витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду
справи.

Вказані вище обставини стверджується взаємним зв'язком доказів, досліджених
судом у їх сукупності. Дані докази є належними та допустимими.

На підставі викладеного вище, керуючись, ст. ст.22, 1166, 1193 Цивільного
кодексу України, ст. ст.3,8,10, 15, 60, 79, 84, 88, 179, 212,213, 214, 215, ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Стягнути
з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 1000 ( одну тисячу) гривень збитків, завданих пошкодженням
автомобіля, 51 (п'ятдесят одну) гривню в рахунок відшкодування судових витрат у
вигляді судового збору та 30 (тридцять) гривень судових витрат, пов'язаних з
оплатою витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,
але апеляційна скарга не була подана протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження, рішення суду набирає законної сили після закінчення
цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заяву
про апеляційне оскарження даного рішення або апеляційна скарга може бути подано
протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.