УКРАЇНА АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем  України

6
листопада 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного
суду Житомирської області в складі:

головуючого
- судді                  Малахової Н.М.

суддів:                                         Жизневської
А.В.,  Микитюк О.Ю.

при секретарі
судового

засідання                                    Лаговській
О.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.  Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1,  ОСОБА_2 на рішення Володарсько-Волинського
районного суду Житомирської області від 18 червня 2007 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житлом,  відшкодування моральної шкоди та за позовом
ОСОБА_1,  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист
честі та гідності,  відшкодування
моральної шкоди,

встановила:

У
листопаді 2003 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про
усунення перешкод в користуванні житлом та відшкодування 15000 грн. моральної
шкоди,  посилаючись на те,  що її сім'я проживає в квартирі
АДРЕСА_1,  де на першому поверсі,  під їх квартирою,  знаходиться кафе відповідачки.
Зазначала,  що рішенням виконкому
встановлено режим роботи кафе до 23 годин,
однак відповідачка порушує цей режим.
Посилалася також на те,  що
відповідачка,  виконуючи ремонтні
роботи,  не узгодила ремонт покрівлі з
управлінням архітектури,  внаслідок чого
водостік закриває їм видимість з вікна. Зазначали,  що вказаними діями відповідачки їй заподіяно
моральну шкоду Тому просили зобов'язати відповідачку дотримуватися
встановленого режиму роботи до 22 годин,
демонтувати самовільно реконструйований дах кафе,  що закриває вікна їх квартири та відшкодувати
моральну шкоду.

У
процесі розгляду справи позивачка уточнила свої позовні вимоги та просила
встановити режим роботи кафе до 22 годин,
відшкодувати на її користь 15000 грн. моральної шкоди,  зобов'язати відповідачку демонтувати
дах,  що закриває вікна їх квартири та є
збірником сміття,  снігу,  у з в'язку з чим стіна квартири мокріє,  демонтувати незаконно збудовану огорожу
автостоянки,  використовувати будівлю у
якості тільки продовольчого магазину,  у
разі неможливості цього,  стягнути з
відповідачки на її користь щомісячно за весь майбутній час існування кафе
грошову компенсацію у розмірі   1000
грн.,

2

заборонити
ОСОБА_3 використовувати джерела світла,
що направлені у вікна їх квартири,

У лютому
2005 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до ОСОБА_3 з позовом про захист честі
та гідності,  відшкодування моральної
шкоди,  посилаючись на те,  що 26 вересня 2004 року відповідачка в
приміщені магазину принизила їх честь та гідність,  тому просили зобов'язати відповідачку
вибачитися перед ними та стягнути з відповідачки на їх користь моральну шкоду в
сумі 1500 грн.

Ухвалою
судді від 29 квітня 2005 року справи об'єднані в одне провадження.

Ухвалою
Володарсько - Волинського районного суду від 28 серпня 2006 року у якості
третьої особи до участі у справі притягнуто відділ архітектури та
містобудування Володарсько-Волинської райдержадміністрації.

Рішенням
Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 18 червня 2007
року у задоволені позовів відмовлено за безпідставністю.

У
апеляційній скарзі апелянти ставлять питання про скасування вказаного рішення
та ухвалення нового рішення про задоволення їх позову,  посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права. Зазначають,  що при ухвалені рішення,  судом не враховано,  що відповідачці необхідно було отримати
висновок експертної установи відносно проведених робіт,  виконані роботи є самовільним
будівництвом,  вказують,  що ними було надано достатньо доказів щодо
порушення їх прав.

Апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено,  що в 1998 році магазин „Овочі" по
АДРЕСА_1,  що належав акціонерному
товариству „Виробників залізобетонних і столярних виробів" було
переплановано в кафе-бар і 25 грудня 1998 року розпорядженням голови
райдержадміністрації було затверджено акт державної технічної комісії від 16
листопада 1998 року про введення в експлуатацію кафе-бару. 4 червня 2002 року
відповідачка придбала у відділенні фонду державного майна України кафе,  площею 390 м2 по АДРЕСА_1 Рішеннями виконкому
Новоборівської селищної ради № 274 та № 275 від 20 грудня 2002 року ОСОБА_3
надано дозвіл на відкриття магазину та кафе-бару по вул.  Фрунзе,
1. Згідно рішення виконкому Новоборівської селищної ради № 34 від 27
лютого 2003 року відповідачці дано дозвіл на перепланування приміщення кафе
„Казка". У відповідності до робочого проекту КП „Житомирпроект" 2003
року відповідачкою розроблено технічну документацію перепланування приміщення
кафе „Казка" під магазин продовольчих товарів,  кафе-бар з залом урочистих подій та
перукарню,  було передбачено також ремонт
покрівлі. Перепланування кафе проведено на підставі завдання на проектування
2003 року,  дозволу на виконання
будівельних робіт від 24 травня 2005 року,
архітектурно-планувального завдання від 22 березня 2005 року,  висновку щодо вибору земельної ділянки під
забудову від 13 листопада 2003 року,
технічних умов погодження з відповідними службами району та акту
обстеження земельної ділянки від 12

3

грудня 2002
року. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 21
травня 2005 року відповідачка є власником земельної ділянки площею 0, 1088 га
по вул.  Фрунзе,  смт.
Нова-Борова.

Відмовляючи
у задоволені позову,  суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку,  що права
позивачки не були порушені,  оскільки
реконструкція даху та обладнання огорожі кафе були проведені на підставі
робочого проекту перепланування приміщення кафе „Казка",  в якому було передбачено реконструкцію
покрівлі,  огорожу земельної ділянки біля
кафе (т. 1 а.с.  230-232). При
цьому,  суд дійшов правильного висновку,  що позивачка не довела суду,  що ремонт покрівлі виконано з відхиленням від
робочого проекту,  і що в результаті
реконструкції покрівлі їй було завдано шкоду. Крім того,  є правильним висновок суду,  що позивачка не довела суду,  що освітлення території,  що належить відповідачці перешкоджає
позивачці користуватися належним їй житлом та,
що є безпідставними вимоги щодо використання приміщення в якості
продовольчого магазину,  оскільки згідно
архітектурно-планувального завдання передбачено елементи зовнішньої реклами та
освітлення щодо благоустрою території. Приміщення,  власником якого є відповідачка,  було переплановано в 1998 році і було куплено
відповідачкою як кафе. Тому,
безпідставною є вимога про стягнення на користь позивачки грошової
компенсації за використання приміщення як кафе. Згідно рішення виконкому
Новоборівської селищної ради № 293 від 22 грудня 2005 року встановлено режим
роботи кафе „Казка" до 23 години взимку та до 24 години влітку. Рішенням
селищної ради № 162 від 11 липня 2006 внесені зміни в це рішення і при
проведені весіль дозволено грати музиці до 23 години (т.2,  а.с.
18, 19). Ці рішення позивачкою не оскаржувалися,  тому вимоги позивачки про встановлення режиму
роботи кафе до 22 години є безпідставними.

Оскільки
позивачка пов'язувала заподіяння їй моральної шкоди з порушенням її прав на
користування житло,  то вимоги в цій
частині є безпідставними.

Суд
обгрунтовано відмовив позивачам у задоволені позову про захист їх честі та
гідності,  відшкодування моральної
шкоди,  оскільки вироком
Володарськ-Волинського районного суд від 14 лютого 2006 року ОСОБА_2 визнано
винним у скоєнні злочину,  передбаченого
ч.1  ст. 125 КК України. Цим вироком
встановлено,  що 26 вересня 2004 року
ОСОБА_2 зайшовши до приміщення,  що
належить відповідачці,  затіяв сварку,  під час якої заподіяв останній тілесні
ушкодження. Тому посилання позивачів,  що
звернення відповідачки до суду зі скаргою про спричинення їй легких тілесних
ушкоджень є наклепом і принижує їх честь та гідність є необгрунтованим.  Крім того позивачі не довели,  що відповідачка поширювала відомості,  про спростування яких пред'явлено позов.

Інші
доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на
обґрунтованість прийнятого судом рішення. Апелянти посилаються на відсутність
висновку комплексної державної експертизи,
яку повинна провести обласна служба „Укрінвестекспертизи". Але у
п.п.2.8, 3.4 Переліку   об'єктів,     затвердження   проектів
будівництва   яких   у
межах

4

законодавства
України не потребує висновку комплексної державної експертизи,  затвердженого Наказом Держкомітетом України з
будівництва та архітектури від 12.11.2003 р. №187,  вказано про капітальний ремонт дахів будівель
незалежно від їх площ та про огорожу територій та ділянок. Крім того,  в матеріалах справи відсутні докази,  що при реконструкції приміщень відповідачка
здійснила переобладнання,  які не
передбачені робочим проектом КП „Житомирпроект" 2003 року. Посилання
апелянтів на те,  що відповідачка
здійснила самовільне будівництво є безпідставним,  оскільки з матеріалів справи вбачається,  що було проведено реконструкцію належного
відповідачці приміщення,  внаслідок цього
нове нерухоме майно не утворилося. Проектна документація подавалася для
розгляду та погодження на районну архітектурно-містобудівну раду,  копії всіх документів знаходяться у відділі
містобудування та архітектури Володар-Волинської районної державної
адміністрації (т.1, а.с. 182).

Проведеною
прокуратурою Житомирської області перевіркою встановлено,  що дах приміщення кафе піднято до 30 см. ,
що не заважає стікати водам і не закриває вікна квартири
позивачки (т.1 а.с. 13)

Згідно
матеріалів додаткової перевірки прокуратури Житомирської області 25 липня 2003
року облСЄС було проведено замір шуму та вібрації та було встановлено,  що при включеній музиці в постійному режимі
еквівалентний рівень шуму не перевищує гранично допустимий рівень (т.1, а.с.
17).При проведеш повторної перевірки Житомирською обласною
санітарно-епідеміологічною станцією на підставі ухвали суду також не було
встановлено перевищення рівнів шуму в квартирі (т.1,  а.с. 102).

Рішення
суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального
права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись  ст.
ст. 303,  307,  308,
313-315 ЦПК України,  колегія
суддів -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1,  ОСОБА_2 відхилити,  а рішення Володарсько-Волинського районного
суду Житомирської області від 18 червня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути
оскаржена в касаційному порядку протягом двох місяців безпосередньо до
Верховного Суду України.

Справа №
22ц/1873                                                 Головуючий
у суді 1-ї інспиМельнж М. Л

Категорія
2 7       Доповідач Малахова Н.М.