Дело № 2-658/2007 год
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ  УКРАЇНИ

29 травня 2007 рік                                                                Енергодарський
міський суд

Запорізької
області

в складі
головуючого судді:        Дьяченко С. В.

при
секретарі:                             Сидельнікова
А.С.

розглянув
у відкритому судовому засіданні в залі суду м.
Енергодар цивільну справу за позовом Торгово-промислового підприємства
„Тандем" в особі представника Глушко Вікторії Олексіївни до ОСОБА_1,  ОСОБА_2,
про визнання договорів купівлі-продажу недійсними,  -

ВСТАНОВИВ:

Торгово-промислове
підприємство „Тандем" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1,  ОСОБА_2,
про визнання недійсними договорів купівлі-продажу: - від 26.06.2003 p.,
нежилого приміщення незакінченого будівництвом,  що знаходиться в районі житлового будинку АДРЕСА_1,  між ТОВ «Тандем» та ОСОБА_1; - від 13.08.2003 р. між ОСОБА_1
та ОСОБА_2,  цього ж нежилого приміщення
незакінченого будівництвом,  що
знаходиться в районі житлового будинку АДРЕСА_1,  та стягнути судові витрати.

Представник
позивача,  яка діє на підставі
довіреності Глушко В.О. в судовому засіданні позов підтримала в повному
обсязі,  пояснила,  що зазначені договори укладені всупереч
вимогам діючого законодавства України,
яке діяло на час укладення договору,
що тягне за собою недійсність договорів з огляду на п.3  ст.  215 ЦК України. У відповідності
до  ст.
203 ЦК України
правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків. Зазначені
договори не спрямовані на купівлю об'єкту незавершеного будівництва
-крамниці,  оскільки,  як такої на зазначеній території ніколи не
було побудовано та не передбачалося будувати. У відповідності до п.54
«Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України»,  затвердженої наказом міністерства юстиції
України № 18/5 від 14.06.1994 p.,  яка діяла в той
час (надалі Інструкція),  при посвідченні
договору про відчуження жилого будинку,
не закінченого будівництвом,
нотаріус перевіряє ті ж обставини і вимагає ті ж документи,  що й при відчуженні жилого будинку,  закінченого будівництвом.  п. 46
Інструкції передбачає,  що договір на
будівництво жилого будинку на праві приватної власності посвідчується на
підставі проекту та плану забудови,
погоджених з архітектурними органами,
за наявності державного акта на право приватної власності на землю. У
відповідності до п.47 Інструкції,  при посвідченні
договорів на будівництво жилих будинків на праві приватної власності нотаріус
роз'яснює забудовникам вимоги  ст.  28-30,
39, 40 ЗК України. Дозволу на будівництво не існувало,  що порушує
ст.  24 Закону України
«Про планування та забудову територій»,
ст.  31 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні». В договорах,  які оспорюються,  зазначається,
що право будівництва крамниці підтверджується рішенням № 9 від
29.04.1996 р. Енергодарської міської ради,
згідно з яким ТОВ «Тандем» надано в постійне користування земельну
ділянку площею 0, 12 га,  що підтверджується Державним актом на право
постійного користування землею,  виданого
13.01.1999 р.
Енергодарською міською радою. Однак це рішення як і акт не мають відношення до
надання права будівництва крамниці на зазначеній

2

земельній
ділянці,  і як наслідок не існує
основного документу,  який би свідчив про
наявність предмету купівлі-продажу взагалі. Вважає,  що договір є таким,  що суперечить чинному законодавству на час
укладення внаслідок того,  що відсутні:
договір на будівництво,  проект та план
забудови,  дозвіл на будівництво об'єкта
містобудування,  довідка про вартість
будівельних робіт та матеріалів,  а
довідка № 11 від 19.06.2003 р. про балансову
вартість незавершеного будівництва не є підтвердженням права власності на
об'єкт незавершеного будівництва. Згідно положень ЦК України ,
укладений договір купівлі-продажу,  згідно закону,  вважається недійсним,  до моменту визнання дійсним через суд.
Оскільки договори купівлі-продажу не породили прав та обов'язків у сторін
угод,  у відповідності до п.3.3.
роз'яснення ВАСУ №
02-5/111 ВІД 12.03.1999
р.,  тому до вимог про
визнання недійсними таких угод строки позовної давності не застосовуються.

Представник
відповідачів,  яка діє на підставі
письмових довіреностей ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не
визнала,  пояснила,  що у відповідності до  ст.  48 ЦК України (в
редакції 1963 p.),
недійсною може бути визнана тільки та угода,  яка не відповідає вимогам Закону.
Вважає,  що позивач безпідставно
стверджує,  що зазначені договори
укладені всупереч вимогам чинного законодавства,  оскільки не зазначає,  якого самого законодавства. Посилання на
норми ЦК України в редакції 2003 р. вважає безпідставними,  оскільки договори були укладені в 2003 р.
Пункти Інструкції,  на які посилається
позивач не могли застосовуватися,
оскільки відчужувалося незакінчене будівництвом нежиле приміщення
крамниці,  а в пунктах Інструкції,  на які посилається позивач,  йдеться про особливості відчуження жилих
будинків,  не закінчених
будівництвом.  Право на пред'явлення
позову у позивача виникло до 01.01.2004
р.,  тому вважає,  що строк позовної давності,  який є загальним у 3 роки,  у відповідності до  ст.  71 ЦК України (1963 р.),  у позивача сплив,  просить суд відмовити у задоволенні позову.
Вислухавши пояснення,  дослідував
матеріали справи - суд,  вважає,
що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

На
підставі  ст.  11
ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб,  які беруть
участь у справі.

ЦК України,  який набрав чинності з 01.01.2004 р.
застосовується до цивільних правовідносин,
що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин,  які виникли до набрання ним чинності,  його положення застосовуються до тих прав і
обов'язків,  що виникли або продовжують
існувати після набрання ним чинності. Позовні вимоги стосуються угод,  укладених 26.06.2003 р. та 13.08.2003
р.,  у зв'язку з чим
суд вважає безпідставними посилання представника позивача на норми ЦК України (в
редакції 2003 p.). Відповідно
до  ст.
48 ЦК України
(в редакції 1963 р.)
недійсною може бути визнана угода,  яка
не відповідає вимогам закону.

У
відповідності до  ст.  224
ЦК України (в редакції 1963
р.) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у
власність покупцеві,  а покупець
зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Продаж
майна провадиться за цінами,  що
встановлюються за погодженням сторін,
якщо інше не передбачено законодавчими актами. Зміст договору
купівлі-продажу - це ті
умови,  стосовно яких сторони досягають
угоди. Істотними умовами,  зокрема,  є предмет і ціна договору. Предметом
зазначених договорів є незакінчене будівництвом нежиле приміщення
крамниці,  що знаходиться АДРЕСА_1
(а.с.  7, 8).

Пояснення
представника позивача стосовно порушень п.п. 46, 47, 54 Інструкції,  при посвідченні зазначених договорів,  суд оцінює критично,  оскільки вони повинні були застосовуватися
при посвідченні договорів про відчуження жилих будинків,  не закінчених будівництвом.

У
відповідності до Тимчасового положення про порядок реєстрації власності на
нерухоме майно від 28.01.2003 р. № 6/5,
обов'язковій реєстрації підлягають тільки об'єкти нерухомого майна,  будівництво яких закінчено та які прийняті в
експлуатацію у встановленому порядку. Все інше майно не підлягає реєстрації.

3

Представник
позивача в судовому засіданні законодавчо не обґрунтувала наявність спеціальної
форми для договорів,  які оспорюються.  ст.  60 ЦПК України
передбачено,  що кожна сторона повинна
довести ті обставини,  на які вона
посилається як на підставу своїх вимог.

До
позовів,  права на пред'явлення яких
виникли до 01.01.2004 p.,
застосовується законодавство про позовну давність - передбачене  ст.  71 ЦК України (в
редакції 1963 р.)

Враховуючи
відсутність поважності причин пропуску строку позовної давності,  суд не вбачає підстав для його поновлення.

Посилання
представника позивача вибірково тільки на частину п.3.3. роз'яснення ВАСУ „Про
деякі питання практики вирішення спорів,
пов'язаних з визнанням угод недійсними" № 02-5/1111 від 12.03.1999 р. суд оцінює
критично,  оскільки в цьому пункті також
зазначається,  що судам необхідно мати на
увазі,  що до вимог про визнання
недійсними угод,  які можуть бути визнані
такими лише за позовами осіб,  зазначених
у статтях 56 і 57 Цивільного
кодексу,  діють загальні правила щодо
строку позовної давності,  оскільки
спеціальних правил стосовно цих випадків законодавство не передбачає.

Керуючись  ст.
ст.  10,
11,  57-60,  88,
212, 214, 223, 294 ЦПК України,
ст.   ст.  48,  71,
75,  80,  224,
228 ЦК України (в редакції 1963
р.),  п. 2, 5 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №
3 від 28.04.1978 р. «Про
судову практику в справах про визнання угод недійсними»,  п. 4
Прикінцевих та перехідних положень ЦК
України (в редакції 2003
p.),  -

ВИРІШИВ:

Відмовити
в задоволенні позовних вимог Торгово-промислового підприємства „Тандем" в
особі представника Глушко Вікторії Олексіївни.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом 10 днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження та апеляційної скарги