Апеляційний суд Донецької області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

27
серпня 2007 року                                                                                   м.  Донецьк

Колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в
складі:

Висоцької B.C.,
Новодворської О.І.,
Олєйникової Л.С.

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в м.
Донецьку справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  ОСОБА_3,
ОСОБА_4,  3-я особа Відділ ПРФО
Голосіївського РУ ГУ МВС
України в м.  Києві про виселення та
скасування реєстрації,  ОСОБА_2 до ВДВС
Голосіївського районного управління юстиції в м.  Києві,
СДП „Укрспецюст" ,  3-я особа
ОСОБА_5 про визнання прилюдних торгів та свідоцтва про право власності недійсними,  ОСОБА_6,
ОСОБА_7 до ОСОБА_2,  ЖБК
„Домобудівник-4" про визнання довідки недійсною,  ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до БТІ м.  Києва,  3-і особи ОСОБА_2,  Служба у справах неповнолітніх Голосіївської
районної у м.  Києві Державної
адміністрації про визнання недійсними реєстраційного посвідчення на право
власності на квартиру за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Голосіївського
районного суду м.  Києва від 1 листопада
2004 року та ухвалу Апеляційного суду м.
Києва від 12 квітня 2005 року,

встановила:

В
березні 2002 рокуОСОБА_6 таОСОБА_7  звернулися до суду з позовом про визнання за ними права
власності на АДРЕСА_1 та про визнання недійсною довідки ЖБК
„Домобудівник-4" від 2.02.95 року про право власності на зазначену
квартиру ОСОБА_2Позивачі посилались на те,
що пайові внески були внесені ними,
а не ОСОБА_2Рішенням Голосіївського районного суду м.  Києва від 10.06.2002 року,  залишеним без змін ухвалою апеляційного суду
м.  Києва від 11.09.2002 року,  позов задоволений частково,  довідка від 2.02.10995 року,  видана ОСОБА_2головою ЖБК
„Домобудівник-4" визнана недійсною,
в решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою
Голосіївського районного суду м.  Києва
від 29.09.2003 року рішення суд від 20.06.2002 року в частині визнання
недійсною довідки ЖБК від 2.02.1995 року скасовано за ново виявленими
обставинами.

Справа №
33ц- 1836 кс 07

Категорія
ЦП: 11

Головуючий у 1-й
інстанції Нежуpa В. А.

Доповідач
Висоцька B.C.

У грудні
2002 року ОСОБА_3та ОСОБА_4 звернулися з позовом про визнання недійсним
реєстраційного посвідчення від 16.02.95 р. про право власності на спірну
квартиру,  виданого ОСОБА_2БТІ м.  Києва. Вони зазначили,  що оскільки рішенням Голосіївського районного
суду м.  Києва від 10.06.2002 року
довідка ЖБК „Домобудівник-4" від 2.02.1995 року визнана недійсною,  то всі наступні дії та рішення на підставі
даної довідки не можуть вважатися чинними.

2002
року ОСОБА_5
звернувся з позовом про виселення ОСОБА_2разом з особами,  які проживають в спірній квартирі,  посилаючись на те,  що 18.03.2002 року він придбав квартиру у
власність на прилюдних торгах і 19.04.2002 року одержав свідоцтво про право
власності на квартиру. Оскільки 25.03.2003 року ОСОБА_5  продав квартиру ОСОБА_1,
останній вступив до участі у справі в якості позивача
замістьОСОБА_5

2003
року ОСОБА_2звернулася до суду з позовом про визнання
прилюдних торгів та свідоцтва про право власності на спірну квартиру недійсними
з тих підстав,  що на момент проведення
торгів спірна квартира перебувала під арештом на підставі ухвали суду від
3.04.2002 року.

Позови об'єднані
в одне провадження.

Рішенням
Голосіївського районного суду м.  Києва
від 1.11.2004 p.,  залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду м.  Києва від 12.04.2005 року,  позов ОСОБА_1 задоволено : ОСОБА_2,  ОСОБА_3,
ОСОБА_4 таОСОБА_8 виселені з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого
приміщення,  реєстрація зазначених осіб в
квартирі скасована; довідка від 2.02.95 року за підписом голови ЖБК
„Домобудівник-4" ОСОБА_9. та головного бухгалтера ОСОБА_10 визнана
недійсною в частині,  що квартира
АДРЕСА_1під забороною та арештом не перебуває. В іншій частині позовуОСОБА_6
відмовлено; в позові ОСОБА_2до ВДВС Голосіївського РУЮ в м.  Києві,
СДП „Укрспецюст" про визнання прилюдних торгів по продажу
зазначеної квартири та свідоцтва про право власності на неї від 19.04.2002 року
недійсними відмовлено; в позові ОСОБА_3,
ОСОБА_4. до БТІ м.  Києва про
визнання недійсним реєстраційного посвідчення на право власності на спірну
квартиру від 16.02.1995 року відмовлено.

ОСОБА_2звернулася
з касаційної скаргою на зазначені судові рішення ,  в обґрунтування якої посилається на порушення
норм матеріального і процесуального права,
в зв'язку з чим ставить питання про скасування рішення суду першої
інстанції та ухвали апеляційного суду та повернення справи на новий розгляд.

Колегія
суддів дійшла висновку,  що підстави для
перегляду судового рішення відсутні,
виходячи з наступного.

Вирішуючи
спір,  суд першої інстанції,  з висновками якого погодився суд апеляційної
інстанції,  виходив з того,  спірна квартира на праві власності належала
ОСОБА_2На виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_2на користь інших осіб
241 575 грн.,  а також за відсутності
іншого майна боржниці спірна квартира 18.03.2002 року була продана з прилюдних
торгів у встановленому законом порядку. Будь-яких порушень чинного
законодавства при продажу спірної квартири з прилюдних торгів не встановлено.

Відповідно
до ч. 2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Згідно  ст.
335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні суду,  чи відкинуті
ним,  вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,  про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи,  що
рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального
права,  а також відсутні передбачені ч.
1  ст.
338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновок  судів
не спростовують.

Керуючись  ст.  ст.  332,
336 ЦПК України,  колегія суддів
Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області

ухвалила:

Касаційну скаргу
позивача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Голосіївського районного суду м.  Києва
від 1 листопада 2004 року та ухвалу Апеляційного суду м.  Києва від 12 квітня 2005 року залишити без
змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.