УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„17"
серпня 2007 р.                                                                       м.  Хмельницький

колегія  суддів
судової палати у цивільних
справах апеляційного     суду
Хмельницької області в складі:

головуючого
судді    Харчука В.М. ,

суддів:                                                                    Юзюка
О.М.

Гуменюк Н.І.

при
секретарі                                                        Філюк
А. М.

з участю:
апелянта та представника відповідачки

розглянула
у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 22ц-1406 за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 22 червня 2007
року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житлом
шляхом виселення,  заслухавши
доповідача,  пояснення учасників
процесу,  дослідивши матеріали справи,  судова колегія,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернулась до суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те,  що являється
власником трикімнатної квартири АДРЕСА_1.

В
зазначеній квартирі зареєстровані та проживали її син ОСОБА_3 та невістка
ОСОБА_2 ,  їхній син ОСОБА_4,  ІНФОРМАЦІЯ_1,
який з 8 вересня 1990 року перебуває на повному державному забезпеченні
в Мельниця-Подільському дитячому будинку-інтернаті.

Шлюб між
сином і невісткою припинено 22 лютого 2007 року і син переїхав на постійне
проживання до неї в місто Сімферопіль,
зареєструвався за її адресою. Таким чином,  в її квартирі проживає чужа особа,  яка виписуватись та виселятись не бажає.

Вона в
даний час бажає продати квартиру,  однак
проживання відповідачки перешкоджає цьому.

Тому на
підставі cm.4 та 48
Закону України „Про власність",  cm.cm. 64,  150,
156 Житлового кодексу України,
просила суд усунути перешкоди в користуванні зазначеною квартирою шляхом
виселення відповідачки без надання іншого житла.

Головуючий
у першій інстанції- Мазурок О.В.                                Справа
№ 22-ц-1406

Доповідач
- Харчук В. М.                                                                  Категорія
№ 30

Відповідачка
ОСОБА_2  позову не визнала,  посилаючись на те,  що в квартиру вселилась та зареєструвалась на
правах дружини власника квартири ОСОБА_3,  який згодом квартиру подарував матері. Вона і ОСОБА_3
продовжують проживати однією сім'єю в зазначеній квартирі,  іншого житла не має.

Рішенням
Хмельницького міськрайонного суду від 22 червня 2007 року в задоволенні позову
ОСОБА_1 відмовлено.

В
апеляційній скарзі на рішення суду ОСОБА_1 посилається на порушення та
неправильне застосування судом норм матеріального права -cm.cm.4,  48 Закону України „Про власність",  cm.cm.
64,  150,  156 Житлового кодексу України.

Апелянт
посилається на ті ж обставини,  що і в
позові,  на неправильне застосування
судом  ст. 116 Житлового кодексу України,  як на можливу підставу до виселення
відповідачки. Апелянт вважає,  що колишня
невістка не відноситься до колишніх членів сім'ї власника житла і не може
претендувати на користування житлом після припинення шлюбу із її сином.  Укладати договір найму житла з відповідачкою
вона не бажає.

Тому
апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції,  ухвалити нове рішення,  яким її позовні вимоги задовольнити.

Судова
колегія приходить до висновку,  що
апеляційна скарга апелянта задоволенню не підлягає.

Відповідно
до  ст.
ст. 307-308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну
скаргу апелянта і залишає рішення без змін,
якщо визнає,  що суд першої
інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно
до cm.cm.156,  162,  168,  170 Житлового кодексу України член сім'ї
власника житла (будинку чи квартири),
який проживає разом із власником,
має право користуватись жилим приміщенням нарівні з ним,  якщо при його вселенні не було іншої угоди
про порядок користування цим приміщенням.

До членів сім'ї
власника квартири належить його дружина та діти,  батьки.

Припинення
сімейних відносин з власником будинку чи квартири не позбавляє іншого з
подружжя права користуватись займаним приміщенням.

У разі
відсутності угоди між цими особами про безоплатне користування житлом до цих
відносин застосовуються правила cm. 162 ЖК України щодо плати за користування житлом та
комунальними послугами у встановлені угодою сторін строки.

При
переході права власності на жилий будинок чи квартиру до іншої особи,  договір найму зберігає силу для нового
власника.

Укладений
на невизначений строк договір найму може бути розірваний за вимогою наймодавця
лише в тому випадку,  якщо це житло
необхідне для проживання самого наймодавця та членів його сім'ї.

У цьому
випадку наймодавець зобов'язаний попередити наймача про наступне розірвання
договору за три місяці.

Договір
найму за ініціативою наймодавця може бути розірваний і в тому випадку,  якщо наймач систематично руйнує чи псує
житлове приміщення,  або використовує
його не за призначенням,  систематично не
сплачує плати за житло та комунальні послуги,
систематичним порушенням правил співжиття робить неможливим для інших
проживання з ним в одній квартирі чи будинку.

Судом
встановлено,  що трьохкімнатна квартира
АДРЕСА_1 загальною площею 59, 5 кв. метрів жилою площею 41, 9 кв. метрів
належала на праві приватної власності ОСОБА_3 з 4 лютого 1998 року.

9 серпня
1986 року ОСОБА_3 зареєстрував шлюб із відповідачкою ОСОБА_2,  вселив та прописав її в квартиру на правах
члена сім'ї власника житла. В шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4,  який в даний час перебуває в Мельниця-
Подільському дитячому будинку-інтернаті.

В   листопаді
2006   року   ОСОБА_3
виписався   з   квартири зареєструвався постійно проживаючим
в квартирі матері АДРЕСА_2,  а 22 лютого
2007 року розірвав шлюб із ОСОБА_2.

До
вибуття з квартири та розірвання шлюбу з відповідачкою ОСОБА_3 подарував матері
ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1,  однак він та
відповідачка продовжували в квартирі проживати,
сплачували вартість комунальних послуг та вартість обслуговування будинку
та прибудинкової території.

Після
розірвання шлюбу та вибуття ОСОБА_3 з квартири ОСОБА_1 продовжила в цій
квартирі проживати,  сплачувати
відповідні платежі.

На день
вирішення спору судом ОСОБА_3 повернувся в зазначену квартиру і проживає однією
сім'єю з відповідачкою.

Будь-яких
протиправних дій відповідачка ОСОБА_2 відносно власника житла чи її сина не
вчиняла і не вчиняє. Про наступне розірвання фактичного договору найму житла
позивачка ОСОБА_1 відповідачку не попереджувала,  як і про підстави такого розірвання договору.

Наведені
обставини фактично визнаються сторонами і підтверджуються дослідженими
доказами: паспортом ОСОБА_3 (а.с. 10),
довідкою ЖЕК (а.с. 12-13),
довідкою сервісної компанії „Комфорт" (а.с. 14-16),  копією рішення суду (а.с. 18),  копією договору дарування квартири (а.
с.  20-22),  показами свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с.
32-33).

Суд
першої інстанції правильно встановив ці обставини,  дав належну оцінку дослідженим доказам,  встановив відсутність правових підстав до
задоволення позову позивачці і ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Підстав
до його скасування в межах доводів апеляційної скарги апелянта не вбачається.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307-308,
313-315,  317,  319 ЦПК України,  судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити,  рішення
Хмельницького міськрайонного суду від 22 червня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає чинності негайно,  але може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня її проголошення.