Справа №22-880 - 2007 р.                                     Головуючий
у І інстанції Чумак СЮ.
- 36                                                                                    Доповідач
УХВАЛА

Іменем     України

27 вересня 2007 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області у
складі:

Головуючого Ігнатоля
Т.Г.

Суддів
Кочегарової Л. М. ,  Дяченка В.М.

з участю
секретаря Лепеха А.С.  розглянувши   у відкритому судовому засіданні у місті
Маріуполі     справу   за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів   на  утримання
дитини  за  апеляційною
скаргою   відповідача  на
рішення Жовтневого районного суду М. Маріуполя від 17 серпня 2007 року ,
-

встановила:

Рішенням
Жовтневого районного суду М. Маріуполя від 17 серпня 2007 року позов ОСОБА_1
про стягнення аліментів на утримання дитини задоволений частково.

Стягнуто
з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження в розмірі 14
частини зі всіх видів доходів щомісячно,
але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного
віку,  починаючи з 17.07.2007 року до
його  повноліття.

Стягнуто
з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 51 грв,
і витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в
розмірі 7, 50 грв.

В
апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати і провадження у
справі закрити,  посилаючись на те,  що вже є рішення суду ,  за яким він сплачує аліменти на утримання
дитини,  яке прийнято дільничним судом
Темпельхоф Креузберг Німеччини 3.05.2002 року .

Заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення відповідача
ОСОБА_2 і його представника ОСОБА_4,  які підтримали апеляційну скаргу,  заперечення представника позивачки -
ОСОБА_5,  перевіривши законність і
обгрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог,  заявлених в суді першої інстанції,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга не підлягає задоволенню
з таких підстав.

Задовольняючи
позов у повному обсязі та стягуючи на користь позивачки аліменти в розмірі 14
частини всіх видів доходів,  суд зазначив
в рішенні,  що відповідач,  як батько дитини,  яка народилася у позивачки від нього,  зобов'язаний сплачувати аліменти на її
утримання,  оскільки він є працездатним і
інших дітей або утриманцев у нього не має.

Такий
висновок суду ґрунтується на законі і відповідає фактичним матеріалам справи.

Відповідно
до  ст. 180 Сімейного Кодексу України
батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У
відповідності зі  ст.  182 цього ж Кодексу,  при визначенні розміру аліментів суд враховує
стан здоров"я і матеріальне становище дитини та платника аліментів,  наявність у платника аліментів інших
дітей,  непрацездатних батьків,  дружини,
дочки,  сина; інші обставини,  що мають істотне значення.

Згідно з
ч.1  ст.  191
даного Кодексу аліменти на дитину присуджуються з дня пред'явлення позову.

Судом
встановлено,  що сторони перебували у
шлюбі з 1993 року,  а у 1998 році виїхали
до Німеччини для навчання. ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народився син ОСОБА_3.
10.11.2000 року шлюб між сторонами було розірвано.(а.с.  14). У 2002 році відповідач повернувся з
Німеччини в Україну,  а позивачка
залишилася у Німеччині ,  син проживає з
матір"ю і знаходиться на її утриманні.

З
пояснень позивачки у суді першої інстанції встановлено,  що вона з позовом до відповідача про
стягнення аліментів раніше не зверталася і він добровільно їй матеріальної
допомоги на утримання сина не надавав.

З
пояснень відповідача вбачається,  що у
2005 році він повертався до Німеччини,
однак,  будучи працездатним,  не зміг влаштуватися на роботу і знов
повернувся в Україну,  де проживає і
зареєстрований до теперішнього часу,  має
намір виїзжати до Німеччини на постійне місце проживання,  оскільки там зареєстрував шлюб з іншою
жінкою. Аліменти на дитину ні в Німеччині,
ні в Україні він особисто позивачці не сплачував і не сплачує. Інших
дітей або утриманців не має.

Розглядаючи справу,  суд першої
інстанції повно,  всебічно і
об"єктивно перевірив доводи сторін,
встановленим фактам і доказам дав правильну оцінку і дійшов до
обгрунтованого висновку про те,  що
позивачка має право з дня пред"явлення позову на одержання аліментів на
утримання сина ОСОБА_3 з відповідача,
батьком якого він є,  оскільки
добровільно матеріальної допомоги він не надає,
хоча має таку можливість.

Посилання
відповідача в апеляційній скарзі на те,
що за рішенням суду Німеччини він сплачує вже аліменти на утримання сина
є необгрунтованими і не спростовують правильність висновку суду.

З
матеріалів справи вбачається,  що з
1.09.2002 року по 18.11.2005 року позивачка отримувала державну грошову
допомогу на утримання дитини у зв"язку з відсутністю батька на території
Німеччини в розмірі 150 евро щомісячно за Законом про попередню виплату
грошової допомоги. У зв"язку з тим,
що позивачка вдруге уклала шлюб,
виплата грошової допомоги на підставі зазначеного Закону припинена з
19.11.2005 року,  (а.с. 31, 74, 75).

Рішенням
дільничного суду Темпельхоф -Креузберг Німеччини від 03.05.2006 року по справі
за позовом місцевого управління у справах молоді району Трепов -Кепеник м.
Берліна до ОСОБА_2 була стягнута з відповідача заборгованість по сплаті
аліментів за період з 1.09.2002 року по 31.08.2005 рок,
яка виплачена позивачці державою Німеччина.(а.с. 2&,
74, 75).

Отже,  суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до
висновку про неможливість закриття провадження у справі у зв"язку з
наявністю рішення суду про стягнення з відповідача аліментів на користь
позивачки на утримання сина,  оскільки
зазначене судове рішення держави Німеччина не стосується правовідносин між
позивачкою і відповідачем.

Відповідно
до  ст.
308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін,  якщо визнає,  що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

З
урахуванням зазначеного колегія суддів вважає,
що рішення суду постановлене у відповідності з нормами матеріального і
процесуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись  ст.
ст.  303, 307,  308,
313-314 ЦПК України,  колегія
суддів , -

у  х
в  а  лила: Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду М. Маріуполя від 17 серпня 2007 року
залишити без зміни.

Ухвала
апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена
протягом двох місяців з дня набрання чинності шляхом подачі касаційної
скарги   безпосередньо до Верховного Суду
України.