Справа 2-613/07 РІШЕННЯ
2007року     Бердянський
міськрайонний суд Запорізької області
головуючого - судді
Пустовіт З.П при секретарі Гоноболіній О.І.,
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердянську цивільну справу за
товариства з обмеженою відповідальністю „Відділок підводного судноремонту і
гідротехнічних робіт", третя особа Візуліс Герман Норбертович, про
стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану
відпустку та відшкодування моральної шкоди,
звернувся до суду з позовом до ТОВ «Відділок підводного судноремонту і
гідротехнічних робіт», в якому просив стягнути на його користь заборгованість
по заробітній платі за період з 01.01.2005
року по 21.05.2006 року в
компенсацію за невикористану відпустку за 2005
рік в сумі 1500 грн. та
грн. В позові зазначав, що він є співзасновником цього товариства і
працівником на посаді головного водолазного спеціаліста з 1999 року по травень 2006 року. До 2003 року заробітна
плата йому була оговорена в розмірі 600
заробітна плата складала 1000
грн., а на 2005 рік вона
була оговорена в розмірі 1500
грн. Однак з початку 2005
року заробітну плату перестали виплачувати з мотивів того, що водолазний
катер знаходився на ремонті і потребував великих затрат. Оскільки він з 2002
року перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_2., яка має 2-х дітей від
попереднього шлюбу, його сім'я із-за невиплати заробітної плати опинилась в
скрутному становищі. Зробивши запит до податкової інспекції, він довідався, що
отримує заробітну плату в мінімальному розмірі, з якої утримувався податок.
Оскільки за весь період 2005 року та в 2006 році він в жодному фінансовому
документі підприємства не розписувався, вважає, що директор чи бухгалтер
ставили свої підписи замість нього в платіжних відомостях на отримання
заробітної плати, оскільки з вересня 2005 року, отримавши новий паспорт, він
змінив свій підпис. В травні 2006 року його було звільнено з надуманих мотивів,
в результаті чого йому була завдана моральна шкода, яка виразилась в
матеріальних труднощах, фінансових проблемах, які потягли за собою суттєві
року позивач уточнив позовні вимоги, просив стягнути на його користь
середній заробіток за період з 01.03.2005
року по 31.03.2006 року в
компенсацію за невикористану відпустку за 2005-2006
роки в сумі 1500 грн. та
моральну шкоду в розмірі 2000
грн. В позові зазначав, що його середній заробіток на посаді головного
водолазного спеціаліста складав 1500
грн. До теперішнього часу йому не виплачена заборгованість по заробітній
платі з березня 2005 року по
включно (за 13 місяців).
Крім цього, він не отримав грошову компенсацію за невикористану щорічну
відпустку за 2005-2006 роки в
результаті тривалої невиплати заробітної плати він відчуває моральні страждання
із-за матеріальних проблем, які потягли суттєві зміни в його житті, порушені
нормальні зв'язки. На його звернення до директора підприємства Візуліса Г.Н.
останній відповідав, що він прогулював більше року, до того ж заробітну плату
отримував за весь цей період і більше йому нічого не положено. Позивач вважає,
що в результаті затримки заробітної плати йому завдана моральна шкода в розмірі
В судовому засіданні позивач підтримав свою уточнену
позовну заяву від 07.02.2007
року, пояснивши, що з 2000
року він працював в товаристві головним водолазним спеціалістом. Розмір
заробітної плати йому був оговорений усно і складав на 2005 рік 1500 грн. Як
засновник він приймав участь у розробці системи якості, але штатний розклад не
бачив і з ним не ознайомлювався, в жодних колективних договорах не
розписувався. З підприємства був звільнений з 1 квітня 2006
року. У відпустку не ходив, тому компенсація за невикористану відпустку
Моральна шкода виразилась в тому, що він змушений був брати кошти в борг на
операцію, на комунальні послуги, він втратив роботу, яку йому пропонували. Не
заперечував, що отримував на підприємстві довідку щодо розміру своєї заробітної
плати трохи більше за 300 грн., яка потрібна була дружині для пред'явлення до
відділу праці та соціального захисту населення для отримання допомоги. На
роботу виходив тоді, коли його викликали, оскільки на підприємстві офісом є
квартира директора, місце роботи працівників не визначено, трудовий розпорядок
не доводився до його відома. Нещодавно отримав компенсацію за невикористану
відпустку за 2000-2001р.р. в сумі 619
Представник відповідача та третя особа - директор ТОВ
«ВПСГ» Візуліс Г.Н. позов не визнав та пояснив, що ОСОБА_1 був прийнятий
головним водолазним спеціалістом згідно штатного розкладу. Позивач більше року
не виходив на роботу, але оскільки він є співзасновником товариства, то його не
звільняли до 31.03.2006 року. В 2005 році на
загальних зборах був затверджений штатний розклад, з яким він міг ознайомитись.
Згідно наданих платіжних відомостей позивач отримував заробітну плату
щомісячно. Ці обставини були підтверджені також показаннями свідків. Позивач в
судовому засіданні на протязі всього розгляду справи не зміг визначитись з
розміром заборгованості по заробітній платі, не надав доказів, тому позовні
вимоги є необгрунтованими, просив в задоволенні позову відмовити.
Представник відповідача Блажко М.М. доповнив, що позивач,
стверджуючи в судовому засіданні про те, що в платіжних відомостях на отримання
заробітної плати стоїть не його підпис, разом з тим не заперечував, що має
декілька підписів, тому не довів в судовому засіданні, що підпис у відомостях
вчинено не його рукою. Зазначаючи, що у них в ТОВ була усна домовленість щодо
розміру його заробітної плати в 1500
грн., він як співзасновник товариства не міг не знати, що на підприємстві
затверджений штатний розклад. Розмір заробітної плати ОСОБА_1, зазначений в
і відомостях на отримання заробітної плати, співпадає. Перевірками правоохоронних
та контролюючих органів за його заявами не було виявлено порушень щодо
невиплати йому заробітної плати, порушення стосувались лише щодо строків
виплати заробітної плати. Позивач не довів в судовому засіданні і спричинення
йому моральної шкоди, оскільки, вимагаючи сплатити йому заборгованість по
заробітній платі, сам на неодноразові письмові повідомлення щодо необхідності
отримання розрахункових коштів, не являвся за їх отриманням. Просив в
задоволенні позову відмовити.
Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що вона працює головним
бухгалтером в товаристві. ОСОБА_1
було звільнено з роботи за прогули з 01.04.2006
року. При звільненні йому було нараховано 204,49 грн. розрахункових коштів, за відрахуванням податків 171,70 грн. до видачі,
однак він не бажає їх отримувати. Після перевірки департаменту з праці йому
було донараховано компенсацію за невикористану відпустку за 2000-2001 року, але в
якому розмірі, точно не пам'ятає. На підприємстві ведеться табель обліку
робочого часу, розроблений трудовий розпорядок, колективний договір. З лютого 2006 року на
підприємстві були численні перевірки податкової інспекції, Департаменту з
праці, прокуратури, в тому числі конкретно щодо ОСОБА_1 після його звільнення дві перевірки, але порушень не
виявлено. Декілька разів йому були направлені листи, щоб він отримав
розрахункові кошти. ОСОБА_1
в її присутності особисто розписувався в відомостях на отримання заробітної
плати і до його звільнення він повністю отримав заробітну плату.
Свідок ОСОБА_4. в судовому
засіданні пояснив, що він працює старшим водолазом, заробітну плату працівники
отримували в офісі товариства. ОСОБА_1
в 2005 та 2006 роках на роботі
не бачив. Всі працівники отримували заробітну плату згідно штатного розкладу.
Один чи два рази він сам приносив йому додому його заробітну плату, тому що
позивач не приходив її отримувати і сказав, що необхідно прийти розписатись у
Заслухавши сторони, третю особу, свідків, дослідивши матеріали справи та
оглянувши оригінали відомостей на отримання заробітної плати за період з
березня 2005 року по
суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач працював в ТОВ «Відділок підводного
судноремонту і гідротехнічних робіт» головним водолазним спеціалістом з 01.01.2000 року по 31.03.2006 року, звільнений
за п.4 ст.40 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки, копіями
заяви про прийняття на роботу від 01.01.2000р., наказу №1 від
01.01.2000р., №23 від 22.05.2006 року.
Згідно штатних розкладів, затверджених щомісячно, з
березня 2005 року по
посадовий оклад головного водолазного спеціаліста становив: березень 2005р
-350грн., квітень 2005р.- 370грн., травень 2005р- 400 грн., червень 2005р. -
430грн., липень 2005р. -450 грн., серпень 2005р. -470 грн., вересень 2005р.
-490 грн. жовтень 2005 р. -500 грн., листопад 2005р. -520 грн., грудень 2005р.
-540 грн., січень-лютий 2006р. -420 грн., березень 2006р. - 700 грн.
КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно, але не
рідше двох разів на місяць.
116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому
від підприємства, провадиться в день звільнення.
В судовому засіданні встановлено, що позивачу була нарахована і виплачена
заробітна плата за період з березня 2005
року по березень 2006
року включно в розмірі 5628,82
грн., що підтверджується копіями платіжних відомостей на отримання
заробітної плати, довідкою ТОВ «ВПСГ» №1362
Відповідно до ч.1,3 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін виникає спір.
Посилання позивача щодо встановленого йому розміру
заробітної плати 1500 грн. та
її неотримання на протязі березня 2005р. по березень 2006 року, а також
компенсації за невикористану відпустку не знайшли свого підтвердження в ході
розгляду справи та є такими, що суперечать іншим письмовим доказам у справі та
показанням свідків ОСОБА_3,ОСОБА_4. Крім цього, сам позивач особисто підтвердив
в судовому засіданні, що в лютому 2007
року отримав розрахункові кошти в розмірі 171 грн. та компенсацію за невикористану відпустку в сумі 619 грн., але з його
слів, за 2000-2001р.р.
Враховуючи, що в судовому засіданні не було добуто доказів невиплати
позивачу заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку, суд
приходить до висновку щодо безпідставності позовних вимог та необхідності
відмови в їх задоволенні. Не знайшло свого підтвердження і завдання позивачу
моральної шкоди в розмірі 2000 грн., оскільки судом не встановлено порушення
трудових прав позивача діями відповідача, тому відсутні і підстави для відшкодування
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, ст.
ст. 47,115, 116, 237-1,
232, 233 КЗпП України, суд
В задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю „Відділок
підводного судноремонту і гідротехнічних робіт", третя особа Візуліс
Герман Норбертович про стягнення заборгованості по заробітній платі,
компенсації за невикористану відпустку та відшкодування моральної шкоди
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду Запорізької області через Бердянський міськрайонний суд
шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з
подачею її копій до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК
України.