Справа
Головуючий у 1-й інстанції Попова С.  А.
Категорія - 43                                      ______________________ Доповідач Ігнатоля Т.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня    2007 року колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого
Ігнатоля Т.Г.

суддів
Кочегарової Л.М. ,  Козлова О.М.

при
секретарі Фік К.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до суб"єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_2 про розірвання договору,
відшкодування матеріальної і моральної шкоди у зв"зку з порушенням
прав споживача за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м.  Маріуполя Донецької області від 27 червня
2007 року , -

встановила:

У травні
2006 року позивачка звернулася до суду з даним позовом.  Посилалася на те,  що 1.08.2005 року вона уклала з відповідачем
договір про придбання та монтаж 12 металевопластикових вікон. В результаті
неправильних замірів вікон та неякісного виконання робіт по монтажу вікон в
кінці 2005 року - на початку 2006 року вони стали промерзати з утворенням на
склі полію та конденсату,  з вікон на
стіни і підлогу стала стікати вода.

На
письмову претензію відповідач не усунув недоліки,  внаслідок чого вона звернулася до суду.
Просила стягнути з відповідача вартість вікон та оздоблювальних матеріалів і
компенсувати судові витрати в загальній сумі 11273грв,  а також відшкодувати моральну шкоду в розмір
25000 грв,  яка полягає в душевних
потрясіннях у зв"язку з порушенням її прав як споживача,  що призвело до погіршення стану її
здоров"я.

Рішенням
Орджонікідзевського районного суду М. Маріуполя від 27 червня 2007 року   позов ОСОБА_1  задоволений частково.

Договір
від 1 серпня 2005 року,  укладений між
ОСОБА_2 і ОСОБА_1 розірвано.

Стягнуто
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди
10988грв,  у відшкодування моральної
шкоди 1000 грв,  витрати по оплаті роботи
спеціаліста і експерта 950 грв,  витрати
на правову допомогу 1700 грв .

В задоволенні
решти позовних вимог ОСОБА_1  відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2  судовий збір в
розмірі   144, 88 грв,  витрати на інформаційно - технічне
забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грв..

В
апеляційній скарзі відповідач просить рішення скасувати і у задоволенні позову
ОСОБА_1  відмовити в повному обсязі,  посилаючись на те,  що висновки суду суперечать фактичним
обставинам справи; обставини справи,  які
суд вважав встановленими не доведені; неправильно застосовані норми матеріального
права; висновки суду зроблені на припущеннях.

Заслухавши
суддю - доповідача,  пояснення
представника відповідача ОСОБА_3,  який
підтримав апеляційну скаргу і просив постановити нове рішення про відмову у
задоволенні позову,  заперечення
позивачки ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_4,  які
просили відхилити апеляційну скаргу,
перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги та вимог,  заявлених в
суді першої інстанції,  колегія суддів
вважає,  що апеляційна скарга підлягає
задоволенню а рішення суду скасуванню з постановлениям
нового рішення про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Відповідно
до  ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення,  яким суд,  виконавши всі вимоги цивільного
судочинства,  вирішив справу згідно із
законом.  Обґрунтованим є рішення,  ухвалене на основі повно і всебічно
з"ясованих обставинах справи,  на
які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень,  підтверджених тими доказами,  які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1
про розірвання договору та відшкодування шкоди,  суд першої інстанції виходив з того,  що між сторонами був укладений договір
купівлі - продажу і підряду,  відповідно
до якого відповідач повинен був зняти розміри віконних пройомів,  виготовити вікна по них,  доставити їх,
виконати демонтаж старих вікон,
монтаж нових,  їх укріплення,  задувку піною,  підгонку та встановлення підвіконців,  а позивачка зобов'язана була оплатити
вартість замовлення. Проте,  відповідач
неякісно зробив заміри вікон і потім неякісно виконав монтаж пластикових вікон
у будинку позивачки,  оскільки заміри
пройомів вікон виконані неправильно,
крім того,  відсутні утеплення та
герметичність,  що свідчить про порушення
відповідачем будівельно- технічних норм і правил при встановленні вікон.

Колегія
суддів вважає,  що такий висновок суду не
відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального права.

З
матеріалів справи вбачається,  що 1
серпня 2005 року між позивачкою та відповідачем був укладений договір,  за умовами якого відповідач брав на себе
зобов'язання на виконання замірів віконних пройомів,  виготовлення,
поставку 12 штук пластикових вікон на АДРЕСА_1,  а позивачка зобов'язалася оплатити вартість
виконання замовлення в розмірі 8568 грв. В день підписання договору вона
сплатила 6854 грв.(а.с. 4)

Залишок
замовлення 1714 грв був сплачений позивачкою після виконання робіт (ах. 5).

2.01.2006
року позивачка звернулася до відповідача з письмовою претензією на неякісність
виконаної роботи.

Відповідно
до  ст. 638 ЦК України договір
є укладеним,  якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними
умовами договору є,  крім іншого,  умови про предмет договору.

Виходячи
із змісту укладеного між сторонами договору від 1.08.2005 року,  в ньому відсутні істотні умови договору
підряду: про перелік підрядних робіт і умови їх оплати. У п.2.1 зазначеного
договору у строках "Установка" і „Демонтаж" проставлений прочерк,  що свідчить про те,  що умови договору не містять зобов'язань про
виконання і оплату робіт,  пов'Язаних з
демонтажем старих і установкою нових вікон.

Посилання
в рішенні суду на п.6.4 і 6.5 договору,
якими передбачені додаткові умови,
пов'Язані з прийомом робіт,
передбачених предметом договору,
як на доказ прийнятих відповідачем на себе зобов'язань по виконанню цих
робіт,  є хибним,  оскільки установка,  демонтаж і виконання оздоблювальних робіт не
були предметом укладеного договору і оплата за них відповідачем не
нараховувалася і відповідачу не оплачувалася.

Посилаючись
в рішенні на те,  що ОСОБА_1  виконала свої зобов'язання за договором,  суд посилається на рахунок НОМЕР_1 від
1.08.2005 року і вказує,  що за цим
рахунком позивачка оплатила вартість вікон в розмір 8568, 00 грв,  вартість жалюзі-313 грв

з

і додаткові
оздоблювальні роботи і матеріали на суму 2107 грв,  а всього сплатила 10988 грв.

Проте,  такий висновок суду суперечить матеріалам
справи та поясненням самої позивачки в судовому засіданні у суді першої
інстанції,  які вона підтвердила в
апеляційному суді.

Відповідно
до рахунку НОМЕР_1 від 1.08.2005 року (а.с.
5) та з пояснень ОСОБА_1
вбачається,  що вона оплатила 8568
грв. відповідачу за виготовлення і доставку вікон,  а решта грошових коштів була оплачена нею
сторонній особі по імені ОСОБА_5,  який
виконував у неї роботи по установці,
демонтажу вікон і виконанню оздоблювальних робіт (а.с. 51).

Пояснення
позивачки проте,  що ОСОБА_2 сам не
виконував роботи,  але їх виконували члени
його бригади спростовуються довідкою податкової інспекції Жовтневого району м.
Маріуполя від 07.02.2007 року про те,  що
на протязі з 1.01. 2005 року поЗ 1.12.2005 року трудові відносини ОСОБА_2 з
найманими працівниками не зареєстровані (а.с.
121). Інших об"єктивних доказів того,  що ОСОБА_5 знаходився з ОСОБА_2 у трудових
відносинах не надано.

Таким чином,  колегія суддів
вважає,  що на підставі наявних у
матеріалах справи доказів судом першої інстанції зроблений неправильний
висновок про те,  що відповідальність за
виконання робіт по установці нових вікон,
монтажу відкосів і виконання оздоблювальних робіт повинен нести за
оспорюваним договором відповідач і тому підстав для розірвання договору у суду
не було.

У
відповідності з вимогами  ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті обставини,
на які вона посилається,  як на
підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини,  які мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі,
виникає спір.

Колегія
суддів вважає,  що позивачкою не надані
суду об"єктивні докази,  які б
підтверджували той факт,  що неякісне
виконання замірів і установка вікон привела до негативних наслідків у вигляді
випадіння конденсату і наледі на вікнах. В матеріалах справи відсутні
фотографії,  акти комунальних служб,  висновки спеціалістів,  якими зафіксовані ці факти.

Всупереч
цьому суд першої інстанції при прийнятті рішення вважав встановленими
обставини,  які не доведені
позивачкою,  що також є підставою для
відмови їй у задоволенні позову.

Крім
того,  суд,  посилаючись на висновки будівельно -
технічної експертизи зазначає,  що
причиною утворення наледі і конденсату на вікнах позивачки у зимовий період є
виконання невірних замірів вікон; неправильний вибір оптимального положення
вікна по товщині або глибині посадки вікна у стінному пройомі; недостатнє
утеплення відкосів і відсутність пароізоляції.

Однак,  доказів того,
що роботи по установці вікон,
монтажу відкосів виконував відповідач в матеріалах справи немає.

Крім
того,  відповідно до висновків будівельно
- технічної експертизи від 20.03.2007 року та пояснень експерта Новікова B.C. в судовому
засіданні 21.06.2007 року виготовлені вікна є якісною продукцією,  такою,
що відповідає нормам ГОСТА;
встановити чи відповідає установка вікон у будинку позивачки будівельно -
технічним нормам неможливо у зв"язку з відсутністю нормативних документів
на монтаж металевопластиковх вікон; також не встановлені будівельними нормами
(ДСТУ БВ „Загальні вимоги до монтажу") допустимі розміри різниці між
розмірами вікон і віконного пройому; не існує нормативної документації по
виконанню замірів і розрахунків розмірів віконних блоків.(а.с.  109, 110, 138 -142).

У
відповідності з ч.1  ст. 12 Закону
України „Про захист прав споживачів"( в редакції 1993 року),  який діяв на момент виникнення правовідносини
між сторонами,  споживач має право    вимагати від продавця,     (виготівника,  виконавця),
щоб якість

придбаного
ним товару (виконаної роботи,  наданої
послуги) відповідала вимогам нормативних документів,  умовам договору,  а також інформації про товар (роботу,  послугу),
яка надається продавцем,  (
виготівником,  виконавцем).

Відповідно
до ч.3  ст. 12 зазначеного Закону
продавець( виготівник,  виконавець) зобов"язаний
передати споживачу товар (роботу,
послугу),  яка за якістю
відповідає вимогам нормативних документів,
умовам договору,  а також
інформації про товар (роботу,  послугу).

Відповідно
до ч.4  ст. 15 даного Закону при
наявності суттєвих відступлень від договору або інших суттєвих недоліків,  споживач має право вимагати розірвання
договору і відшкодування збитків.

Ці ж положення
закону передбачені і  ст. 852 ЦК України.

Тому,  висновок суду про те,  що заміри пройомів вікон не відповідають
вимогам ДСТУ,  що при виконанні робіт по
встановленню вікон допущені істотні недоліки,
що ці роботи виконані з порушенням будівельних норм не знайшли свого
підтвердження,  а тому у суду не було
підстав для розірвання договору.

У відповідності зі  ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення або зміни рішення є неповне з"ясування судом обставин,  що мають значення для справи,  недоведеність обставин,  що мають значення для справи,  які суд вважав встановленими,  невідповідність висновків суду обставина
справи,  порушення або неправильне
застосування норм матеріального і процесуального права.

Колегія
суддів вважає,  що суд першої інстанції
не виконав зазначені норми процесуального закону і постановив рішення ,  яке підлягає скасуванню з постановлениям нового рішення
про відмову ОСОБА_1  у задоволенні позову
у повному обсязі.

З
урахуванням викладеного,  керуючись  ст.
ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів , -

вирішила:

Апеляційну
скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення
Орджонікідзевського районного суду М. Маріуполя від 27 червня 2007 року
скасувати.

У
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору від 1.08.2005
року,  відшкодування матеріальної і
моральної шкоди у зв"язку з порушенням прав споживача відмовити.

Рішення
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене протягом
двох місяців з дня набрання чинності шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Верховного Суду України.