Справа №2-4781/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

17 вересня 2007 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Пушкарчук В.П.

при секретарі                  Тростянчук
Т.В.,

з участю
позивача - ОСОБА_1., відповідача - представника Луцької міської ради -Гармай
ІЛ,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Луцької міської ради про визначення часток у
спільному майні та визнання права власності на спадкове майно, -

еста но в и в:

ОСОБА_1та ОСОБА_2. звернулись до суду з позовом до
Луцької міської ради про визначення часток у спільному майні, а саме у квартирі
за АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2та ОСОБА_1на праві спільної
сумісної власності. ОСОБА_3. є матір ОСОБА_4., що встановлено рішенням Луцького
міськрайонного суду від 20.02.2007 року. ОСОБА_1та ОСОБА_2. являються дітьми
ОСОБА_4. Після смерті ОСОБА_4. спадкоємцями першої черги були її мати ОСОБА_3.
та її діти ОСОБА_1і ОСОБА_2. Вони фактично прийняли спадщину шляхом спільного
постійного проживання з нею на час відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_3. Після її смерті
відкрилась спадщина на частку приватизованої квартири. 19.04.1996 року ОСОБА_3.
було складено заповіт, згідно якого вона все належне їй майно заповідала своєму
внуку ОСОБА_1., яке він у встановлений законом термін фактично прийняв шляхом
спільного постійного проживання з нею на час відкриття спадщини.

Однак оформити свої спадкові права позивачі не можуть,
оскільки не визначені частки співвласників квартири.

Просили визначити, що співвласникам квартири за АДРЕСА_1,
зокрема ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2та ОСОБА_1, на праві приватної власності
належить ідеальна частка в розмірі 1/4 частини квартири. А також просили
визнати за ОСОБА_2право власності на спадкове майно, яке відкрилось після
смерті ОСОБА_4, а саме: на 1/12 частини квартири АДРЕСА_1, та за ОСОБА_1. право
власності на спадкове майно, яке відкрилось після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_3, а
саме: на 5/12 частини квартири АДРЕСА_1

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1підтримавши позовні вимоги з підстав
зазначених в позові додатково пояснив, що в нотаріальній конторі відмовили
видавати свідоцтво про право на спадщину що лишилось після смерті ОСОБА_4. та
ОСОБА_3.,   оскільки  формально
невизначені  частки  в
приватизованій  квартирі.     При
житті

спадкодавця
ніколи не виникало спору, щодо часток квартири, що є спільній сумісній
власності. Позивачі просили задовольнити позовні вимоги.

Позивач ОСОБА_2. подала до суду заяву (а.с. 20), в якій
позов визнає, та в зв'язку з проживанням в іншому місті та перебуванням у
декретній відпустці, просила справу розглядати у її відсутності.

Представник Луцької міської ради Гармай І.Т. в судовому засіданні пояснила,
що не має заперечень щодо задоволення позовних вимог, якщо у співвласників
квартири не виникало ніякого спору.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши документи справи, суд прийшов до
висновку про підставність заявленого позову.

Судом
встановлено, що квартира за АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної
власності ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2та ОСОБА_1, даний факт підтверджено копією
свідоцтва про право власності на житло від 29.07.1994р. (а.с. 9), копіями
будинкової книги на вказане житло (а.с. 10-11), даний факт знайшов
підтвердження і в поясненнях позивача.

Законом України "Про приватизацію державного
житлового фонду" від 19 червня 1992 року № 2482-ХП не визначено умов, за
яких один із ч.1енів сім'ї може отримати більшу або меншу частку в
приватизованому житлі. Частки в жилому приміщенні кожного з повнолітніх ч.1енів
сім'ї, яким передається у власність займана квартира (будинок), є рівними.

Згідно ч.2 ст. 372 Цивільного кодексу України у разі поділу майна, що є у
спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві
спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю
між ними або законом. Спору щодо часток співвласників у вказаних осіб не
виникало.

Таким чином, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2та ОСОБА_1належало на праві приватної
власності по 1/4 частки квартири заАДРЕСА_1

Оскільки, ОСОБА_4померла ІНФОРМАЦІЯ_2року, згідно свідоцтва про смерть
(а.с.5), то спадщина відкрилась на 1А частину вищевказаної квартири, яка
належала їй на праві власності.

Згідно ст.12 ч.2 Закону України "Про власність" громадянин набуває
права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної
праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи,
акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або
укладення інших угод, не заборонених законом.

В судовому засіданні встановлено, що після смерті ОСОБА_4. її мати, син та
дочка, що на час смерті проживали разом з нею, являлися спадкоємцями першої
черги за законом. Інших спадкоємців не було.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_3, згідно свідоцтва про смерть (а.с. 6).
Після її смерті відкрилась спадщина на частку приватизованої квартири.
19.04.1996 року ОСОБА_3. було складено заповіт (а.с. 35), згідно якого вона все
належне їй майно заповідала своєму внуку ОСОБА_1., яке він у встановлений
законом термін фактично прийняв шляхом спільного постійного проживання з нею на
час відкриття спадщини.

Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на
спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його
пережив та батьки.

Згідно ст. 1222 ЦК України,
спадкоємцем після смерті ОСОБА_3. є позивач ОСОБА_1за заповітом, що
стверджується копією заповіту (а.с. 35).

Згідно ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що
прийняв спадщину, якщо протягом строку у шість місяців, встановленого статтею
1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

В судовому
засіданні встановлено, що ОСОБА_1являється сином ОСОБА_4, згідно копії свідоцтва
про народження (а.с. 7), та ОСОБА_2являється дочкою ОСОБА_4, згідно копії
свідоцтва про народження (а.с. 12).

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Луцького
"міського суду від 25.01.2000 року (а.с. 26) ОСОБА_5 позбавлено
батьківських прав, та дітей ОСОБА_1. іОСОБА_2. залишено під опікою ОСОБА_3.
Крім того, рішенням Луцького міськрайонного суду від 20.02.2007 року
встановлено юридичний факт родинних відносин, а саме що ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, являється рідною матвір'ю ОСОБА_4 (а.с. 8).

Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в
їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слід визначити частки співвласників
в спільній сумісній власності, та визнати право власності в порядку спадкування
за заповітом після смерті ОСОБА_3. та за законом після смерті ОСОБА_4. частки
квартири заАДРЕСА_1

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 130, 213, 214, 215 ЦПК
України, ст.48 п.3 Закону України "Про власність", ст.ст. 16, 370,
1217, 1222, 1226, 1235, 1261, 1267-1270, 1296 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позов
задовольнити.

Визначити, що ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2та ОСОБА_1кожному
зокрема, належить на праві приватної власності по 1/4 частки квартири
заАДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_2право власності на спадкове майно за законом, яке відкрилось
після смерті матері - ОСОБА_4, а саме: на 1/12 частини квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом, яке
відкрилось після смерті матері - ОСОБА_4, а саме: на 1/12 частини квартири
АДРЕСА_1, та право власності на спадкове майно за заповітом, яке відкрилось
після смерті баби - ОСОБА_3, а саме: на 4/12 частини квартири АДРЕСА_1, а
всього на 5/12 частини квартири АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області шляхом
подачі заяви про апеляційне оскарження рішення протягом 10 (десяти) днів з дня
його проголошення та подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом 20
(двадцяти) днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.
Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у строк, встановлений ст.294 ЦПК України, рішення суду набирає законної
сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним
судом.