УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23
жовтня 2007 року                                                                  м.
Одеса

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого
Короткова В.Д.

суддів
Комаровської Н.В.,  Гончаренко В.М.

при
секретарі Таратіної О.С.  розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Жовтоярської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про
стягнення заробітної плати та моральної шкоди,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Татарбунарського районного
суду Одеської області від 19 червня 2007 року,

встановила:

В
березні 2007 року позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом,  посилаючись на те,  що вона з 22 квітня 2002 року по 25 квітня
2006 року працювала на посаді голови Жовтоярської сільської ради
Татарбунарського району Одеської області та була звільнена в зв'язку з
переобранням.  В зв'язку з неможливістю
працевлаштування,  за нею була збережена
середня заробітна плата на протязі 6 місяців. Відповідач не виплатив їй
повністю заробітну плату та безпідставно утримав з нарахованої заробітної плати
страхові внески в сумі 1749 грн. 58 коп. Позивачка просила стягнути з
відповідача вказану суму та середню заробітну плату за несвоєчасний розрахунок
в сумі 5349 грн.,  а всього 7098 грн. 58
коп.,  а також відшкодувати моральну
шкоду в сумі 3000 грн.

Відповідач позов
не визнав.

Рішенням
Татарбунарського районного суду Одеської області від 19 червня 2007 року в
позові відмовлено.

В
апеляційній скарзі позивачка просить скасувати рішення суду в зв'язку з
порушенням судом норм матеріального та процесуального права та прийняти нове
рішення про задоволення позову.

Заслухавши
доповідача,  доводи заперечень на
апеляційну скаргу,  перевіривши матеріали
справи,  законність і обґрунтованість
рішення суду першої інстанції в межах позовних вимог і доводів апеляційної
скарги,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга підлягає відхиленню з
наступних підстав.

Відповідно
до  ст. 308 ЦПК України апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Справа №
22ц-4023/07                                                Категорія
41

Головуючий у
першій інстанції Сивоконь Т.І.
Доповідач Короткое
В.Д.

Відмовляючи
в позові,  суд першої інстанції виходив з
того,  що після звільнення позивачки з
посади голови сільської ради відповідач повністю виплатив їй середню заробітну
плату за 6 місяців (за період неможливості працевлаштування) і за відсутності
підстав для застосування  ст.  ст. 117, 237-1 КЗпП України відмовив в позові.

Колегія
суддів погоджується з такими висновками суду оскільки вони ґрунтуються на
законі та підтверджуються матеріалами справи.

Як
вбачається з матеріалів справи,  і проти
цього не заперечували сторони,  25 квітня
2006 року позивачка була звільнена з посади голови Жовтоярської сільської ради
Татарбунарського району Одеської області в зв'язку з переобранням.  При звільненні відповідачем з нею зроблений
розрахунок відповідно до вимог  ст. 116
КЗпП України (а.с. 2,  34-38). В зв'язку
з неможливістю працевлаштування позивачки відповідачем на підставі ч.5  ст. 12 Закону України „Про місцеве
самоврядування в Україні" та ч.2
ст.  33 Закону України „Про статус
депутатів місцевих рад" за 6 місяців після звільнення нарахована та
виплачена середня заробітна плата,  що
підтверджується платіжними відомостями (а.с. 39-46). В зв'язку з
необгрунтованим утримуванням з виплаченої середньої заробітної плати страхових
внесків відповідачем зроблений перерахунок та позивачці виплачено 723 грн.13
коп. (а.с.  31,  73-76).

Оскільки
відповідачем зроблені всі виплати,  суд
першої інстанції прийшов до правильного висновку про безпідставність позовних
вимог позивачки про додаткові виплати в сумі 1749 грн. 58 коп.

Колегія
суддів погоджується з висновком суду про те,
що  ст.  ст.
117 КЗпП України не може бути застосована до спірних правовідносин,  оскільки передбачає відповідальність за
затримку розрахунку при звільненні і не поширюється на розрахунки,  пов'язані з виплатою компенсаційних виплат в
зв'язку з неможливістю працевлаштування.

Суд
також обґрунтовано відмовив в позові про стягнення моральної шкоди в зв'язку з
відсутністю вини відповідача в заподіяні такої шкоди.

Колегія
суддів вважає,  що доводи апеляційної
скарги не спростовують правильних висновків суду,  судове рішення ухвалено з додержанням вимог
матеріального та процесуального права,  а
тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись  ст.
ст. 218,  307 ч.1 п.1,  308,
314 ч.1 п.1,  315,  317 ЦПК України,  колегія суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Татарбунарського районного суду Одеської області від 19 червня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання законної сили.