Справа №22ц - 2595
Головуючий в 1 інстанції: Котьо
Доповідач: Майданік В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року
листопада місяця 13 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого:   Бауль Н.М., суддів:       Кутурланової О.В., Майданіка В.В

при
секретарі  Шевардіній К.Г.

роглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1, діючого в інтересах ОСОБА_2, на рішення Комсомольського
районного суду м.Херсона від 23 травня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 (третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача - Херсонський
міський відділ РАЦС) про визнання шлюбу недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

22 січня 2007
року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу. Вказав,
що з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 30.08.2003 року, від
шлюбу мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. У жовтні 2006 року за ініціативою
відповідачки шлюбні стосунки було припинено. Спору відносно місця проживання
дитини немає.

23 березня 2007
року відповідачка звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3 (третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача - Херсонський
міський відділ РАЦС) про визнання шлюбу недійсним. Послалася на те, що
зазначений шлюб було зареєстровано без наміру створення сім"ї з боку
відповідача за зустрічним позовом, а також фактична дата реєстрації шлюбу
(20.09.2003 року) не відповідає даті, зазначеній в актовому запису про
реєстрацію шлюбу (30.08.2003 року). Крім того, вона дала згоду на реєстрацію
шлюбу лише з метою здійснення контролю за ОСОБА_3, що погрожував вивезти їх
сина за кордон без її згоди.

Рішенням суду
від 23 травня 2007 року первісний позов було задоволено, шлюб між ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 було розірвано, в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 було
відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1, діючий в
інтересах ОСОБА_4, просить вказане рішення суду скасувати, посилаючись на
неповне з"ясування судом обставин справи та порушення норм матеріального і
процесуального права.

Заслухавши
доповідача, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія
суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

2

З матеріалів
справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

Відповідно до
копії свідоцтва про одруження, виданого Президентом Ісламського Центру м.Москва
від 27.11.1993 року №399 в Московській Соборній мечеті проведено обряд
одруження між сторонами у справі у відповідності вимог та норм ОСОБА_6
(а.с.79).

Згідно свідоцтву
про народження сторони мають спільну дитину - сина ОСОБА_5, що народився
ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Херсоні. Про це в книзі реєстрації актів цивільного стану
зроблено відповідний запис за №143 від 02.03.1996 року. У вказаному свідоцтві
позивач вказаний громадянином Палестини (а.с.38).

Відповідно до
свідоцтва про встановлення батьківства, виданого 02.03.1996 року, позивач за
первісним позовом (національність - араб, громадянин Палестини) визнаний батьком
зазначеної дитини, про що в книзі реєстрації актів про встановлення батьківства
зроблено запис за №3 від 02.03.1996 року (а.с.36).

Згідно копії
запису акта про одруження №677 від 30.08.2003 року, зробленого міським відділом
реєстрації актів цивільного стану Херсонського обласного управління юстиції
одружилися ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (місце народження - Кувейт, громадянин
України) та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце народження - Україна, громадянка
Узбекистану. Прізвище сторін після шлюбу - ОСОБА_2. Національності громадян, що
одружуються, відповідними документами не підтверджено. Документами, що
підтверджують особу, були: позивача за первісним позовом - паспорт НОМЕР_1,
виданий Комсомольським РВ УМВС України в Херсонській області від 13.12.2002
року; відповідачки за первісним позовом - паспорт НОМЕР_2, виданий МВС в
Узбекистані від 17.02.1995 року. Сімейний стан нареченого -розлучений,
нареченої - в шлюбі не перебувала (а.с.122).

При одруженні
було видано 01.11.2006 року свідоцтво про шлюб, серія НОМЕР_3 (а.с.7).

Суд першої
інстанції, давши належну оцінку наявним у справі доказам, дійшов обгрунтованого
висновку про те, що сторони перебували у шлюбних відносинах з 1993 року, з
30.08.2003 року перебувають у зареєстрованому шлюбі і що з жовтня 2006 року
шлюбні відносини між сторонами були припинені через втратою сторонами взаємних
почуттів любові та поваги один до одного, у зв"язку з чим подальше
збереження шлюбу є неможливим. Отже є підстави для задоволення первісного
позову.

Також колегія
суддів погоджується з висновком суду першої інстанції відносно того, що
позивачкою за зустрічним позовом не доведено фактичну реєстрацію шлюбу
20.09.2003 року, а також те, що шлюб був фіктивний, що ОСОБА_3 не мав наміру
створити сім"ю і мати подружні стосунки, а лише намагався набути певні
юридичні права, не пов"язані зі шлюбом. Також нею не доведено факту того,
що вона дала згоду на реєстрацію шлюбу лише з метою здійснення контролю за
ОСОБА_3, що погрожував вивезти їх сина за кордон без її згоди. При цьому
підставно прийнято до уваги тривалість часу, протягом якого сторони проживали
разом, народження у них дитини, умовну реєстрацію шлюбу між собою в Ісламському
Центру м.Москва ще в 1993 році.

Згідно ч.2 ст.3
СК України сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов/'язані спільним
побутом, мають взаємні права та обов"язки; подружжя вважається сім"єю
і тоді, коли дружина та чоловік, у зв"язку з навчанням, роботою,
лікуванням, необхідністю доглядом за батьками, дітьми та з інших поважних
причин не проживають спільно.

3

Відповідно до
ч.2 ст.40
вказаного Кодексу шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його
фіктивності, а саме, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним з них без
наміру створення сім"і та набуття прав та обов"язків подружжя.

Згідно зі ст.45
КпШС України 1969 року, чинного на момент укладення шлюбу між сторонами, шлюб
може бути визнаний недійсним у судовому порядку в разі порушення умов,
встановлених статтями 15-17 цього Кодексу (необхідні взаємна згода осіб, що
одружуються, відповідний вік для чоловіка та жінки, відсутність перешкод), а
також в разі реєстрації шлюбу без наміру створити сім"ю (фіктивний шлюб).

Отже у
зв"язку з недоведеністю позивачкою за зустрічним позовом обставин, якими
вона обґрунтовує свої вимоги, судом першої інстанції обгрунтовано було
відмовлено у задоволенні зустрічного позову.

Доводи
апеляційної скарги до уваги не приймаються, оскільки не підтверджені належними
доказами і висновків суду не спростовують.

Таким чином,
колегія суддів вважає, що оскаржене судове рішення відповідає вимогам закону і
матеріалам справи і підстав для його скасування чи зміни немає.

Керуючись
ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1, діючого в інтересах ОСОБА_4, відхилити.

Рішення
Комсомольського районного суду м.Херсона від 23 травня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і на неї може
бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду України протягом
двох місяців з моменту її проголошення.