Справа-22ц-6030-2007 р.                                        Головуючий
у 1 інстанції :Гладишенко І.В.
Категорія : 19                                                                     Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

31 серпня 2007
року        Судова палата у цивільних
справах Апеляційного суду Донецької області в складі : головуючого - судді     Новікової Г.В.,   суддів
Кіянової С. В.,  Сукманової Н.В.,   при секретарі    Писаревій Ю.Г.,     за участю позивачів ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2
та представника відповідача
Ткаліч І.Ф.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою Центральної міської клінічної лікарні №24 Кіровського району м.
Донецька на рішення Кіровського районного суду м. Донецька від 8 червня 2007
року за позовом ОСОБА_1,  ОСОБА_2 до
Центральної міської клінічної лікарні №24 Кіровського району м. Донецька,  третя особа ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної і моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Кіровського районного суду м. Донецька від 8 червня 2007 року задоволено позов
ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 до Центральної міської
клінічної лікарні №24 Кіровського району м. Донецька,  третя особа ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної і моральної шкоди,  з
відповідача на користь ОСОБА_1  стягнуто
у відшкодування матеріальної шкоди 1252, 95 грн.,  судовий збір і витрати з інформаційно-технічного
забезпечення розгляду справи,  на користь
ОСОБА_2 стягнуто у відшкодування моральної шкоди 3000 грн.

В
апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати і ухвалити нове по
суті позовних вимог,  оскільки судом
першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права,  не враховано,
що хірургічна операція була потрібна позивачу незалежно від обсягу
наданої допомоги лікарем ОСОБА_3им,  вини
лікаря у скоєні травми немає,  з 10 до 17
березня 2006 року позивач проходив лікування у лікарів міської лікарні
№27,  але вони первинний діагноз не
уточнювали і знімки рентгену не витребували одразу,  не з"явився і сам позивач за знімком на
другий день після звернення до травмпункту,
як йому запропонував лікар,  не
враховано медичну спеціалізацію лікаря ОСОБА_3
який не є нейрохірургом.  Крім
того,  не враховано положення  ст. 1207 ЦК України про те,  що
в даному випадку шкоду повинна відшкодувати держава,  а лікар ОСОБА_3 на підставі ч.2  ст.
1166 ЦК України повинен бути звільнений від відповідальності.

В
судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача підтримав доводи
апеляційної скарги і просив її задовольнити.

Позивачі
заперечували проти доводів апеляційної скарги і просили рішення суду залишити
без змін.

Третя
особа в судове засідання не з"явився,
будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Заслухавши
доповідача,  пояснення сторін,  перевіривши доводи апеляційної скарги,  апеляційний суд вважає,  що апеляційну скаргу відповідача слід
відхилити,  а рішення суду залишити без
змін з наступних підстав.

Розглядаючи
справу,  суд першої інстанції правильно
встановив правовідносини,  що склалися
між сторонами і визначив закон,  який їх
регулює.

При
розгляді справи,  суд першої інстанції
встановив,  що не кваліфікаційною
допомогою лікаря ОСОБА_3а позивачам було заподіяно матеріальну та моральну
шкоду,  в зв"язку з лікуванням
ОСОБА_2,  який отримав травму голови.
Але,  при наданні першої медичної
допомоги лікарем 09 березня 2006 року було встановлено неповний діагноз,  що потягло погіршення стану здоров'я
позивача,  внаслідок чого йому було
зроблено операцію на голові. При визначенні розміру моральної шкоди суд
врахував ступень страждань позивача ОСОБА_2 і зміни в його житті,  те що він став інвалідом,  мав академічну заборгованість в навчальному
закладі. Матеріальну шкоду визначено з урахуванням наданих позивачем ОСОБА_1
доказів.

При таких обставинах
рішення суду обґрунтоване,  оскільки
позивачі дійсно мають право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди на
підставі  ст.  ст. 1166,
1167,  ч.1  ст. 1172 ЦК України.

Так,  09.03.2006 року позивач ОСОБА_4 отримав
травму голови,  в зв"язку з чим його
було доставлено в травмпункт міської лікарні №24 Кіровського району м.
Донецька,  де лікарем ОСОБА_3було надано
першу медичну допомогу і встановлено діагноз богаточисленні забиті рани голови
і його було направлено на лікування за місцем проживання.

Відповідно
до висновку судово-медичної експертизи №734 від 14.12.2006 року первинний
діагноз,  встановлений 9 березня 2006
року лікарем ОСОБА_3не відповідав стану здоров'я і рентгенограмі кісток черепа
хворого. На боковій рентгенограмі черепа ОСОБА_2 9 березня 2006 року
відображений вдавлений перелом темної кіски. В подальшому ОСОБА_2був
встановлений діагноз відкрита черепно-мозкова травма : забиття головного мозку
1  ст. ,
оскольчатий інфікований перелом темної кістки праворуч,  забитті рани голови. Мається причинний
зв"язок між первинно встановленим ОСОБА_2діагнозом 9 березня 2006
року,  наданою медичною допомогою в
травматичному відділенні міської лікарні №24 Кіровського району м. Донецька і
погіршенням стану його здоров'я у вигляді нагноєння підшкіряної гематоми.

Згідно
від 26 квітня 2006 року (а.с. 31) на лікаря ОСОБА_3 за вказаним
випадком було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Відповідно
до ч.1  ст. 1172 ЦК України юридична
або фізична особа відшкодовує шкоду,
завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових
(службових) обов"язків.

Таким
чином,  за дії лікаря ОСОБА_3 відповідальність
повинна нести Центральна міська лікарня №24 Кіровського району м.
Донецька,  з якою він знаходиться у
трудових правовідносинах.

Відповідно
до ч.1  ст. 1166 ЦК України майнова
шкода,  завдана неправомірними
рішеннями,  діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи,  а також шкода,  завдана майну фізичної або юридичної
особи,  відшкодовується в повному обсязі
особою,  яка її завдала.

Відповідно
до ч.1  ст. 1167 ЦК України моральна
шкода,  завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями,  діями чи
бездіяльністю,  відшкодовується
особою,  яка її завдала,  за наявності її вини,  крім випадків встановлених частиною другою
цієї статті.

При
таких обставинах,  суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки
ОСОБА_1  у відшкодування матеріальної
шкоди 1252, 95 грн. у відповідності з наданими доказами,  а також на користь позивача ОСОБА_2 у відшкодування
моральної шкоди 3000 грн. з урахуванням наслідків заподіяного та змінами в його
житті.

При
цьому враховано,  що ухвалою Кіровського
районного суду м. Донецька від 26 січня 2007 року провадження у вказаній справі
в частині відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_1  закрито,
в зв"язку з відмовою від позову у вказаній частині.(а.с. 60),  а в позовній заяві позивач ОСОБА_4 просив
стягнути на його користь моральну шкоду.

Доводи
апеляційної скарги відповідача не дають підстав для висновку щодо неправильного
застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Відповідно
до  ст. 308 ЦПК України апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального
і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись  ст.
ст. 307 ч.1 п.1,  308,  313-315 ЦПК України,  апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу Центральної міської клінічної лікарні №24 Кіровського району м. Донецька
відхилити.

Рішенням
Кіровського районного суду м. Донецька від 8 червня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
законної сили.