№ 21 (2)                                                                      інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

2007
року листопада 07 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого
судді - Неклеси В.І.

суддів -
Братіщевої Л.А.,  Митрофанової Л.В. при
секретарі - Юровській О.Ю.

за
участю : представника позивача - ОСОБА_1,
представника Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м.  Кривому Розі
Дніпропетровської області - Бершадської Людмили Станіславівни

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.
Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Кривому Розі Дніпропетровської області на рішення Саксаганського
районного суду м.  Кривого Рогу від 15
березня 2007 року за позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства
«Суха Балка»,  Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Кривому Розі Дніпропетровської області про стягнення заборгованості по
щомісячним (страховим) виплатам відшкодування втраченого заробітку у зв'язку з
втратою професійної працездатності та компенсацію за їх несвоєчасну виплату,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Саксаганського районного суду м.  Кривого
Рогу від 15 березня 2007 року позов ОСОБА_2 задоволено і на його користь
стягнуто з відкритго акціонерного товариства «Суха Балка» (далі ВАТ»Суха
Балка»): заборгованість по виплатах щомісячного грошового відшкодування у
зв'язку із втратою професійної працездатності в розмірі 2334, 29грн.;
компенсацію у зв'язку з порушенням строків виплати щомісячного грошового
відшкодування в розмірі 2286, 27грн. З Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.  Кривому Розі
Дніпропетровської області (далі Відділення Фонду) стягнуто: заборгованість по
виплатах щомісячного грошового відшкодування у зв'язку із втратою професійної
працездатності в розмірі 9346, 80грн.; компенсацію у зв'язку з порушенням строків
виплати щомісячного грошового відшкодування в розмірі 4048, 05грн.; щомісячні
виплати у відшкодування шкоди в сумі 554, 46грн. до зміни обставин,  що тягнуть перерахунок щомісячних виплат.

В
апеляційній скарзі Відділення Фонду просить скасувати рішення суду в частині
стягнення з нього сум та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог,  оскільки постановляючи рішення,  суд першої інстанції не взяв до уваги,  що Фонд не є належним відповідачем по справі;
судом не враховані вимоги п.п.1,  4,  5,  6,  12.1,
16 Положень (стандартів) бухгалтерського обліку,  затвердженого Наказом Міністерства Фінансів
України від 28.05.1999р. №137; неправильно застосував п. 28 "Правил
відшкодування шкоди...",  який
встановив лише випадки перерахунку сум відшкодування шкоди,  а не сам механізм такого перерахунку; не
перевірив,  чи були застосовані ВАТ
"Суха Балка" коефіцієнти підвищення тарифних ставок (посадових
окладів) 2, 0 з 01.07.1994 року,  2, 5 -
з

01 січня
1996 року; не прийняв до уваги,  що після
збільшення тарифів середня заробітна плата не збільшилася у зв'язку із зміною
структури заробітної плати; судом не було перевірено відповідність сум
перерахованих виплат з 01.03.2002р.,
01.03.2003р.,  01.03.2004р.,  01.03.2005р.,
01.03.2006р. вимогам  ст. 34
Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,  які спричинили втрату працездатності» згідно
яких розмір страхових виплат у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності
не повинен перевищувати граничну суму заробітної плати з якої справляються
страхові внески до Відділення фонду. Крім того,
при ухваленні рішення судом порушені норми процесуального права,  а саме - не враховано тримісячний термін
позовної давності згідно  ст. 233 КЗпП
України; судом ухвалено рішення про стягнення сум заборгованості з юридичної
особи,  якої не існує; судом не
застосовано трирічний строк позовної давності.

Перевіривши
матеріали справи,  законність та
обгрунтованність рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених
вимог,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню,  а рішення суду - скасуванню
з направленням справи на новий розгляд у порядку п.5 ч.1  ст.
311 ЦПК України.

Судом встановлено
та сторонами не оспорюється,  що позивач
працював у відповідача на руднику «Суха Балка» у шкідливих умовах праці на
посадах підземного гірничого робітника і підземного кріпильника.

Висновком
МСЕК від 04.07.1994р. йому встановлена втрата професійної працездатності в
розмірі 30% та 3 група інвалідності.

Відповідно
до наказу про руднику «Суха Балка» №254/94 від 06.07.1994р. встановлена
щомісячна сума відшкодування шкоди в розмірі 30% від щомісячного заробітку
кріпильника.

Крім
того,  працюючи на підприємстві у
відповідача ВАТ «Суха Балка» на посаді стропальника з ним стався нещасний
випадок.

Висновком
МСЕК від 26.12.1997р. йому встановлено 10% втрати трудової працездатності за
професією стропальника.

Наказом
по ВАТ «Суха Балка» №12/98 від 29.01.1998р. йому встановлена щомісячна сума
відшкодування шкоди здоров'ю в розмірі 10% від щомісячного заробітку
стропальника.

Спір між
позивачем та відповідачем ВАТ "Суха Балка" виник з приводу
розрахунків та виплат відшкодування шкоди починаючи з липня 1994 року,  так як відповідач ВАТ "Суха Балка"
не застосував коефіцієнти підвищення тарифних ставок та посадових окладів на
підприємстві за період з 01.07.1994 року по 01.04.2001 року.

Задовольняючи
позов,  суд першої інстанції виходив з
того,  що при перерахуванні позивачу сум
страхових виплат підприємство помилково взяло до розрахунку коефіцієнти росту
реальної середньої заробітної плати,  а
не встановлені спільними

постановами
дирекції і профспілкового комітету підприємства коефіцієнти. У свою чергу Фонд
соціального страхування також продовжив виплату цих сум у неправильному
розмірі.

Колегія
суддів з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для
перерахування щомісячних сум відшкодування шкоди погодитись не може,  оскільки змінюючи розмір щомісячних виплат,  суд не перевірив,  чи відбулося фактичне підвищення заробітної
плати по підприємству,  не витребував
відомості про нарахування і одержання заробітної плати за професією позивача за
оспорюваний період,  тобто на час виплати
відшкодування шкоди підприємством.

Крім
того,  відповідно до пункту 28 Правил
відшкодування власником підприємства,
установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди,  заподіяної працівникові ушкодженням
здоров'я,  пов'язаним з виконанням ним
трудових обов'язків,  затверджених
постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 472 (із
наступними змінами і доповненнями),
перерахований або нарахований розмір втраченого

заробітку
у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності не може бути
більшим від середнього заробітку відповідного працівника (після підвищення
тарифних ставок) за умови його роботи протягом повного календарного або у
перерахунку на повний календарний місяць роботи.

Вирішуючи
спір суд не звернув уваги на зазначене положення й не з'ясував розмір
середньомісячного заробітку відповідного працівника (після підвищення тарифних
ставок) за умови його роботи протягом повного календарного місяця або у
перерахунку на повний календарний місяць роботи,  та чи не буде перевищувати розмір відшкодування
нарахованого позивачу встановлені обмеження.

Крім
цього,  ухвалюючи рішення та стягуюючи з
ВАТ «Суха Балка» суми заборгованості за період починаючи з вересня 2000
року,  суд першої інстанції виходив з
того,  що позивачем позов заявлено в
межах трирічного строку позовної давності,
проте з таким висновком колегія суддів погодитись не може з наступних
підстав.

Згідно
зі  ст. . 71 ЦК 1963р. (з урахуванням правила п. 6 Прикінцевих та перехідних
положень ЦК 2003р.)
та роз'ясненнями,  викладеними в пунктах
1,  1-1,
1-2,  22 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику
розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (з
наступними змінами),  згідно з якими
загальний строк,  у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист свого права (позовна давність),  встановлюється тривалістю у три роки. У
випадку,  коли вимоги потерпілого
стосуються перерахунку сум щомісячних платежів,
раніше визначених судом або роботодавцем (у тому числі й у разі
неправильного обчислення суми щомісячних платежів) при задоволенні позову,  кошти стягуються за час,  що не перевищує трьох останніх років,  які передували моменту звернення особи до
суду.

З
матеріалів справи вбачається,  що позов
ОСОБА_2 подано до суду 09 грудня 2003 року (а.с.  2 т. 1),
тобто суд першої інстанції не перевірив чи дотримано позивачем трирічний
строк позовної давності,  не вірно
застосував норми матеріального закону та невірно визначив початок перебігу
строку позовної давності і стягнув суми відшкодування шкоди за період більше
трьох років.

За таких
обставин,  колегія суддів вважає,  що рішення суду ухвалене з порушенням вимог
матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню в повному обсязі,  з направленням справи на новий розгляд в той
же суд.

Керуючись  ст.
303,  307,  п. 5 ч. 1
ст.  311,  313-315 ЦПК України,  колегія суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.  Кривому Розі Дніпропетровської області
задовольнити частково.

Рішення
Саксаганського районного суду м.  Кривого
Рогу від 15 березня 2007 року скасувати.

Справу направити
на новий розгляд в той же суд в іншому складі.

Ухвала
суду набирає законної сили з моменту її проголошення,  але може бути оскаржена до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.