справа № 2-2031/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2007
року                                      Луцький
міськрайонний суд Волинської області

в складі:
головуючого-судді Савицької Н.В.

при секретарі -
Клейменовій О.Ю.

з участю:
позивачки - ОСОБА_1

представника
відповідача Виконавчого комітету Луцької міської ради - Семенюк О.Б.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Луцької міської ради про поновлення
прав реабілітованих,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулась в суд з позовом до Виконавчого комітету Луцької міської ради про
поновлення прав реабілітованих. Свої вимоги обґрунтовує тим, що у 1945 році її
дід ОСОБА_2 з її батьками ОСОБА_3, ОСОБА_4переселені (евакуйовані) з Польщі на
територію України.

Згідно архівних довідок переселена з Польщі родина проживала в
одноповерховому житловому будинку по АДРЕСА_1.

В 1946-1948 р. дід ОСОБА_2 неодноразово звертався до органів місцевої влади
про закріплення за ним та його сім"єю вищезазначеного будинку взамін
залишеного в Польщі будинку.

Однак, звернення діда проігноровано, та навпаки, без згоди родини в даному
будинок почали проживати інші сім'ї. Тому, в будинку, в якому проживала вся
родина та користувалась цілим будинком, утворилось три окремі квартири.

За сім"єю позивачки була закріплена квартира за № 3, що порушило їх
права на користування цілим будинком.

В квартирі за №
1 проживає сім"я ОСОБА_5, а в квартирі за № 2 сім"я ОСОБА_6.

Вважає, що у її батьків незаконно вилучено із користування частину спірного
будинку, який згідно Закону України "Про реабілітацію жертв політичних
репресій" повинен повернутий родині або спадкоємцям, яким являється
позивачка.

ОСОБА_1 просить суд, повернути їй частину будинку, вилученого у її батьків
після вимушеного переселення із Польщі та територію України, який знаходиться в
АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовну заяву з підстав в ній
зазначених. Просила суд, позов задовольнити.

Представник відповідача Семенюк О.Б. в судовому засіданні позов не визнала
суду пояснила, що на ОСОБА_1 не поширюється дія Закону України "Про
реабілітацію

жертв політичних
репресій", оскільки, остання у встановленому законом порядку не набула
статусу жертв політичних репресій. Просила суд, відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши
пояснення учасників цивільного процесу, оцінивши зібрані та дослідженні в
судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку що позов
безпідставний та до задоволення не підлягає.

Згідно евакуаційного листа родина позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1,
ОСОБА_7 05.09.1945 р. переселені (евакуйовані) з Польщі та територію
України.(а.с.   )

Відповідно до архівної довідки від 22.10.1999 р. за №
19774-35 переселена вищезазначена родина ОСОБА_1 проживала по АДРЕСА_1 в
будинку, який належав Луцькому міському житловому відділу. (а.с.   )

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 являється власником ½  частини квартири за АДРЕСА_2, що
підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 04.05.2006 р.
(а.с. )

З довідки Відділу по обліку і розподілу житлової площа від 25.05.2005 р.
вбачається, що в іншій спірній частині будинку проживає, в квартирі за № 2 -
сім"я ОСОБА_6, а в квартирі за № 1 - сім"я ОСОБА_5. (а.с.  )

Як вбачається зі змісту Закону України "Про
реабілітацію жертв політичних репресій на Україні" від 17.04.1991р.;
Постанови Верховної ради України "Про тлумачення Закону України "Про
реабілітацію жертв політичних репресій в Україні", від 1994 p.;
Постанови Кабінету Міністрів України від 18.02.1993 р. за№ 112 "Про
внесення змін і доповнень до Положення про порядок виплати компенсацій,
повернення майна або відшкодування його вартості реабілітованим громадянам та
до Положення про комісії Рад народних депутатів з питань поновлення прав
реабілітованих"; Додатку за № 1 до Постанови Кабінету Міністрів України
від 18.02.1993 р. за № 112 "Положення про порядок виплати грошової
компенсації, повернення майна або відшкодування його вартості реабілітованим
громадянам або їхнім спадкоємцям " статус реабілітованих осіб жертв
політичних репресій відповідно до ст. 1 Закону України "Про реабілітацію
жертв політичних репресій на Україні" підтверджується: довідками про
реабілітацію або посвідченнями про реабілітацію які видані органами Внутрішніх
справ України, Службою безпеки України, Державним архівом України чи районними
комісіями по поновленню прав реабілітованих.

В даному випадку у ОСОБА_2 діда позивачки та в останньої як спадкоємця
відсутні вищезазначені документи, а тому Закон України "Про реабілітацію
жертв політичних репресій на Україні" від 17.04.1991 р. (далі Закон) на
даних осіб не поширюється.

Крім того, відповідно до ст.5 ч.2 Закону вилучені будівлі та інше майно по
можливості (якщо будинок незайнятий, а майно збереглося) повертаються
реабілітованому або його спадкоємцям натурою. При відсутності такої можливості
заявнику відшкодовується вартість будівель та майна.

Ст. 5 ч.4 даного Закону передбачає, що заяви про компенсацію та повернення
майна подаються не пізніше трьох років з моменту набрання чинності цим Законом
або з дня одержання особою довідки про реабілітацію згідно з цим Законом.

Порядок виплати компенсації, повернення майна або відшкодування його
вартості реабілітованим регулюється Положенням затвердженим Кабінетом Міністрів
України, тобто, Положенням про порядок грошової компенсації, повернення майна
або відшкодування його вартості реабілітованим громадянам або їхнім
спадкоємцям.

В даному випадку ОСОБА_1 також пропустила 13 років для подачі заяви про
компенсацію та повернення майна тощо.

Крім того, в спірному будинку проживає сім"я ОСОБА_5 (кв. № 1) та
сім"я ОСОБА_6 (кв. № 2), що підтверджується матеріалами справи. (а.с. )

Отже, враховуючи ту обставину, що позивачка посвідчення
про реабілітацію чи довідку про реабілітацію не надала, пропустила трьохрічний
строк для подання заяви про компенсацію та повернення майна, а також те, що
спірний будинок зайнятий, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову
слід відмовити за безпідставністю вимог.

Керуючись,
ст.ст.10,11,57,58,59,60,88,154,208,209,210,212,213,214,215 ЦПК України Законом
України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні" від
17.04.1991р.; Постановою Верховної ради України "Про тлумачення Закону
України "Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні" від
1994 року; Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1993 року за № 112
"Про внесення змін і доповнень до Положення про порядок виплати
компенсацій, повернення майна або відшкодування його вартості реабілітованим
громадянам та до Положення про комісії Рад народних депутатів з питань
поновлення прав реабілітованих", Додатком за № 1 до Постанови Кабінету
Міністрів України від 18.02.1993 року за № 112 Положення про порядок виплати
грошової компенсації, повернення майна або відшкодування його вартості
реабілітованим громадянам або їхнім спадкоємцям " суд -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Луцької міської ради про
поновлення прав реабілітованих та повернення частини будинку, який знаходиться
в АДРЕСА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави суму в розмірі - 8 ( вісім ) грн. 50
коп. судового збору.

На рішення може бути подано заяву про апеляційне оскарження протягом 10
днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на дане рішення суду може бути подана протягом 20 днів
після подання заяви про оскарження рішення суду.