УХВАЛА

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

19 листопада 2007 року                                                                                         м.
Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Станкевича В.А. суддів       - Бабія А.П.

~ Ступакова О.А.
при секретарі - Ісаєвої Ю.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Про усунення перешкод у
користуванні власністю і виселення», за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Київського районного суду м. Одеси від 19 березня 2007 року,-

встановила:

05.12.2006 року
ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси до ОСОБА_2 з позовом
про усунення перешкод у користуванні власністю і виселення. Позивач мотивує
свої позовні вимоги тим, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності №
031564, виданого виконавчим комітетом Одеської міськради від 24.03.2004 року на
праві власності належить 56/1000 частин дачних будівель, розташованих за
адресою: АДРЕСА_1. 20.09.2005 року
відповідачка звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовом
до нього про визнання права власності на 56/1000 частин дачних будівель,
розташованих за адресою: АДРЕСА_1. Рішенням Київського районного суду м. Одеси
від 19.10.2005 року позов ОСОБА_2. було задоволено і визнано право власності на
згадані дачні будівлі. Позивач вказує, що про даний судовий процес йому відомо
не було і про рішення суду він дізнався випадково і тому після ознайомлення з
матеріалами цивільної справи № 2-6895/05, подав до суду заяву про скасування
рішення за нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що документи, на які
посилався суд при ухваленні рішення від 19.10.2005 року є сфальсифікованими,
про що суду при ухваленні рішення відомо не було. Ухвалою Київського районного
суду м. Одеси від 23.05.2006 року рішення суду від 19.10.2005 року було
скасовано за нововиявленими обставинами і провадження по справі зупинено до
прийняття рішення в порядку КПК України, оскільки з'ясувалося, що згідно
довідки дачно-будівельного кооперативу ім. І-о травня, на території якого
розташовані спірні дачні будівлі, за період з 04.09.2005 року ніяких заяв від
ОСОБА_1. не засвідчувалось,ОСОБА_2. з будь-якими заявами до кооперативу для
надання довідок до судових і інших інстанцій не зверталася. Головою ДБК ім.
1-го Травня довіреність до суду на ім'я ОСОБА_3. 18.10.2005 року не видавалася,
заява від імені ОСОБА_1. про те, що він не може з'явитися до суду не
завірялося. Після скасування рішення суду і зупинення провадження по справі до
розгляду в порядку КПК України, позивач звернувся до КП «ОМБТІ та РОН» з заявою
про скасування

Головуючий у
першій інстанції -Таварткіладзе О.М.          Справа
№ 22ц-3314/2007 р.

Доповідач - Станкевич В.А..                                                Категорія
ЦП 5

2

документів, які підтверджували право власності ОСОБА_2.
на згадані дачні будівлі на підставі рішення суду від 19.10.2005 року,
скасованого за нововиявленими обставинами 23.05.2006 року. 16.11.2006 року
свідоцтво про право власності на 56/1000 частин дачних будівель по АДРЕСА_1
було зареєстровано за ОСОБА_1 Однак незважаючи на це,ОСОБА_2. продовжує проти волі
власника знаходитися і проживати у належних йому 56/1000 частинах дачних
будівель за згаданою адресою і здійснює власникові перешкоди у користуванні
належним йому нерухомим майном. Позивач вимагає усунути йому перешкоди у
користуванні власністю і виселити ОСОБА_2 з згаданих приміщень.

Представник
позивача позов підтримав, просив його задовольнити і суду пояснив, що ОСОБА_1
на підставі свідоцтва про право власності № 031564, виданого виконавчим
комітетом Одеської міськради від 24.03.2004 року на праві власності належить
56/1000 частин дачних будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_2
позивач дозволив тимчасово проживати у належній йому будівлі. Через деякий
часОСОБА_2. увійшла до нього у довіру і спробувала уговорити його оформити за
нею право власності на належні ОСОБА_1 дачні будівлі. Позивач звичайно
відмовився. Тоді відповідачка спробувала здійснити свій намір за допомогою
дорослого сина позивача - ОСОБА_4, який страждає психічним захворюванням і
неадекватно оцінює дійсність. В подальшому позивачу після порушення
кримінальної справи, стало відомо, що його дорослий повнолітній син ОСОБА_5
написав розписку, що він нібито взяв гроші у ОСОБА_2. за дачні будівлі за
адресою: АДРЕСА_1. Однак, ОСОБА_4. згоди позивача на такі дії не отримував і
діяв таємно від позивача. Відносно сина позивача порушено кримінальну справу за
фактом скоєння шахрайства і йому пред'явлене обвинувачення. Позивач і
відповідач визнані потерпілими особами від дій ОСОБА_4 При постановленні вироку
суду за обвинуваченням ОСОБА_4 обидві потерпілі сторони можуть вимагати
відшкодування збитків від особи, винної у скоєнні злочину, однак це не може
бути підставою порушення ОСОБА_2. прав і охоронюваних законом інтересів такої ж
потерпілої особи - ОСОБА_1. і тому позивач звернувся до суду за захистом своїх
прав і просить усунути йому перешкоди у користуванні власністю і виселити
ОСОБА_2. з 56/1000 частин дачних будівель АДРЕСА_1, які належать позивачеві.

ВідповідачкаОСОБА_2.
в судове засідання не з'явилася, повідомлялася, надала через адвоката заяву про
розгляд справи у її відсутності, надавши заперечення проти позову, де
зазначила, що і вона і позивач є потерпілими по справі за фактом шахрайства в
особливо великих розмірах по кримінальній справі по якій пред'явлено
обвинувачення сину позивача, який здійснив продаж спірної частини дачних
будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 за бажанням позивача і за його
згодою. Після отримання грошей позивач та його син не виконали своїх обов'язків
щодо нотаріального оформлення договору купівлі-продажу нерухомості. Позивач
почав численні судові процеси щоб позбавити її права власності. Однак вона є
добросовісним набувачем і тому позивач невмотивовано заявив позов до неї. Таким
чином у позові належить відмовити.

Представник
відповідачки адвокат ОСОБА_6. після пред'явлення ним суду заяви ОСОБА_2. від
19.03.2007 року про розгляд справи у її відсутності, залишив залу судового
засідання.

Заочним рішенням
Київського районного суду м. Одеси від 19 березня 2007 року позовна заява
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - задоволена.

Суд прийняв
рішення усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні власністю за адресою:
АДРЕСА_1, виселивши ОСОБА_2 з 56/1000 частин дачних будівель АДРЕСА_1.

В апеляційній
скарзі представника ОСОБА_2. ставиться питання про скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення, яким призупинити провадження у справі до вирішення
справи за її позовом до ОСОБА_4,

3

ОСОБА_1. та вирішення кримінальної справи за фактом
шахрайства по відношенню до спірної частини домоволодіння.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши
законність і обгрунтованість рішення суду в межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено, що згідно свідоцтва про право власності № 031564, виданого
виконавчим комітетом Одеської міськради від 24.03.2004 року 56/1000 частин
дачних будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 на праві власності належить
ОСОБА_1   (а. с. 6).

Рішенням^
Київського районного суду м. Одеси від 19.10.2005 року позов ОСОБА_2. до
ОСОБА_1. про визнання права власності на 56/1000 частин дачних будівель за
адресою: АДРЕСА_1 було задоволено і визнано право власності на згадані дачні
будівлі за ОСОБА_2

Ухвалою
Київського районного суду м. Одеси від 23.05.2006 року рішення суду від
19.10.2005 року було скасовано за нововиявленими обставинами (а. с. 5).

Окремою ухвалою
Київського районного суду м. Одеси від 14.09.2006 року до відома прокурора
направлені матеріали про вчинення шахрайських дій з боку ОСОБА_4 для вирішення
питання в порядку ст. 97 КПК України і провадження по справі зупинено.(а.с. 21)

07.11.2006 року
прокуратурою Київського району м. Одеси порушено кримінальну справу №
9 за фактом заволодіння шахрайським шляхом майна ОСОБА_1. в особливо
великих розмірах за ознаками злочину передбаченому ст. 190 ч. 4 КК України.
Пожданій кримінальній справі потерпілими визнано ОСОБА_1. і ОСОБА_2
Обвинувачення по ст. 190 ч. 4 КК України пред'явлено ОСОБА_4. (а. с. 19)

Згідно витягу
про реєстрацію прав власності на нерухоме майно від 16.11.2006 року дачні
будівлі з часткою 56/1000 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_1 на
підставі свідоцтва про право власності на 56/1000 частин дачних будівель по
АДРЕСА_1, виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради за № 031564 від
04.02.2004 року (а. с. 20).

При таких даних,
суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 є
належним власником 56/1000 частини дачних будівель АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.
1 ст. 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю.

Згідно до ч. 1
ст. 317 ЦК України
- власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм
майном, а згідно до ч. І ст. 319 ЦК
України -власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Відповідно до ч.
1 ст. 321 ЦК України
- Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений в
його здійснені.

Згідно ст. 48
Закону України «Про власність» власник може вимагати усунення будь-яких
порушень його права ...

Згідно ст. 388 ЦК України, якщо
майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його
відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач),
власник має право витребувати майно лише у разі, якщо майно: було загублене
власником або особою, які він передав майно у володіння; було викрадене у
власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння
власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим
шляхом.

Згідно ст. 60
ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд першої
інстанції обгрунтовано не прийняв до уваги доводи та заперечення відповідачки
ОСОБА_2., про те, що ОСОБА_1 - син позивача, вбравши в неї гроші за продаж
спірних дачних будівель діяв, за згоди і за бажанням ОСОБА_1., оскільки
відповідачкою та її адвокатом не надано

4

жодних доказів, які б
підтверджували що ОСОБА_1 діяв за дорученням або бажанням або згодою чи
волевиявленням ОСОБА_1. - позивача по справі.

Оскільки з листа
Київського РВ ОМУ ГУ MB С України в
Одеській області щодо порушення кримінальної справи і пред'явлення
обвинувачення ОСОБА_4. по ст. 190 ч. 4 КК України вбачається, що ОСОБА_1 є
потерпілою від злочину особою, як іОСОБА_2. і майно вибуло з власності позивача
не з його волі, а внаслідок злочинних дій - шахрайства з боку ОСОБА_4

Доказів, які б
спростовували б такий висновок суду першої інстанції в ході розгляду справи не
встановлено і відповідних доказів не представлено.

Що стосується
посилання відповідачки на те, що вона за свої кошти та своїми силами здійснила
ремонт у спірній частині дачних будівель, то згідно ч. 3 ст. 390 ЦК України
добросовісний або недобросовісний набувач має право вимагати від власника майна
відшкодування необхідних витрат на утримання, збереження майна, здійснення ним
з часу, з якого власникові належить право на повернення майна або передання
доходів. В зв'язку з чим вона має право звернутися до суду про відшкодування з
власника майна здійснених нею витрат.

Надану
відповідачкою до суду апеляційної інстанції заяву, адресовану голові правління
дачно-будівельного кооперативу, про намір ОСОБА_1. продати ОСОБА_2 частку паю у
кооперативі, суд апеляційної інстанції не бере до уваги, оскільки, дана заява
не розглядалася у суді першої інстанції. Крім того, ОСОБА_1 при апеляційному
розгляді заявив, що дану заяву він не писав і не підписував. Свідок - голова
правління кооперативу пояснив, що дану заяву він ніколи не бачив і до правління
кооперативу вона не надходила.

Враховуючи все
вищевикладене судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень
матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а
наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких
обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія вважає
необхідним стягнути з ОСОБА_2. витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в розмірі 7,5 грн., оскільки вони сплачені не той рахунок.

Керуючись ст.
ст. 304, 307, 308, 313, ч. 1 п. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія,-

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 - відхилити, рішення Київського районного суду м. Одеси від 19
березня 2007 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2
«Про усунення перешкод у користуванні власністю і виселення» -залишити без
змін.

Стягнути з
ОСОБА_2 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі
7,5 грн.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може
бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня
набрання законної сили до суду