АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18
жовтня 2007 року                                                                               м.  Одеса

Колегія
суддів   судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Одеської

області в
складі:

головуючого
-   Кварталової A.M.,

суддів - Галушко
Л.А.,  Плавич Н.Д,

при секретарі -
Котової Д.Г.,

за участю адвоката- ОСОБА_3,
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.  Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання таким,  що втратив
право на користування житловою площею,
за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,  Приморської районної адміністрації Одеської
міської ради про зміну договору найму жилого приміщення та вселення,  за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Приморського районного суду м. Одеси від 18 травня 2007 року , -

встановила:

У червні
2005 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2,  мотивуючи свої вимоги тим,  що рішенням Приморського районного суду м.  Одеси від 31.03.2005р. між ними було
розірвано шлюб. Підставою для розірвання шлюбу стало те,  що з 2001 року ОСОБА_2 проживає у фактичних
шлюбних відносинах з ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1. У них є дитина -
ОСОБА_7,  2001 року народження. У
судовому засіданні у справі про розірвання шлюбу відповідач ОСОБА_2 фактично
визнав,  що з 2001 року не проживає з
позивачкою,  не веде з нею спільне
господарство,  створив нову сім'ю та
проживає з нею.

У
судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та додатково
пояснила,  що відповідачем визнано факт
того,  що він у квартиру АДРЕСА_2 не
вселявся. Після звільнення з місць позбавлення волі 12.07.2004 року він
продовжував вести спільне життя із ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 і що вона не
перешкоджала йому у вселенні в квартиру,
просила визнати ОСОБА_2 таким,  що
втратив право на користування житловим приміщенням на підставі  ст.
ст.  71, 72 ЖК України.

Головуючий
в 1 інстанції - суддя Ярош С. В.            Справа
№ 22ц-4706/2007

Суддя -
доповідач - Кварталова А.М.                               Категорія
ЦП-32

Відповідач
ОСОБА_2 позов не визнав,  звернувся до
суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 та Приморської районної адміністрації
Одеської міської ради,  мотивуючи свої
вимоги тим,  що у 2000 році він отримав
спірну житлову площу,  яка складається з
двох кімнат розміром 15 кв .м та 12 кв .м,
загальна площа квартири 35, 07 кв м.
Особовий рахунок оформлений на нього. У 2001 році він залишив квартиру
через складні відносини з ОСОБА_1 11 червня 2001 року його було взято під варту
за звинуваченням у кримінальній справі,
і він знаходився під вартою до 12 липня 2004 року. Після звільнення він
неодноразово звертався до ОСОБА_1 з проханням для вирішення питання про обмін
чи розділ квартири,  однак позивачка від
цього відмовилася.

У судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав свою позовну заяву,  просив її задовольнити,  змінити договір найму жилого приміщення
квартири АДРЕСА_2,  укладений з ним.  Зобов'язати Приморську районну адміністрацію
Одеської міської ради укласти з ним окремий договір найму житлового приміщення
на кімнату площею 12 кв. м. ,  з
відповідачкою ОСОБА_1 - на кімнату площею 16 кв.м. ,  кухню,
коридор,  санвузол залишити у
загальному користуванні,  вселити його у
спірну квартиру.

ОСОБА_1
у судовому засіданні зустрічний позов не визнала,  просила відмовити у його задоволенні,  а її позов задовольнити.

Представник
Приморської районної адміністрації Одеської міської ради позов ОСОБА_2 не
визнала,  просила відмовити в його
задоволенні.

Рішенням
Приморського районного суду м. Одеси від 18 травня 2007 року позовні вимоги
ОСОБА_1 - задоволено. Суд визнав відповідача ОСОБА_2 таким,  що втратив право на користування житловою
площею квартири АДРЕСА_2 . У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2
-відмовлено.

В
апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду і ухвалити
нове ,  яким задовольнити його позовні
вимоги ,  а в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 - відмовити,  посилаючись на
те,  що судом були порушені норми
матеріального і процесуального права,
висновки суду не відповідають обставинам справи.

Вивчивши
матеріали справи,  заслухавши суддю -
доповідача,  яка доповіла колегії судців
зміст оскаржуваного рішення,  мотиви і
доводи апеляційної скарги,  вислухавши
пояснення на неї учасників процесу,
колегія суддів вважає,  що
апеляційну скаргу необхідно відхилити  з
наступних підстав.

Відповідно
до  ст.
308 ЦПК України,  апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального
та процесуального права.

Згідно
п.3 ст. 10 ЦПК України ,  кожна сторона
повинна довести ті обставини,  на які
вона посилається,  як на підставу своїх
вимог та заперечень,  а суд,  згідно
ст. П ЦПК України,  розглядає
цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами
доказів.

Не може
бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише
формальних підстав.

Задовольняючі
позовні вимоги ОСОБА_1 та відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 ,  суд першої інстанції визнав відповідача
ОСОБА_2 таким,  що втратив право
користування жилим приміщенням у спірній квартирі в зв'язку з тим , що він не
проживав у спірній квартирі понад встановленого
ст.  ст. 71, 72 ЖК України
строку,  протягом якого за наймачем і
членами його сім'ї зберігається право користування жилим приміщенням,  з поважних причин,  а тому і його вимоги щодо зміни договору
найму жилого приміщення не підлягають задоволенню.

Колегія  суддів погоджується з таким висновком   суду з наступних підстав.

За ч.1
ст. 71 ЖК України,  при тимчасовій
відсутності наймача або членів його
сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Судом
першої інстанції встановлено,  що сторони
знаходилися у зареєстрованому шлюбі з 07.10.1995р. Від шлюбу у сторін є дитина
- ОСОБА_6,  ІНФОРМАЦІЯ_1. У 2000 році
відповідач ОСОБА_2 отримав спірну АДРЕСА_2,
яка складається з двох кімнат загальною площею 35, 07 кв м.  Особовий рахунок оформлений на відповідача
ОСОБА_2 11 червня 2001 року ОСОБА_2 було взято під варту,  де він знаходився до 12 липня 2004 року.
Після звільнення із під варти в спірну квартиру відповідач не вселився і
взагалі він нею не користувався,
комунальні послуги не сплачував.

Розпорядженням
Приморської районної адміністрації м.
Одеси №4410 від 07 грудня 2004 року спірна квартира виключена з числа
службових приміщень і укладений новий договір найму з відповідачем ОСОБА_2

Незважаючи
на те,  що з 07 грудня 2004р. з
відповідачем ОСОБА_2 було укладено новий договір найму,  у спірну площу він не вселився.

В ході розгляду справи не було зібрано доказів тому,  що відповідач ОСОБА_2 оплачував комунальні послуги,  вимагав укладення з ним окремого договору
найму житлового приміщення,  не було
зібрано доказів тому,  що позивач
перешкоджала відповідачу вселитися і проживати у спірній квартирі.

Позивач
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання відповідача таким,  що втратив право користування житловим
приміщенням 22 червня 2005р.

Таким
чином,  на час звернення позивачки до
суду сплив шестимісячний строк на протязі якого відповідач без поважних причин
був відсутній на спірний житлової площі.

Судом
правильно встановлено ,  що ОСОБА_2 на
спірній жилій площі був відсутній понад шести місяців з 07 грудня 2004р. по 22
червня 2005р. без поважних причин,  тому
на підставі  ст.   ст.
71, 72 ЖК України обгрунтовано задовольнив вимоги і визнав
відповідача,  таким,  що втратив право користування жилим
приміщенням.

Посилання
відповідача,  його представника про
те,  що 07 грудня 2004р. за
розпорядженням Приморської районної адміністрації м. Одеси на відповідача був
відкритий лицевий рахунок,  тому не можна
його вважати таким,  що втратив право
користування жилим приміщенням на підставі
ст.   ст.  71, 72 ЖК України не дає підстав для відмови
в позові.

Дійсно,  на підставі розпорядження Приморської
районної адміністрації м.  Одеси №4410
від 07 грудня 2004р. було вирішено укласти з відповідачем ОСОБА_2 новий договір
найму жилого приміщення,  квартира
переведена з числа службовий в жиле приміщення державного житлового фонду.

Між
тим,  на думку колегії лише формальне
переоформлення договору найму не дає підстав для висновку,  що відповідач зберіг своє право на житло. Суд
встановив,  і в апеляційному суді ці
факти підтвердилися,  що відповідач з
часу отримання житла в 2000р. ніколи в неї не вселявся,  квартира була в зруйнованому стані і всі
витрати по її відновленню ( каналізація,
водопровід,  опалення,  електрика та інший ремонт) здійснювала лише
позивачка за свій рахунок. Відповідач за комунальні послуги ніколи не
сплачував. Після повернення з міст позбавлення волі в червні 2004р. відповідач
на спірну площу також не вселявся.

Доводи
відповідача і його представника про те,
що у нього не має іншого житла з урахуванням підстав позову правового
значення не мають,  оскільки згідно
правил  ст.  ст. 71, 72 ЖК України встановлення даних
фактів не потребується.

Крім
того встановлено,  що рішенням
Приморського районного суду м.  Одеси від
31 березня 2005 року між сторонами було розірвано шлюб. При вирішенні позову
про розірвання шлюбу судом встановлено,
що з 2001 року,  відповідач
фактично створив нову сім'ю і сторони ці обставини не спростовують. Більш
того,  відповідач ОСОБА_2 не спростовував
того факту,  що у 2001 році він пішов з
спірної квартири і створив нову

сім'ю з
ОСОБА_5,  від якої у нього є донька
ОСОБА_7,  2001 року народження та донька
ОСОБА_8 2006 року народження.

Доводи
відповідача про те,  що його колишня
дружина перешкоджає йому користувати спірним житлом матеріалами справи не
підтверджуються. Відповідачем не надано доказів тому,  що він звертався до органів міліції щодо
усунення перешкод в користуванні житлом.

Встановлено,  що відповідач з 11 червня 2001р. по 12 липня
2004р. знаходився під вартою,  шлюб між
ним і позивачкою було розірвано лише після його повернення з міст позбавлення
волі,  31 березня 2005р. У матеріалах
справи( а. с. 49) є письмове зобов'язання відповідача,  яке свідчить про те,  що йому особисто не чинили перешкод в
користуванні спірною квартирою. Відповідач створив нову повноцінну сім'ю. На
думку колегії суддів створення сім'ї та проживання з нею в іншому місці не є
поважною причиною відсутності на спірній жилій площі.

З'ясувавши
в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін,  обставини справи,  перевіривши доводи та давши їм належну
правову оцінку,  суд постановив
рішення,  що відповідає вимогам закону.
Висновки суду достатньо обгрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами .

Враховуючи все вищевикладене,
колегія суддів вважає,  що суд
першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні
справи не допустив,  а наведені в
апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують,  не можуть бути підставою для його скасування.

За таких
обставин,  апеляційну скаргу необхідно
відхилити,  а рішення суду залишити без
змін. Підстав для ухвалення нового рішення про задоволення позову ОСОБА_2   немає.

Керуючись  ст.
ст. 218, 303, 304,  307
ч.1п.1,  308,  313,
314 ч.1 п.1,  315, 317, 319 ЦПК
України,  колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Одеської області , -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення
Приморського районного суду м.  Одеси від
18 травня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України
протягом двох місяців з моменту проголошення.