РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

10 жовтня 2007 року.                                                                                                              м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області у складі;

головуючого; судді Фальчука В.П.,

суддів; Каранфілової В.М.,Сидоренко
І.П.,

при секретарі Петренко Г.А.,

за участю представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, представника виконавчого комітету Одеської
міської ради та Одеської міської ради - Дягілева О.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 та заяву

Одеської міської ради про приєднання до
апеляційної скарги на рішення Малиновського

районного суду м. Одеси від 26 лютого 2007 року у
цивільній справі за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Одеської

міської ради та виконавчого комітету, Одеської
регіональної філії Державного

підприємства «Центр державного земельного кадастру»
при Державному комітеті України

по земельним ресурсам та третьої особи на стороні відповідача, яка не
заявляє

самостійних вимог щодо предмету спору - Одеського
міського управління земельних

ресурсів, про визнання фактично сформованого
порядку користування земельною

ділянкою, визнання права власності на земельну
ділянку, зобов'язання не чинити

перешкод в приватизації земельної ділянки,
зобов'язання видати Державний акт про право

власності на земельну ділянку -

встановила;

01.08.2006 року ОСОБА_3 звернувся з зазначеним позовом
вказуючи, що він придбав на підставі
цивільно-правової угоди 42/75 частини житлового будинку АДРЕСА_1, з уже встановленим між колишніми власниками порядком
користування земельною ділянкою, на якій розташований будинок. ОСОБА_1 як власниця
іншої частини будинку, не заперечує проти встановленого порядку користування земельною ділянкою, але не бажає
звертатися до органу місцевого самоврядування
з заявою про передачу у спільну власність земельної ділянки, на якій розташований будинок. З цих причин Одеська міська
рада не визнає за ним права на отримання у власність земельної ділянки, на якій
розташована його частина будинку, та яка
необхідна для обслуговування цієї частини будинку. Тому позивач просить визнати
фактичний порядок користування
земельною ділянкою загальною площею 0,0641 га, з яких в його користуванні земельну ділянку площею 0,0444 га; в користуванні ОСОБА_1 ділянку площею
0,0197 га.

ОСОБА_3 просить визнати за ним право
власності на вказану частину земельної ділянки, зобов'язати
відповідачів видати Державний акт про право власності на земельну ділянку та
зареєструвати його відповідно до вимог чинного законодавства.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 26.02.2007 року позов
ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано
порядок користування земельною

Справа №22ц-2953/07                                                                                     Категорія
ЦП;

Головуючий у
першій інстанції Погрібний C.O., Доповідач Фальчук В.П.;

2

ділянкою між співвласниками
домоволодіння АДРЕСА_1, згідно якого ОСОБА_3 виділено в
користування земельну ділянку площею 0,0444 га, в користування ОСОБА_1 - площею 0,0197 га. За позивачем
визнано право на отримання у власність земельної ділянки площею 0,0444 га і
зобов'язано відповідачів видати ОСОБА_3 державний акт на зазначену земельну
ділянку, та вчинити дії щодо реєстрації цього права.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати у зв'язку з порушенням судом норм
матеріального і процесуального права та справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції вказуючи, що судом порушено таємницю нарадчої кімнати,
так як невідомо коли та кому була оголошена резолютивна частина рішення. Суд першої інстанції розглянув в одному провадженні
вимоги, які необхідно було розглядати в порядку адміністративного
судочинства, так як відповідачем у справі є органи владних повноважень, та
оскаржуються їх дії. Не встановлені причини розбіжності в розмірі земельної
ділянки, виділеної під будівництво житлового будинку, та яка знаходиться в
користування сторін. Апелянт вважає, що спір про встановлення порядку
користування земельною ділянкою не підлягає розгляду в судах, і є прерогативою
органу місцевого самоврядування, так як сторони не є власниками земельної
ділянки, на якій розташований будинок, в якому вони мешкають. Позивач мав право
на отримання земельної ділянки у сумісну власність, але апелянт не бажає цього,
тому позивач не може реалізувати своє право на отримання частини земельної
ділянки у приватну власність.

Заявою про
приєднання до апеляційної скарги Одеська міська рада підтримала апеляційну
скаргу ОСОБА_1 зазначивши, що судом першої інстанції не обґрунтовані підстави
щодо неприйняття до уваги інших доказів у справі, які надані відповідачами.
ОСОБА_3 не мав
права на спірну земельну ділянку, так як вона є комунальною власністю Одеської
міської ради, а тому його права не є порушеними, і не підлягають захисту в
судовому порядку.

В запереченнях
на апеляційну скаргу ОСОБА_3
просить рішення суду першої інстанції залишити без змін мотивуючи тим, що
воно ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів
заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст судового рішення, яке
оскаржене, доводи апеляційної скарги та заяви про приєднання до апеляційної
скарги, межі, в яких повинні здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися
обставини і досліджуватися докази вважає, що апеляційна скарга і заява про
приєднання до апеляційної скарги підлягають задоволенню частково, за наступних
підстав;

Судом першої
інстанції законно та обґрунтовано встановлено, що сторони у справі є співвласниками
житлового будинку АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 є власником
42/75 частин будинку з 28.04.1996 року; ОСОБА_1 належить на праві власності
11/25 частини будинку з 18.06.1971 року.

Будинок
розташований на земельній ділянці, яка була виділена 05.08.1952 року рішенням
виконкому Одеської міської ради №1051 громадянину ОСОБА_5 в безстрокове
користування для будівництва житла.

Набуваючи право
власності на частину будинку, до сторін перейшло право безстрокового
користування зазначеною земельною ділянкою (так як при переході права власності
на будівлю разом з цими об'єктами переходить право користування земельною
ділянкою), та фактично склався порядок користування нею, тому що у власність
сторін будівля передавалася частками від колишніх власників.

Згідно з
проектом встановленого порядку користування земельною ділянкою, у фактичному
користуванні позивача перебуває 0.0444 га (межі ділянки літ. А-Б-В-Г), у
фактичному користуванні відповідачки - 0.0197 га ( межі ділянки літ. А-Г-Д-Е).

Таким чином, суд
першої інстанції правомірно прийшов до висновку про те, що між сторонами
фактично склався зазначений порядок користування земельною ділянкою, з часу
придбання частин будинку.

3

Відповідно до
ст.6 Розділу X «Перехідних положень» ЗК України громадяни, які мають у
постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх
на такому праві, повинні до 01.01.2005 року переоформити у встановленому
порядку право власності на них.

Статтею 89 ЗК
України визначено, що земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної
власності також і співвласникам (громадянам) жилого будинку.

Статтею 118 ЗК
України передбачено порядок безоплатної приватизації земельної ділянки
громадянами, яка перебуває у його користуванні.

20.07.2005 року
ОСОБА_3 звернувся
з заявою до Одеської міської ради про безоплатну передачу у приватну власність
вказаної земельної ділянки. Заява була передана до Одеського міського
управління земельних ресурсів для розгляду по суті та надання відповіді
заявнику.

Листом від
05.08.2005 року управління земельних ресурсів надало ОСОБА_3 відповідь, в
якій був вказаний перелік документів, необхідний для вирішення питання про
приватизацію земельної ділянки. На підставі наданих позивачем документів,
управлінням земельних ресурсів було надане доручення ПП «Еквена» на проведення
землевпорядних робіт на земельній ділянці АДРЕСА_1.

Згідно листа ПП
«Еквена» від 09.03.2006 року, позивач повинен був надати підприємству завірений
нотаріально «Порядок користування земельною ділянкою», підписаний
співвласниками будинку, для передачі проектної документації до центру
державного земельного кадастру для присвоєння кадастрового номера. Але у
зв'язку з відмовою ОСОБА_1 в нотаріальному оформленні такого порядку, проектна
документація ПП «Еквена» не була передана до державного земельного кадастру для
присвоєння кадастрового номера.

Суд першої
інстанції не довів обставини, що мають значення для справи, які вважав
встановленими, а саме те, що Одеська міська рада залишила заяву ОСОБА_3 про приватизацію
земельної ділянки без розгляду майже рік.

Як встановлено апеляційним судом, ПП «Еквена» не виконало доручення

Одеського міського управління земельних ресурсів щодо "проведення
землевпорядних

робіт на земельній ділянці АДРЕСА_1.

Згідно
ч.10ст.118 ЗК України міська рада у місячний строк розглядав» проект відведення
та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. У разі відмови
органу місцевого самоврядування у передачу земельної ділянки у власність, або
залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Відповідно до
п.1ч.1ст.17 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється спори
фізичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій
чи бездіяльності.

Приймаючи до
уваги, що позивач не оскаржував дій чи бездіяльності Одеської міської ради щодо
вирішення питання про приватизацію земельної ділянки, суд першої інстанції в
порушення зазначених норм матеріального і процесуального права безпідставно
визнав за ОСОБА_3
право власності на земельну ділянку площею 0.0444 га, та зобов'язав
відповідні державні органи видати позивачу державний акт про право власності на
цю земельну ділянку, та зареєструвати таке право відповідно до вимог чинного
законодавства.

Правових підстав для ухвалення такого рішення у суду
першої інстанції не було.

Тому, рішення
суду у цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову
позивачу у задоволенні позову.

Не приймаються
до уваги посилання апелянтів на те, що розмір земельної ділянки, яка була
виділена ОСОБА_5 складає 600 кв. метрів, а фактично у користуванні сторін
знаходиться 641 кв. метр, так як згідно листа Одеського міського управління
земельних ресурсів від 03.10.2007 року, остаточне рішення щодо розпорядження
залишком земельної ділянки, відповідно до ст.ст.119,118 ЗК України, буде
прийняте Одеською міською радою під час її приватизації.

4

Згідно п.2,4ч.1ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового рішення
є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд
вважав встановленими, та порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.304, п.2ч.1ст.307, п.2,4ч.1ст.309 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області,

вирішила;

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та заяву Одеської міської ради про приєднання до апеляційної скарги - задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2007 року в
частині визнання за ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку площею 0,0444 га ( межі літ. А-Б-В-Г), яка знаходиться
АДРЕСА_1 та зобов'язання Одеську міську
раду чи уповноважений ним орган, а також Одеську
регіональну філію Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» при Державному комітеті України по
земельним ресурсам вчинити дії щодо видачі позивачу Державного
акта на право власності на цю земельну ділянку та реєстрацію цього
права - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 в задоволенні
позову про визнання за ним права власності на земельну ділянку площею 0,0444 га (межі літ. А-Б-В-Г), яка знаходиться АДРЕСА_1; в зобов'язанні державні органи видати йому Державного
акта на цю земельну ділянку та зареєструвати право
власності відповідно до вимог чинного законодавства.

В іншій частині рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 26 лютого
2007 року - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, та може буди
оскаржене в касаційному порядку безпосередньо
до Верховного Суду України на протязі двох місяців, з дня
набрання законної сили.