Справа № 22ц-1887/2007 р.      Суддя по 1 -й інстанції: Давченко Т.М.
34                     Доповідач
апеляційного суду:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18
жовтня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Миколаївської області в складі:

головуючої
Буренкової К.О., судців Довжук Т.С., Козаченка В.І.,

при секретарі
судового засіданні Гапєєвій Т.В.,

за
участю   ОСОБА_3. та її представника
ОСОБА_4., позивачкиОСОБА_1., відповідача ОСОБА_2,

розглянувши
в відкритому судовому засіданні у м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною
скаргою

ОСОБА_3

на
рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 9 червня 2006 р, ухвалене
за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про визнання права власності на 1/2 частину жилого
будинку,

встановила:

В квітні
2006 р. ОСОБА_1звернулася з позовом до ОСОБА_2про визнання права власності на
1/2 частину жилого будинкуАДРЕСА_1

Позивачка
зазначала, що з липня 1964 р. перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2. Шлюб між ними
розірвано в жовтні 1988 р.

В період
шлюбу вона та відповідач в 1980 р. закінчили будувати вказаний жилий будинок.
Земельна ділянка була надана відповідачу, який оформив на своє ім'я договір
забудови. Проте право власності на дане нерухоме майно своєчасно у
встановленому законом порядку не зареєстрував.

Рішенням
Корабельного районного суду м. Миколаєва від 7 листопада 2005 р. задоволено
позовні вимоги ОСОБА_2 до Миколаївського виконкому про визнання права власності
на самочинно збудований спірний будинок. Рішення вступило в законну силу.

В зв'язку з чим
право власності на цей будинок оформлено на відповідача.

Посилаючись
на наведені обставини та положення ст. 22 КпШС України,ОСОБА_1. просила визнати
за нею право власності на 1/2 частину зазначеного жилого будинку, а також
поновити їй строк позовної давності.

Рішенням
Корабельного районного суду м. Миколаєва від 9 червня 2006 р. позовні
вимогиОСОБА_1. задоволено.

Постановлено
визнати заОСОБА_1. право власності на 1/2 частину будинкуАДРЕСА_1

В
апеляційній скарзі ОСОБА_3.
просить рішення суду скасувати, а справу повернути на новий розгляд.
Апелянт посилається на те, що рішення в порушення вимог процесуального закону
ухвалено у її відсутність, чим порушені її процесуальні права. Зокрема, вона
зазначала, що була позбавлена можливості надати докази на підтвердження її
участі як дружини ОСОБА_2
в створенні спірного майна

Заслухавши
доповідь судді, пояснення позивача, відповідачки та її представника, апелянта
ОСОБА_3., дослідивши матеріали справи, .колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід відхилити із наступних підстав.

Як
вбачається із матеріалів справи,ОСОБА_1. та ОСОБА_2. з липня 1964 р. перебували
в зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано в жовтні 1988 р.

В період
сумісного проживання ними було збудовано жилий будинокАДРЕСА_1 Відповідач являється
стороною нотаріально посвідченого договору забудови від 14 жовтня 1966 р.
спірного жилого будинку. На його ім'я було відведено і земельну ділянку, на
якій розташовано даний жилий будинок.

Рішенням
Корабельного районного суду м. Миколаєва від 7 листопада 2005 р. за ОСОБА_2.
визнано право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, яке складається
з жилого будинку (літ. А), сіней (літ. а), сіней (літ а 1), літньої кухні (літ.
Д), сараю (літ. Е), вбиральні (літ. Ж), огорожі 1,2, споруди 3,4,5. Рішення
вступило в законну силу.

Відповідно
до положень ст. ст. 22 КпШС УРСР, які були чинними на момент придбання цього
майна, та ст. ч.1 ст. 70 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, є їх
спільною сумісною власністю.

Встановивши
зазначені обставини, суд правильно визнав, що спірний будинок становить спільну
сумісну власність позивачки і відповідача та вважав рівне право кожного із них
на це майно, бо ст. 28 КпШС УРСР та ч.1 ст. 70 СК України передбачено, що в
разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки
визнаються рівними. Позовні вимогиОСОБА_1. відповідач визнав, а доказів щодо
іншого поділу майна сторони не надали суду.

Виходячи
із наведених обставин та вказаних положень закону, суд обґрунтовано визнав за
позивачкою право власності на 1/2 частину спірного майна. В апеляційній скарзі
ОСОБА_3. вказує на порушення судом її процесуальних та майнових прав при
ухваленні даного рішення, посилаючись на те, що з березня 1989 р. перебуває в
зареєстрованому шлюбі з відповідачем, в період якого за спільні кошти ними
зведено літню кухню (літ. Д), сарай (літ. Е) та вбиральня (літ. Ж).

Проте
дане рішення суду не позбавляє відповідачку права звернутися з позовом
доОСОБА_1. та ОСОБА_2. щодо захисту своїх майнових прав в разі їх порушення.

Тому
колегія вважає, що  підстав для
скасування оскаржуваного  рішення, в
т.ч.1 передбачених п.4 ч.1 ст. 311 ЦПК, немає.

Керуючись ст.
ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну   скаргу
ОСОБА_3.   відхилити,   а
рішення   Корабельного районного
суду м. Миколаєва від 9 червня 2006 р. залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня її проголошення.