Справа № 33-ц-517/07                                           Головуючий
- 3                                                           Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6
листопада 2007 року колегія суддів з розгляду цивільних справ у касаційному
порядку апеляційного суду Волинської області в складі:

Завидовської -
Марчук О.Г.,  Мудренко Л.І.,  Русинчука М. М. ,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом
прокурора м.  Тернополя в інтересах
ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства «Тернопільський комбайновий
завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі,  середньомісячного заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини заробітку в зв'язку
порушенням термінів його виплати за касаційною скаргою відкритого акціонерного
товариства «Тернопільський комбайновий завод» на рішення апеляційного суду
Тернопільської області від 10 листопада 2005 року,

встановила:

В червні
2005 року прокурор м. Тернополя звернувся в суд в інтересах ОСОБА_1 3 позовом
до відкритого акціонерного товариства ( далі ВАТ) «Тернопільський комбайновий
завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі,  посилаючись на те,  що останній при звільненні,  за власним бажанням ОСОБА_1,  не провів з ним розрахунку та не виплатив
1922,  33 грн. нарахованих бухгалтерією.
Крім того,  під час розгляду справи
прокурор доповнив позовні вимоги та просив також стягнути з останнього в
користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини заробітку в зв'язку з порушенням термінів
його виплати та середньомісячний заробіток позивача за час затримки розрахунку
при звільненні по день фактичного розрахунку.

Рішенням
Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 8 серпня 2005
року позовні вимоги задоволено частково.

Постановлено
стягнути з ВАТ «Тернопільський комбайновий завод» в користь ОСОБА_1 1922,  33 грн. заборгованості по заробітній
платі,  460,  24 грн. компенсації втрати частини заробітної
плати в зв'язку з порушенням термінів її виплати та 51 грн. державного мита.

В решті позовних
вимог відмовлено.

Рішенням
апеляційного суду Тернопільської області від 10 листопада 2005 року дане
рішення місцевого суду скасовано в частині відмови у задоволені позовних

вимог про
стягнення середньомісячного заробітку за затримку розрахунку при звільненні і
постановлене нове рішення,  яким дані
вимоги задоволено та стягнуто з ВАТ «Тернопільський комбайновий завод» в
користь ОСОБА_1 4603,  46 грн. та
18,  86 грн. судового збору в дохід
держави.

У
касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення апеляційного суду та
відмовити у вимогах позивача щодо стягнення середньомісячного заробітку за весь
час затримки,  посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального і процесуального права.

Колегія
суддів дійшла висновку,  що підстави для
скасування рішення апеляційного суду відсутні,
виходячи з наступного.

Судами
встановлено,  що 10.06.2003р. ОСОБА_1 був
звільнений з роботи з посади провідного інженера - конструктора ВАТ
«Тернопільський комбайновий завод». При звільненні йому не виплачено 1922, 33
грн. заборгованості по заробітній платі.

Відмовляючи
у задоволенні позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_1,  місцевий суд виходив з того,  що відсутня вина відповідача,  оскільки ВАТ знаходився у важкому фінансовому
стані і не мав можливості вчасно здійснити розрахунок з позивачем.

Апеляційний
суд обґрунтовано не погодився з таким висновком суду та скасував його рішення в
цій частині з ухваленням нового рішення,
яким стягнув з ВАТ «Тернопільський комбайновий завод» в користь ОСОБА_1
середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку по день постановления рішення в сумі
4603,  46 грн.,  оскільки відповідачем відповідно до норм
законодавства були порушені права позивача на своєчасний розрахунок з ним при
звільненні з роботи.

Доводи
касатора про відсутність коштів для розрахунку з позивачем після його
звільнення спростовуються наданою відповідачем довідкою (а.с. 20, 21) з якої
вбачається,  що в період з червня 2003
року по червень 2005 року на рахунок останнього надходили значні кошти.
Те,  що ці кошти використовувались не на
виплату заробітної плати,  а на інші
цілі,  вказує на наявність вини
відповідача у затримці розрахунку з позивачем після його звільнення з роботи.

Твердження
відповідача про пропуск позивачем передбаченого ч.1  ст. 233 КЗпП України строку звернення до суду
з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку не
ґрунтується на законі,  оскільки перебіг
цього строку в даному випадку починається з наступного дня після виплати
позивачу всіх належних при звільненні сум.
Оскільки на час постановления
судом першої інстанції рішення відповідач не провів з позивачем остаточного
розрахунку з вказаних виплат,  згаданий
строк звернення до суду із зазначеною вимогою навіть не почав свого
перебігу,  а тим більше не закінчився на
час пред'явлення розглядуваного позову.

Відповідно
до ч. 2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Згідно
зі  ст.
335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні суду,  чи відкинуті
ним,  вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,  про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи,  що
оскаржуване рішення апеляційного суду постановлене з додержанням норм
матеріального і процесуального права,  а
передбачені ч. 1  ст.  338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення відсутні.

Наведенні
в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків суду.

Керуючись    ст.
ст.    332,    336
ЦПК України,  колегія суддів

ухвалила:

Касаційну
скаргу відкритого акціонерного товариства «Тернопільський комбайновий завод»
відхилити.

Рішення
апеляційного суду Тернопільської області від 10 листопада 2005 року в даній
справі залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.