Справа
№2-1582/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17
травня 2007 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі: головуючого
судді - Куценка О.В. при секретарі - Гуйван О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки по призначеним
аліментам,-

Встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача неустойки
за прострочення сплати аліментів, які призначені рішенням суду.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала і просить їх
задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про
час та місце розгляду справи, про причини неявки в суд не сповістив.

Суд ухвалив розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних
матеріалів справи.

Прийнявши участь в судовому засіданні 5.04.2007 року відповідач з позовними
вимогами не погодився, вказуючи на те, що майже весь період з серпня 2001 року
по березень 2006 Ьоку він перебував на обліку у службі зайнятості, про що
повідомляв відділ ДВС, тому аліменти повинні були відраховуватися
міськрайцентром зайнятості.

Судом встановлено, що батьком ОСОБА_3 є відповідач. Рішенням Кіровського
районного суду М.Кіровограда від 21.11.1989 року з відповідача на користь позивача
призначено аліменти в розмірі 1Л частини всіх видів заробітку, але не менше 20 руб.

Відповідно до ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від
суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

З наданої відповідачем для огляду трудової книжки вбачається, що за
виключенням декільком місяців відповідач перебував на обліку в службі
зайнятості і йому була призначена допомога.

З оглянутих матеріалів виконавчого провадження
вбачається, що про перебування відповідача на обліку в міськрайцентрі
зайнятості жодних відомостей не має. В той же час, державним виконавцем до 2006
року фактично не проводилася робота задля встановлення місця роботи
відповідача. Заборгованість по аліментам державним виконавцем вирахувана лише
виходячи з середньостатистичних даних про розмір заробітної плати в регіоні.
При цьому, доходи відповідача, які ним отримані у вигляді допомоги по
безробіттю до уваги не бралися.

Таким чином, суд ставить піД сумнів достовірність даних
про заборгованість по аліментам, зазначених у довідці В ДВС від 10.10.2006
року. Оскільки виконавчий лист органами ДВС до міськраицентру зайнятості для
виконання не надсилався, будь-яких активних дій з приводу примусового виконання
рішення суду з боку ВДВС не проводилося, суд не вбачає наявною вину відповідача
у виникненні заборгованості по сплаті аліментів.

Окрім того, позивачем зазначено вимоги з 1.08.2001 року.
В той же час СК України, набирав чинності з 1 січня 2004 року. Кодексом про
шлюб та сім'ю, який діяв до 1.01.2004 року, право на стягнення неустойки
передбачено не було.

За таких
підстав, в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Судові витрати
слід віднести за рахунок держави.

На підставі ст. 196 СК України, керуючись ст. 83, 88, 213-215 ЦПК України,
суд,-

Вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 -
відмовити.

Судові витрати
віднести за рахунок держави.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом одного місяця з дня
його проголошення шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом перших
10-ти діб та апеляційної скарги протягом наступних 20-ти діб.