18 вересня 2007 року                                                                             м. Вінниця
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі: головуючого :
Іващука В.А., суддів: Ковальчука О.В., Колоса С.С., при секретарі: Цехмістер
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Крижопільського районного суду Вінницької
області від 27 квітня 2007 року ,
рокуОСОБА_1. звернулась із позовом до ОСОБА_2
про відшкодування шкоди. До початку розгляду справи по суті змінила і доповнила
свої вимоги та просила стягнути з відповідача на її користь суму завданої
матеріальної шкоди 4958 грн.35 коп., моральної шкоди 5000 грн., а також витрати за сплачене державне мито, витрати
на проведення експертизи, витрати за надання юридичної допомоги.
Зазначала, що відповідач 23 травня 2005 року з хуліганських спонукань облив
отрутохімікатами належний їй на праві власності вагончик, в якому знаходився
магазин "Оленка", а також товар, який знаходився в магазині та
земельну ділянку навколо нього.
пошкодженого відповідачем товару становить 1416,35 грн., а вартість ремонтно-відновлювальних робіт
проведених в приміщенні магазину "Оленка" з у рахуванням
вартості матеріалів складає - 3542 грн., а всього 4958,35 грн. матеріальної
відповідача завдано моральної шкоди, оскільки внаслідок цього була сильно
налякана, пережила нервовий зрив, довгий час не
Справа № 22 -
1897      2007 р.  Категорія: 23       Головуючий
у суді першої інстанції Глушкова В.Ф.
Доповідач: Іващук В.А.
адекватно сприймати навколишнє, втратила сон та спокій. Внаслідок
пошкодження магазину та товару вона була позбавлена можливості забезпечувати
своє життя матеріально, відновлення магазину вимагало додаткових зусиль,
частково були втрачені життєві зв'язки, відчуває дискомфорт та неспокій.
Рішенням
Крижопільського районного суду Вінницької області від 27 квітня 2007 року позов
задоволено частково.

З ОСОБА_2 на
користьОСОБА_1. стягнуто 3542 грн. матеріальної
шкоди, 2500 моральної шкоди, 494 грн. 83 коп. витрат за ведення експертиз
та сплату державного мита, 1015 грн. за надання юридичної допомоги. В решті
позову відмовлено.

У апеляційній
скарзі ОСОБА_2, посилаючись на недоведеність обставин,
що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права,
просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з нього
на користь позивачки 651 грн. матеріальної шкоди і судові витрати в сумі 98
грн., в решті вимог відмовити.

У доводах
апеляційної скарги посилається на те, що судом невірно визначено розмір
матеріальних збитків, оскільки згідно висновку будівельно-технічної експертизи до відновлювального ремонту
було включені роботи та матеріали, які не відносяться до
відновлювального ремонту, а саме встановлення каркасу стелі під облицювання
плитами "Армстронг"
на суму 448 грн., облицювання каркасів
стелі неперфорованим паперо-шаруватим декоративним пластиком товщиною 2
мм на суму 851 грн., оздоблення декоративним
пластиком листівковим стін на суму 956 грн., просте олійне фарбування дверей
усередині будівлі на суму 92 грн., улаштування покриття з лінолеуму площею
покриття 10 м.кв. на суму 446 грн., улаштування плінтусів дерев'яних на
суму 73 грн., просте олійне фарбування раніше пофарбованих вікон усередині
будівлі на суму 25 грн. Зазначає, що експертом було встановлено вартість проведеного ремонту без врахування первісного
стану приміщення.

Зазначає також,
що судом не враховані висновки акту санітарно-епідеміологічного обстеження
об'єкта щодо необхідних робіт та заміни матеріалів. Відповідачкою проведений
повний ремонт при якому були виконані роботи та використані матеріали не
пов'язані з хімічним забрудненням.

Виходячи із цього вважає, що із визначеного судом розміру матеріальної шкоди
підлягає виключенню 2891 грн., а матеріальна шкода відповідно становить 651
грн.

У доводах апеляційної скарги посилається також на те, відповідачка не довела
спричинення їй моральної шкоди. Моральна шкода не підлягає відшкодуванню,
оскільки позивачки не було в приміщенні магазину під час розлиття
отрутохімікатів, остання здійснювала торгівельну діяльність без дозволу СЕС та
інших дозвільних документів, а також шкода її здоров'ю та здоров'ю її сім'ї не була спричинена. Разом з цим
суд, стягнув моральну шкоду пославшись на обставини, які не є   підставами для відшкодування моральної

3

шкоди, оскільки ці обставини вказують на відшкодування
втраченої вигоди, а вимог про таку позивачка не заявляла.

У доводах апеляційної скарги зазначає також, що судом порушені вимоги ч.1
ст.88 ЦПК України щодо присудження витрат пропорційно до задоволених позовних вимог, з врахуванням, що позов заявлений
про стягнення 9958, грн. 35 коп., а задоволено на суму 6042 грн.

Позивачка та її
представник заперечували доводи апеляційної скарги, посилаючись на їх
безпідставність. Просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення залишити без
змін.

Колегія суддів,
перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів
апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а саме
зменшенню розміру моральної шкоди та частковій
зміні рішення щодо судових витрат, виходячи із наступного.

Судом першої
інстанції встановлено та не оспорюється відповідачем, що 23 травня 2005 року ОСОБА_2, через неприязні
стосунки виниклих після сварки з чоловіком відповідачки, зайшовши в
магазин "Оленка", який належить відповідачці та облив прилавок,
продовольчі товари і підлогу рідиною - отрутохімікатом 2,4 Дамінна сіль
(гербіцид). Внаслідок цього відповідачці завдано матеріальну шкоду.

27 травня 2005
року Крижопільською районною санітарно-епідеміологічною службою заборонено
роботу в магазині у зв'язку з надзвичайною
ситуацією зв'язаною із забрудненням будівлі, можливо ґрунту, продовольчих
товарів гербіцидом ( а.с. 10).

Судова будівельно-технічна експертиза №70 від 20 вересня 2005 року
встановила вартість ремонтно-відновлювальних робіт в приміщенні магазину "Оленка"
в сумі 3542 грн. (а.с.34 - 37).

Рішення суду в частині відшкодування матеріальної шкоди відповідає фактичним
обставинам, висновки суду є правильними та в цій частині рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи
позов про стягнення матеріальної шкоди частково суд першої інстанції правильно
виходив із правил ст.60 ЦПК України про те, що кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог і
заперечень.

Встановлено і це
вбачається із матеріалів справи, що відповідач заперечуючи частково позов та посилаючись на вказані обставини не довів
їх перед судом.

Разом із тим,
позивач надав суду належні та допустимі докази та довів ті обставини на які
посилається як на підставу своїх вимог, тому суд обґрунтовано задовольнив позов
про відшкодування матеріальної шкоди частково.

Доводи
апеляційної скарги про безпідставність стягнення саме такого розміру матеріальної шкоди колегія суддів не
знайшла обґрунтованими. Такі доводи не спростовують висновок суду першої
інстанції.

Із
будівельно-технічної експертизи №70 від 20 вересня 2005 року вбачається, що при
дослідженні об'єкту експертами враховані відомості згідно Актів   санітарно-епідеміологічного обстеження від
27 травня 2005 року

4

та
повторного обстеження (а.с. 34-37), тому доводи апеляційної скарги в цій частині не
можна визнати обґрунтованими.

Інші доводи
також не спростовують висновків суду щодо розміру матеріальної шкоди.

Разом із цим, не
можна погодитись із висновками суду в частині вирішення вимог про відшкодування
моральної шкоди.

Доводи
апеляційної скарги щодо рішення в частині стягнення моральної шкоди частково є обґрунтованими тому судове
рішення у цій частині підлягає зміні з наступних підстав.

Задовольняючи позов про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції
виходив із того, що оскільки в судовому засіданні встановлено, що з вини відповідача позивачка не мала можливості
тривалий час (два місяці) користуватись магазином, здійснювати торгівлю,
яка була єдиним джерелом доходу сім'ї, затратила багато часу та зусиль на
відновлення приміщення магазину та вивозу
ґрунту, а також на з'ясування всіх питань по цій справі, то з відповідача слід
стягнути 2500 грн. моральної шкоди, а в решті відмовити.

Однак такі висновки суперечать вимогам закону.

За правилами
ст.23 ЦК України
особа має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Зокрема, відповідно пунктів
2, 3 частини 2 вказаної статті цього Кодексу моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала
у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

За правилами частини 3 цієї ж статті цього кодексу розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно
від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Обставини, з якими суд пов'язує необхідність відшкодування моральної шкоди,
зокрема й в такому розмірі, не дають підстав для висновку про задоволення вимог оскільки такі обставини за
відповідних умов можуть бути підставою для відшкодування з інших правових
підстав, про що обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі.

Разом із цим суд
першої інстанції не звернув увагу, що позивачка у позовній заяві про
відшкодування моральної шкоди (а.с.42) вказує на обставини які відповідають
правовідносинам з відшкодування моральної шкоди. Зокрема, посилається на те, що
з вини відповідача була сильно налякана,
пережила нервовий зрив, довгий час не могла адекватно сприймати навколишнє,
втратила сон та спокій. Внаслідок пошкодження магазину та товару вона була
позбавлена можливості забезпечувати своє життя матеріально, відновлення магазину вимагало додаткових зусиль, частково
були втрачені життєві зв'язки, відчуває дискомфорт та неспокій.

5

Як вбачається із протоколу судового засідання, позивачка підтримала свої вимоги за обставин викладених у позовній заяві та
додатково пояснила в чому саме полягає моральна шкода.

Суд першої інстанції не звернув увагу на такі обставини, хоча вони досліджувалися
в судовому засіданні.

За таких обставин підставами задоволення позову є обставини вказані у позовній
заяві, які позивачка підтримала в суді, виходячи із вказаних вище правил ст. 23
ЦК України та вимог
ч. 1 ст.1167 ЦК України.

Змінюючи рішення
суду в частині відшкодування моральної шкоди та визначаючи розмір морального
відшкодування, колегія суддів виходить із доведеності
тих обставин, на які позивачка посилалась в обгрунтування своїх вимог, а
також виходить із вимог розумності та справедливості у вирішенні цього питання.

За цих обставин
грошове відшкодування моральної шкоди визначається в розмірі 1500 грн. та
судове рішення підлягає зміні в частині цього відшкодування.

Підлягає зміні
також розмір стягуваних судових витрат по оплаті державного мита.

Згідно з пунктом "д" ч.1 ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне
мито" №7-93 від 21 січня 1993 року (з наступними змінами та доповненнями)
із позовних заяв немайнового характеру (або таких, що не підлягають оцінці,
мито справляється у розмірі 0,5 неоподатковуваного мінімуму громадян. Виходячи
із того, що неоподатковуваний мінімум становить
17 грн., то відповідно 0,5 неоподатковуваного мінімуму становить 8 грн.50
коп.

Вимоги про відшкодування моральної шкоди оплачуються за окремою ставкою, як
такі, що не підлягають оцінці, тому із вимог позовної заяви про відшкодування
моральної шкоди мито має бути сплачено в розмірі 8 грн. 50 коп.

Позивачкою за
цими вимогами помилково сплачено 17 грн., які суд помилково стягнув з
відповідача на її користь.

За цих обставин
з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню державне мито за вимогами
про відшкодування моральної шкоди в розмірі 8 грн. 50 коп. Разом з мінімальним
розміром мита із вимог матеріального характеру
(не менше трьох неоподаткованих мінімумів ) стягненню підлягає 59 грн.
50 коп.

Доводи апеляційної скарги щодо інших питань розподілу судових витрат колегія
суддів не знайшла обґрунтованими оскільки мито сплачено із мінімальних ставок.

Рішення суду, в
частині яка залишається без змін, є законним та обґрунтованим і постановлене з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного,
керуючись ст. 303, п.3 ч.1 ст. 307, ст. 309, ст. 313,ч.2 ст. 314, ст. 316 ЦПК
України, колегія суддів,

6

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення
Крижопільського районного суду Вінницької області від 27 квітня 2007 року
змінити.

Зменшити розмір
відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з 2500 грн. до 1500
(одна тисяча п'ятсот) грн., а також державне мито, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з
68 грн. до 59 (п'ятдесят дев'ять) грн. 50 коп., яке разом із витратами за
проведення експертизи (426 грн.83 коп.) становить 486 (чотириста вісімдесят
шість) грн. 33 коп., а в решті - рішення суду залишити без змін.

Рішення набуває
законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку на протязі двох місяців з дня його
проголошення до Верховного Суду України.