Головуючий у 1-й інстанції - Герасимчук Н.П.
Справа №22 - 618
Доповідач - Харчук В.М.
Категорія №5
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня   2007 року м. Хмельницький

Апеляційний суд
Хмельницької області

в складі:

головуючого -
судді -                          Харчука
В.М.

суддів -                                                 Гуменюк
Н.І. та Бережного С.Д.

при секретарі -                                    Хмельницькій
Ю.А.

з участю:      апелянта ОСОБА_2

розглянув у
відкритому судовому засіданні цивільну справу №22ц-618 за апеляційною скаргою
голови комісії по розпаюванню майна сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю «Семенів» на додаткове рішення Білогірського
районного суду від 15 лютого 2007 року за заявою ОСОБА_1до ТОВ «Семенів», ТОВ
«Маяк», Семенівської сільської ради, податкової інспекції в Білогірському
районі про ухвалення додаткового рішення, заслухавши доповідача,, пояснення
апелянта, дослідивши матеріали справи, судова колегія,

встановила:

рішенням
Білогірського районного суду від 7 березня 2006 року задоволено позовні вимоги
ОСОБА_1і зобов'язано сільськогосподарське товариство з обмеженою
відповідальністю «Маяк» с. Денисівка Білогірського району Хмельницької області,
державну податкову інспекцію у Білогірському районі, комісію по розпаюванню
майна сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Семенів»
с. Семенів Білогірського району не перешкоджати ОСОБА_1 у користуванні майном,
виділеним під кредиторську заборгованість.

Комісії по
розпаюванню майна передати ОСОБА_1 майна на суму 10256, 39 гривень.

Вимоги ОСОБА_1
про передачу майна на відшкодування коштів згідно договору про перевід боргу
від 30.0.2001 року на суму 10100 гривень залишено без задоволення.

11 січня 2007
року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, так
як рішення від 7 березня 2006 року державною виконавчою службою не виконане
через незазначення в рішенні конкретного майна, яке підлягає передачі. Просив
визнати за ним право власності та передати йому 76/100 частин будівлі
корівника, розташованого в селі Семенів Білогірського району.

15 лютого 2007
року Білогірським районним судом ухвалено додаткове судове рішення, яким
доповнено рішення Білогірського районного суду від 7 березня 2006 року,
зобов'язано комісію по розпаюванню майна ТОВ «Семенів» передати ОСОБА_1 76100
частин цегляної будівлі корівника з шиферним покриттям розмірами 70x11,8 метрів
вартістю 10256, 39 гривень, розташованого в селі Семенів.

Наведені
обставини повністю підтверджуються матеріалами справи: рішенням Білогірського
районного суду від 7 березня 2006 року (а.с. 76-79), заявою ОСОБА_1 про
ухвалення додаткового рішення (а.с. 84),
висновками про вартість майна (а.с. 85), додатковим рішенням суду від
15.02.2007 року (а.с. 97-98), доданим звітом про незалежну оцінку майна.

В апеляційній
скарзі голова комісії по розпаюванню майна ТОВ «Семенів» ОСОБА_2 посилається на
порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права -
ст. 292 ч.1 ЦПК України, ст. 528 ч.3 ЦК
України.

Судом не
враховано, що ОСОБА_1 не мав жодного права на майно сільськогосподарського
підприємства, а спірне тваринницьке приміщення на даний час є безхазяйним.
Пайовики СТОВ «Семенів» прийняли рішення передати це майно до пайового фонду.
Таке рішення прийняте з метою компенсації за незаконно відчужене ОСОБА_1 майно,
що належало пайовикам. За ці незаконні дії ОСОБА_1притягувався до кримінальної
відповідальності, Білогірським районним судом ухвалено

обвинувальний
вирок.

При ухваленні
додаткового рішення судом не враховано, що ОСОБА_1 на виконання рішення
передано частину майна: трактор, жатку, культиватор вартістю 2400 гривень. Тому
необгрунтованим вважає виділення судом майна на зазначену суму. Апелянт також
піддає сумніву експертний висновок щодо вартості виділеного майна, просить
додаткове рішення від 15.02.2007 року скасувати.

Судова колегія
приходить до висновку, що апеляційна скарга апелянта підлягає задоволенню,
додаткове рішення Білогірського районного суду від 15 лютого 2007 року
скасуванню з мотивів порушення судом першої інстанції норм процесуального
права, що призвело до неправильного вирішення спору.

З рішення суду
від 7 березня 2006 року вбачається, що цим рішенням зобов'язано комісію по
розпаюванню майна ТОВ «Семенів» передати ОСОБА_1 майно на суму 10256, 39
гривень.

Вимоги ОСОБА_1
про передачу майна на відшкодування коштів згідно договору про перевід боргу від
30.08.2001 року на суму 10100 гривень залишено без задоволення.

11 січня 2007
року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, так
як рішення від 7 березня 2006 року державною виконавчою службою не виконане
через незазначення в рішенні конкретного майна, яке підлягає передачі. Просив
визнати за ним право власності та передати йому 76100 частин будівлі корівника,
розташованого в селі Семенів Білогірського району.

15 лютого 2007
року Білогірським районним судом ухвалено додаткове судове рішення, яким
доповнено рішення Білогірського районного суду від 7 березня 2006 року,
зобов'язано комісію по розпаюванню майна ТОВ «Семенів» передати ОСОБА_1 П.Г.
76/100 частин цегляної будівлі корівника з шиферним покриттям розмірами 70x11,8
метрів вартістю 10256, 39 гривень, розташованого в селі Семенів.

Наведені
обставини повністю підтверджуються матеріалами справи: рішенням Білогірського
районного суду від 7 березня 2006 року (а.с. 76-79), заявою ОСОБА_1 про
ухвалення додаткового рішення (а.с. 84), висновками про вартість майна (а.с.
85), додатковим рішенням суду від 15.02.2007 року (а.с. 97-98), доданим звітом
про незалежну оцінку майна.

В апеляційній
скарзі голова комісії по розпаюванню майна ТОВ «Семенів» ОСОБА_2 посилається на
порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права -
ст. 292 ч.1 ЦПК України, ст. 528 ч.3 ЦК
України.

Судом не
враховано, що ОСОБА_1 не мав жодного права на майно сільськогосподарського
підприємства , а спірне тваринницьке приміщення на даний час є безхазяйним.
Пайовики СТОВ «Семенів» прийняли рішення передати це майно до пайового фонду.
Таке рішення прийняте з метою компенсації за незаконно відчужене ОСОБА_1 майно,
що належало пайовикам. За ці незаконні дії ОСОБА_1притягувався до кримінальної відповідальності,
Білогірським районним судом ухвалено

обвинувальний
вирок.

При ухваленні
додаткового рішення судом не враховано , що ОСОБА_1 на виконання рішення
передано частину майна: трактор, жатку, культиватор вартістю 2400 гривень.  Тому необгрунтованим вважає виділення судом
майна на зазначену суму. Апелянт також піддає сумніву експертний висновок щодо
вартості виділеного майна, просить додаткове рішення від 15.02. 2007 року
скасувати.

Судова колегія
приходить до висновку, що апеляційна скарга апелянта підлягає задоволенню,
додаткове рішення Білогірського районного суду від 15 лютого 2007 року
скасуванню з мотивів порушення судом першої інстанції норм процесуального
права, що призвело до неправильного вирішення спору.

З рішення суду
від 7 березня 2006 року вбачається, що цим рішенням зобов'язано комісію по
розпаюванню майна ТОВ «Семенів» передати ОСОБА_1 майно на суму 10256, 39
гривень.

З пояснень
сторін в судовому засіданні 15 лютого 2007 року (а.с. 92-96) вбачається, що на
виконання цього рішення стягувачу комісією по розпаюванню майна передавалось
майно (трактор, жатка та інше) на певну суму.

З цих обставин
вбачається, що саме на комісію по розпаюванню майна СТОВ «Семенів» судовим
рішенням від 7 березня 2006 року покладено обов'язок визначати, яке саме майно
та якою вартістю підлягає передачі ОСОБА_1.

Відповідно до
ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою особи чи осіб, що
беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення,
якщо:

1)
стосовно якої-небудь позовної вимоги з приводу якої
сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2)   суд,
вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які
підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або дії, які треба
виконати. З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції порушив
порядок ухвалення додаткового рішення.

З позовної заяви
позивача та його додаткової позовної заяви (а.с. 4 та 8) вбачається, що
предметом спору в даній справі являється належний відповідачу ТОВ «Семенів»
металобрухт та зобов'язання відповідачів не чинити перешкод в його реалізації
для погашення боргу на суму 10100 гривень.

Предмет спору по
даній справі не зазначено тваринницькі приміщення їх вартість, визначення їх
частки в натурі, визнання за позивачем права власності на ці тваринницькі
приміщення.

Із заяви ОСОБА_1
про ухвалення додаткового рішення (а.с. 84), висновку про вартість майна (а.с.
85) та ухваленого додаткового рішення (а.с. 97-98) вбачається, що ОСОБА_1
просить визнати за ним право власності та передати йому 76/100 корівника в селі
Семенів, тобто визнати за ним право власності на конкретне майно і передати
йому.

Позивачем
заявлено зовсім інший предмет спору, який повинен вирішуватись шляхом заявления нового позову із
зазначенням правових підстав до визнання права власності на конкретне майно. Це
конкретне майно і цей предмет спору не були досліджені судом при вирішенні
заявленого Пасічником позову в даній справі і відсутні правові підстави для
ухвалення додаткового рішення.

Судом з участю
виконавчої служби також не досліджувалось питання виконання рішення суду від 7
березня 2006 року.

При таких
обставинах суд першої інстанції порушив положення ст. 220 ЦПК України, що
призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до
ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду прешої
інстанції та ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування
судом норм процесуального права, якщо це порушення призвело до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст.ст.
303, 307, 309, 313-314, 316-317, 319 ЦПК України, судова колегія,

вирішила:

апеляційну
скаргу голови комісії по розпаюванню майна сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю «Семенів» ОСОБА_2 задоволити, додаткове рішення
Білогірського районного суду від 15 лютого 2007 року скасувати.

В ухваленні
додаткового рішення ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає
чинності негайно, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного
Суду України протягом двох місяців з дня його проголошення.