Справа № 22ц 1967 - 2007
року.                           Головуючий
1 інстанції Батченко
- 13.                                           Доповідач
апеляційної інстанції Лисенко
УХВАЛА

іменем України

15
жовтня 2007 року.                                                                              м.
Миколаїв.

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської
області в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Кутової
Т.З. та Данилової О.О.,

із секретарем
судового засідання Варміш О.С.,

з участю :

відповідача ОСОБА_2, у відкритому
судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_2переглянула рішення місцевого
Центрального районного суду м. Миколаєва від 6 липня 2007 року, ухваленого в
цивільній справі за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про визнання договору дарування
недійсним.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення відповідача, перевіривши у межах оскарження обставини
та докази, якими сторони їх стверджували ,-

установила:

18 жовтня 2006
року ОСОБА_1. пред'явила
зазначений позов.

Його
обґрунтовувала тим, що до 28 листопада 2003 року була власником 1/10 частини
домоволодіння заАДРЕСА_1, а потім передала її відповідачеві, як вважала, за
договором довічного утримання.

Дізнавшись
у подальшому, що фактично уклала не бажаний договір, а договір дарування -
просила суд про задоволення позову.

Відповідач
позов не визнав, вважав, що законних підстав для визнання договору дарування
недійсним немає.

Рішенням
місцевого Центрального районного суду м. Миколаєва від 6 липня 2007 року позов
задоволено у повному обсязі.

Не
погоджуючись із таким процесуальним документом,ОСОБА_2 його оскаржив, просив
скасувати й ухвалити нове рішення, яким визнати, що між сторонами було укладено
не договір дарування, а договір довічного утримання.

Апеляційну
скаргу слід відхилити, оскаржене рішення суду 1 інстанції залишити без зміни,
оскільки той постановив його з додержанням норм матеріального й процесуального
права.

Вирішуючи
спір таким чином, як викладено у оскарженому рішенні, місцевий суд вважав
установленим, що оспорений договір дарування є удаваним, оскільки сторони мали
на меті укласти не його, а договір довічного утримання. За такого, відповідно
до ч. 2 ст. 58, ст.59 ЦК
України ( чинного з 1 січня 1964 року) договір дарування слід визнати
недійсним з моменту укладення.

При
цьому, як на думку суду, для врегулювання спірних правовідносин він не може
застосувати правила договору довічного утримання, який сторони бажали укласти,
бо у справі відсутні докази тому, що вони домовилися по усіх його істотних
умовах.

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської
області погоджується з такими обставинами та правовідносинами, висновки суду 1
інстанції щодо них і результату вирішення справи, вважає вірними,
обґрунтованими й законними.

Так, з
матеріалів справи вбачається, що сторони бажали укласти договір довічного
утримання, не домовившись, при цьому, з усіх його істотних умов. Фактично ж
ними укладено договір дарування, який є удаваним.

Через
неспівпадання волі та волевиявлення сторін його слід визнати недійсним з
моменту укладення.

При
цьому, застосувати виписані ч. 2 ст. 58 ЦК
України наслідки визнання удаваної угоди недійсною підстав немає, оскільки
сторони не довели в суді, а за ст. 60 ЦПК України таке є їх обов'язком, що
домовилися, як того вимагає ст. 153 ЦК
України'(1964 року), по усіх істотних умовах прихованого договору.

Оскільки
такого ж і з таких же мотивів дійшов й місцевий суд, то підстав для задоволення
апеляційної скарги немає.

Що ж до,
як на думку особи, яка подала апеляційну скаргу, наявності в рішенні декількох
зайвих висновків суду, то вони дійсно мають місце, але не можуть слугувати
скасуванню рішення, оскільки не впливають на його правильність, законність та
обґрунтованість.

Керуючись ст.
ст. 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
місцевого Центрального районного суду м. Миколаєва від 6 липня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала
набирає чинності з дня її проголошення і з цього часу протягом двох місяців
може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України.