Апеляційний суд  Донецької області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

10 вересня 2007
року колегія суддів Апеляційного суду Донецької області

в складі:
Новосядлої В.М. ,  Новодворської
О.І.,  Олєйникової Л.С. ,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в м.
Донецьку справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу ,  за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Апеляційного суду міста Києва від 02 червня 2005 року,

встановила:

В липні
1998 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

В
обгрунтування своїх вимог зазначав, що 15 березня 1995 року він позичив
відповідачу 10000 доларів США строком на 4 місяці /до 16 липня 1995 року/.

Посилаючись
на те, що у визначений строк відповідач борг не повернув, просив на
підставі  ст.  ст. 374, 375 ЦК України /в редакЦП 1963 року/стягнути з відповідача борг
у гривнях у розмірі 20600 грн.за курсом НБУ.

У жовтні
1998 року ОСОБА_1 доповнив свої позовні вимоги і просив також стягнути з
ОСОБА_2 суму, еквівалентну 9 000 доларів США, що складає за курсом НБУ 31 500
грн, яку він позичив відповідачу 27 квітня 1995 року строком на 1 місяць і яку
останній не повернув.

Ухвалою
Шевченківського районного суду м. Києва від 16 червня 2000 року позовна заява
ОСОБА_1 залишена без розгляду у зв"язку з його повторною неявкою в судове
засідання без поважних причин.

Ухвалою
цього ж суду від 15 серпня 2001 року вказана ухвала скасована за нововиявленими
обставинами.

У
листопаді 2001 року ОСОБА_1 уточнив свої позовні вимоги і просив стягнути з
ОСОБА_2  13 300 доларів США /з урахуванням
повернення

Справа №
33ц-1975кс-07                        Категорія
ЦП:32

АПП: Головуючий
у першій інстанції Васильєва Г.М

Доповідач Олєйникова Л.С. .

боржником
частини боргу в сумі :1000 доларів США 18 липня 1995 року,  1200 доларів США 14 серпня 1995 року та 3500 доларів США 15 вересня 1995
року , а всього 5700 доларів СІЛА/ та 3% річних із простроченої суми за період
з 15 липня 1995 року по 19 листопада 2001 року в сумі 13190 грн, а всього 15794
долара США /83527
грн. за курсом НБУ/

У
березні 2002 року позивач збільшив свої вимоги і просив стягнути з відповідача
суму боргу в сумі 70793 грн, що є еквівалентом 13300 доларів США, 3% річних з
простроченої суми, що станом на 12 березня 2002 року складало 14217 грн, а
всього стягнути з відповідача 85010 грн, що є еквівалентом 15970 доларів США.

Рішенням
Шевченківського районного суду м. Києва від 13 березня 2002 року позов
задоволено.Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 85010 грн та 1030
грн. державного мита, а всього стягнуто 86040 грн.

Рішенням
Апеляційного суду міста Києва від 02 червня 2005 р. рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 13 березня 2002 року скасовано, постановлено нове
рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнуто
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1: 49965 грн. боргу, 3% річних з простроченої суми
за період з 15 липня 1995 року по 12 березня 2002 року в сумі 9337 грн.45 коп,
563 грн. державного мита, а всього 56865 грн.45 коп.

У
касаційній скарзі Воробйов Леонід Іванович просить змінити рішення апеляційного
суду , розглянути справу по суті і задовольнити його вимоги в повному
обсязі,  посилаючись на невідповідність
висковків суду фактичним обставинам справи.

Колегія
суддів дійшла висновку,  що підстави для
перегляду рішення апеляційного суду відсутні,
виходячи з наступного.

Відповідно
до ч. 2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Згідно  ст.
335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні суду,  чи відкинуті
ним,  вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,  про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи,  що
рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням судом апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального права,
а також відсутні передбачені ч. 1
ст.  338 ЦПК України підстави для
обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені
у касаційній скарзі доводи висновок суду апеляційної інстанції не спростовують.

Керуючись    ст.
ст.    332,    336
ЦПК   України,    колегія
суддів Апеляційного суду Донецької області

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Апеляційного суду міста Києва від 02 червня 2005 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.