Головуючий у першій інстанції - Панасюк В.А.
Справа № 22ц-675
Доповідач - Кізюн О.Ю.
Категорія № 2,5
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23"
квітня 2007 року                                                                          м.
Хмельницький

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Хмельницької області

в складі:
головуючої - судді Кізюн О.Ю.

суддів: Ващенка
С.Є., Самчука П.П.

при секретарі
Липко А.Ю.

з участю:
апелянта ОСОБА_1, його представника ОСОБА_4,

відповідачки
ОСОБА_2

розглянула у
відкритому судовому засіданні справу № 22ц - 675 за апеляційною скаргою
ОСОБА_1на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 14 лютого 2007 року по
справі за позовом  ОСОБА_1до ОСОБА_2,
ОСОБА_3про визнання права власності та тлумачення змісту правочину.

Заслухавши
доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_4,
відповідачки ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної
скарги,

встановила:

В травні 2006
року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання за ним права
власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1. В обґрунтування вимог посилався на
те, що вказана квартира є спільною власністю його, відповідачки ОСОБА_2 та їх
дочки ОСОБА_3, оскільки була придбана за кошти, виручені від продажу
двокімнатної квартири АДРЕСА_2, яка була в свій час ними приватизована.

При купівлі
спірної квартири договір купівлі-продажу за домовленістю між ним та
відповідачкою був оформлений на останню.

Оскільки на
даний час відносини з відповідачкою погіршились, вона без його згоди в травня
2006 року припинила його реєстрацію в квартирі, тому він змушений був
звернутись до суду з означеними позовними вимогами.

У вересні 2006
року ОСОБА_1 доповнив позовні вимоги і просив відповідно до положень ст. 213 ЦК України провести
тлумачення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 26 травня 2000 року і
визнати його стороною договору як подружжя та його право власності на 1/3
частину квартири.

Судом до участі
в справі в якості другого відповідача залучено дочку сторін ОСОБА_3

Рішенням
Хмельницького міськрайонного суду від 14 лютого 2007 року позов задоволено
частково і проведено тлумачення договору, що за змістом договору купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1, нотаріально посвідченого 26 травня 200 року, продавцем зазначеної
квартири є ОСОБА_5, а покупцями - ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

В решті позову
відмовлено.

В своїй
апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає рішення суду незаконним та необгрунтованим,
просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким задоволити його вимоги на
частину спірної квартири в розмірі 1/3.

Перевіривши
законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних мотивів.

Встановлено, що
згідно свідоцтва про право власності на житло від 03.08.1998 року, виданого
відділом приватизації Хмельницького міськвиконкому, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх
неповнолітній дочці ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, належала на праві спільної часткової
власності в рівних частках кожному двохкімнатна квартира АДРЕСА_2.

24.05.2000 року
ОСОБА_2 та ОСОБА_1, який
діяв від свого імені та від імені неповнолітньої ОСОБА_6, відчужили означену
квартиру за договором купівлі-продажу.

26.05.2000 року
ОСОБА_2 від свого імені та від імені неповнолітньої дочки ОСОБА_6 купила за
договором купівлі-продажу у ОСОБА_5 однокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Відмовляючи
ОСОБА_1 у визнанні за ним права власності на 1/3 частину квартиру АДРЕСА_1, суд
першої інстанції вірно виходив з того, що ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу
від 26.05.2000 року не є покупцем цієї квартири і в ході судового розгляду не
було доведено його права власності на означене житло.

Доводи апелянта
про те, що спірна квартира є спільною власністю подружжя, оскільки була
придбана ОСОБА_2 під час зареєстрованого шлюбу з ним, не є підставними.

Як вбачається з
матеріалів справи сторони припинили сімейно-шлюбні відносини в 1992 році, що
підтверджується рішенням Хмельницького міського суду від 06.08.1992 року, яким
було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 Допитані
судом першої інстанції в якості свідків відповідачки ОСОБА_2 та ОСОБА_3
пояснили, що квартира по проспекту Миру була продана на вимогу ОСОБА_1, оскільки йому
потрібні були гроші. Тому після продажу квартири ОСОБА_1 отримав гроші за свою
частку квартири і виїхав за кордон.

Дані обставини
частково підтвердив й сам позивач ОСОБА_1 Окрім того, 22.05.2000 року ОСОБА_1, звертаючись до
органу опіки та піклування при Хмельницькому міськвиконкомі із письмовою заявою
про надання йому дозволу на відчуження від імені неповнолітньої дочки
двохкімнатної квартири АДРЕСА_2, зобов'язався надати ОСОБА_6 окрему квартиру і
відмовився від майбутніх претензій на придбане житло.

Посилання
апелянта на те, що він був прописаний в спірній квартирі і проживає в ній, не
підтверджують його права власності на означене житло, і не є підставою для
скасування судового рішення.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу    ОСОБА_1відхилити.

Рішення
Хмельницького міськрайонного суду від 14 лютого 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання нею законної сили.