Справа № 6243                                                   Головуючий
у 1 інстанції Клешньов О.І.
21                                                         Доповідач
РІШЕННЯ

Іменем України

21 серпня 2007
року       Апеляційний суд Донецької
області у складі:

головуючого
судді Зубової Л.М. . суддів Лук'янової С. В.,
Барсукової О.І.

при секретарі
Андрусішиній М. Г.

розглянув
у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою відповідача відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в
Калінінському районі міста Горлівки на рішення Калінінського районного суду
міста Горлівки Донецької області від 3 липня 2007 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Калінінському
районі міста Горлівки про встановлення факту знаходження на утриманні і
стягнення сум у відшкодування шкоди.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду,
пояснення представника позивачки і представника відповідача,  перевіривши матеріали справи і доводи
апеляційної скарги,  апеляційний суд

встановив:

В червня
2007 року позивачка звернулася до відповідача із зазначеним позовом,  в обгрунтування якого вказала,  що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її зять (чоловік її
дочки) ОСОБА_2,  з яким її дочка
перебувала у юридичному шлюбі з 2 лютого 1984 року до дня смерті зятя. За життя
ОСОБА_2 був визнаний інвалідом і йому була встановлена втрата професійної
працездатності через професійне захворювання,
у розмірі 50% з 6 квітня 2001 року безстроково. Обласна профпатологічна
МСЕК 3 березня 2007 року встановила причинний зв'язок між професійним
захворюванням і смертю її зятя. З 2000 року і до дня смерті зятя вона проживала
з ним і своєю дочкою однією сім'єю,  вели
спільно господарство. На час смерті зятя їй виповнився 81 рік. Вона отримувала
пенсію у розмірі 382, 28 грн.; її дочка отримувала заробітну плату - 276, 59
грн.; зять щомісяця отримував страхові виплати - 2176, 43 грн. і пенсію - 1030,
71 грн. Фактично вона знаходилася на утриманні зятя. Відповідач виплатив її
дочці одноразову допомогу на сім'ю у розмірі п'ятирічного заробітку. Але
відповідач відмовив у призначенні їй щомісячних виплат і одноразової допомоги
як утриманці. Тому вона просила встановити факт її знаходження на утриманні
ОСОБА_2; стягнути з відповідача на її користь одноразову допомогу на утриманця
у розмірі 52234, 32 грн. і щомісячно у відшкодування шкоди у зв'язку із втратою
годувальника у розмірі 1088, 22 грн.,
починаючи з 3 березня 2007 року з відповідним корегуванням у
відповідності до діючого законодавства (а.с. 1-2).

Рішенням
Калінінського районного суду міста Горлівки від 3 липня 2007 року позов
задоволений: суд встановив,  що позивачка
знаходилася на утриманні ОСОБА_2,  який помер ІНФОРМАЦІЯ_1; тягнув з відповідача на користь
позивачки одноразову допомогу в сумі 52234 грн. 32 коп.,  а також з 3 березня 2007 року стягнув
щомісячно 1088 грн. 22 коп. у відшкодування шкоди у зв'язку з втратою годувальника
з послідовним корегуванням у відповідності з законодавством,  На користь держави з відповідача стягнуто 1
грн. 50 коп. - витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Цим
рішенням встановлено,  з 2000 року по
березень 2006 року включно позивачка проживала з ОСОБА_2,  який був її зятем,  і своєю дочкою; вони надавали одне одному
необхідну допомогу,  вели сумісно
господарство,  доходи і витрати у них
були спільні. Взаємовідносини,  які
склалися між позивачкою і померлим,
відповідають визначенню сім'ї,
відповідно до вимог  ст. 3 СК
України.

Отримані
ОСОБА_2 доходи майже у 8 разів перевищували розмір пенсії,  яку отримувала позивачка. На час смерті ОСОБА_2 позивачка
досягла віку 81 року.

Смерть ОСОБА_2 сталася
внаслідок професійного захворювання,  з
приводу якого він отримував від відповідача відшкодування шкоди.

Суд
прийшов до висновку,  що позивачка була
членом сім'ї ОСОБА_2,  знаходилася на його утриманні,  тому її позовні вимоги підлягають задоволенню
у повному обсязі (а.с. 51-53).

В
апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення
Калінінського районного суду міста Горлівки від 3 липня 2007 року і ухвалення у
справі нового рішення про відмову у задоволенні позову через порушення судом
норм матеріального права. Позивачка є тещею потерпілого і не відноситься до
членів сім'ї,  які мають право на
одноразову допомогу і щомісячні платежі. Позивачка отримує пенсію у розмірі 440
грн. 32 коп. У даних правовідносинах позивачка не може розглядатися як особа,  що перебувала на утриманні потерпілого (а.с.
55-56).

В судовому
засіданні апеляційного суду представник відповідача повністю підтримав доводи
апеляційної скарги; представник позивачки не визнала апеляційну скаргу і
просить залишити без зміни рішення суду першої інстанції.

Апеляційний
суд вважає,  що апеляційна скарга
відповідача підлягає задоволенню,
рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухвалення у справі нового
рішення про відмову у задоволенні позову через наступне.

Відповідно
вимогам п.4 ч.1  ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового
рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального права.
Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно
застосованими,  якщо застосовано закон,  який не поширюється на ці правовідносини,  або не застосовано закон,  який підлягав застосуванню.

Матеріали
справи підтверджують,  що 11 квітня 2001
року МСЕК визнала ОСОБА_2 таким,  що
втратив професійну працездатність у розмірі 50% безстроково через професійне
захворювання пневмоконіоз (а.с. 10-11). ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер (а.с. 19); 3
березня 2007 року МСЕК встановила причинний зв'язок між наявним у ОСОБА_2 професійним
захворюванням і причиною його смерті (а.с. 6). Довідка комунального
підприємства підтверджує,  що
позивачка,  її представник ОСОБА_3 і
ОСОБА_2 проживали разом до дня смерті ОСОБА_2 (а.с.
8).

Суд
першої інстанції прийшов до висновку,  що
позивачка була членом сім'ї ОСОБА_2,  знаходилася на його утриманні і стягнув на
користь позивачки одноразову допомогу у зв'язку зі смертю ОСОБА_2 і щомісячні
платежі у зв'язку з втратою

годувальника.   Але
такий   висновок   суду
першої  інстанції  не
відповідає  вимогам матеріального
права.

Частина
7  ст. 34 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності" (далі Закон),  на яку послався суд,  визначає лише розмір одноразової
допомоги,  яка виплачується сім'ї
потерпілого внаслідок смерті потерпілого через професійне захворювання. Коло
осіб,  які мають право на одноразову
допомогу і щомісячні виплати,
визначено  ст.  ст. 21,
33 Закону,  згідно яким зазначені
суми призначаються лише непрацездатним особам,
які перебували на утриманні потерпілого: діти,  які не досягли 16 років,  діти з 16 до 18 років,  які не працюють,  або старші за цей вік,  але через вади фізичного або розумового
розвитку самі не спроможні заробляти,
діти,  які є учнями,  студентами (курсантами,  слухачами,
стажистами) денної форми навчання - до закінчення навчання,  але не більш як до досягнення ними 23
років,  жінки,  які досягли 55 років,  і чоловіки,
які досягли 60 років,  якщо вони
не працюють,  інваліди-члени сім'ї
потерпілого,  неповнолітні діти,  на утримання яких потерпілий виплачував або
був зобов'язаний виплачувати аліменти. Право на одержання страхових виплат у
разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків
померлого чи інший член сім'ї,  якщо він
не працює та доглядає дітей,
братів,  сестер чи онуків потерпілого,  які не досягли восьмирічного віку.

Відповідно
вимогам п.п.7.2,  7.3 Порядку призначення
та здійснення страхових виплат застрахованим особам (членам їх сімей),  затвердженого постановою правління Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України від 22 грудня 2005 року №83 (з відповідними змінами від
06.03.06 року №9,  від 28.02.07
№10),  який діяв на час встановлення
причинного зв'язку між професійним захворюванням ОСОБА_2 і причиною його
смерті,  позивачка не відноситься до кола
осіб,  які мають право на одержання
страхових виплат у разі смерті потерпілого,
у тому числі і одноразової допомоги.

Аналогічним
чином визначено коло осіб,  які мають
право на одноразову допомогу і щомісячні платежі у разі смерті
потерпілого,  і Порядком
призначення,  перерахування та проведення
страхових виплат,  затвердженим
постановою Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України від 27 квітня 2007 року №24,  яка одночасно визнала такою,  що втратила чинність постанову від 22 грудня
2005 року №83.

Суд
першої інстанції не звернув уваги на зазначені вимоги норм матеріального права
і без законних підстав задовольнив позов.

Враховуючи
викладене в сукупності,  апеляційний суд
прийшов до висновку про задоволення апеляційної скарги відповідача,  скасування рішення суду першої інстанції з
ухваленням у справі нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307 ч.1 п.2,
309 ч.1 п.4,  313,  316,
317 ЦПК України,  апеляційний суд

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Калінінському
районі міста Горлівки задовольнити.

Рішення
Калінінського районного суду міста Горлівки Донецької області від З липня 2007
року скасувати.

Відмовити
ОСОБА_1 у задоволенні позову до відділення виконавчої   дирекції
Фонду   соціального   страхування
від   нещасних   випадків
на

виробництві
та професійних захворювань в Калінінському районі міста Горлівки про
встановлення факту знаходження на утриманні і стягнення сум у відшкодування
шкоди.

Рішення
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене у
касаційному порядку шляхом подання скарги безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня проголошення.