УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду Автономної
Республіки Крим у м. Феодосії у складі:

головуючого -
судді                       Притуленко О.В.,

суддів:                                     Моісеєнко
Т.І., Соболюка М.М.,

при секретарі                         Брежнєвій O.K.,

за участю: представника позивачів
ОСОБА_1. та ОСОБА_2. - ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м.Феодосії цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4до
Фермерського господарства „Світлий Шлях", Торгово-промислової палати
України, третя особа - Синицинська сільська рада Кіровського району АРК, про
стягнення орендної плати, пені, індексації, визнання недійсними висновків про
форс-мажорні обставини, спонукання до зміни умов договорів оренди, за
апеляційними скаргами ОСОБА_1., ОСОБА_3., ОСОБА_2., ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду АР Крим від
17 квітня 2007 року , -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2004
рокуОСОБА_3., ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_4звернулися до суду з позовами до ФГ
„Світлий Шлях" мотивуючи їх тим, що згідно договорів оренди земельних
ділянок, які були укладені 14 жовтня 2000 року між сторонами на п'ятирічний
строк, відповідач повинен був сплачувати щорічну орендну плату за одну земельну
ділянку у розмірі 1167,54 грн. кожному з позивачів. В порушення умов договору
відповідач орендну плату за 2002 рік та за 2003 рік сплатив частково. В зв'язку
з тим, що відповідач порушив свої зобов'язання - не сплачував орендну плату,
просили стягнути з відповідача заборгованість, а також пеню у розмірі 0,2
відсотки від суми недоїмки за кожний день прострочення, передбачену п.3
вказаного договору.

Ухвалою суду від
15.09.2004 року позовиОСОБА_3., ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_4 об'єднані в одне провадження.

У жовтні 2004 року представником
позивачів від імені останніх був поданий додатковий позов - про визнання
недійсними та скасування на підставі ст.48 ЦК України висновків Торгово-промислової палати України від
01.07.2002 року, 24.07.2003 року, 06.06.2003 року відносно визнання
форс-мажорними обставинами погодних умов, які потягли пошкодження та . загибель
сільськогосподарських культур господарства у 2002 та 2003 роках. Вимоги
мотивовані тим, що вказані висновки були зроблені з порушенням
агротехнологічних методик і нормативних актів про підрахунок врожаю
сільгоспкультур, на підставі актів, складених у відсутності уповноважених
представників орендодавців земельних ділянок, а також з порушенням абз.3 п.3
ст.14 Закону України „Про Торгово-промислові палати Україні".

У листопаді 2004
року представник позивачів подав додатковий позов, в якому посилаючись на те,
що укладені договори оренди не відповідають вимогам діючого законодавства, а
тому підлягають приведенню до відповідності з ним, також просив зобов'язати

Справа №
22-ц-1388- ф/2007

-2-

ФГ „Світлий Шлях" внести зміни
та доповнення до умов договорів оренди земельних часток (паїв), а саме: умови
про розмір орендної плати змінити відповідно до Указу Президента України № 92
від 02.02.2002 року, змінити умови стосовно індексації орендної плати, її
форми, строків, порядку та термінів виплати.

Згодом
представник позивачів також доповнив позов вимогами про стягнення з ФГ „Світлий
Шлях" на користь позивачів орендної плати за 2004 рік у розмірі 1483,70
грн. та пені у сумі 264,10 грн.(тобто за 89 днів прострочки платежу), орендної
плати за 2005 рік у розмірі 1483,70 грн. та пені у сумі 1308,61 грн. (тобто за
441 день прострочки платежу).

Рішенням
Ленінського районного суду АР Крим від 17 квітня 2007 року позов ОСОБА_3.,
ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_4 задоволений частково.

Суд стягнув з ФГ
„Світлий шлях" на користь позивачів орендну плату, пеню та індексацію за
2002-2005 роки, судові витрати: ОСОБА_1 всього 5123 грн. 25 коп.,ОСОБА_2.
всього 5104 грн. 85 коп., ОСОБА_3. всього 5104 грн. 85 коп., ОСОБА_4 всього
5104 грн. 85 коп.

В задоволенні вимог щодо стягнення орендної плати, пені та індексації за
2006-2007 роки, визнання недійсними та скасування висновків
Торгово-промислової палати України від 06.06.2003 року, 24.07.2003 року,
01.07.2002 року, спонукання до внесення змін і доповнень до договорів від
14.10.2000 року - відмовив.

В апеляційних
скаргахОСОБА_3, ОСОБА_1., ОСОБА_2.,
ОСОБА_4., посилаючись на порушення судом норм матеріального та
процесуального права, ставлять питання про скасування рішення суду в частині
відмови в задоволенні їх позовних вимог та ухвалення нового рішення - про
задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Обговоривши
наведені у скаргах доводи та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційні скарги позивачів підлягають відхиленню з таких підстав.

Задовольняючи
частково позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_4, суд першої
інстанції виходив із того, що відповідач неповно виконав умови договору, не
сплатив орендну плату частково за 2002 та 2003 роки, а також не проводив виплату орендної плати у 2004 та 2005 роках, тому
суд визначив суму, яка підлягає стягненню з урахуванням індексації та
пені в межах строку позовної давності за нормами ЦК України в редакції 1963 року (за 2002 та 2003 роки) та в
редакції 2004 року за 2004 і 2005 рік.

Колегія суддів
погоджується з висновком суду про те, що на користь позивачів належить стягнути
орендну плату за 2002 - 2005 роки, індексацію та пеню, оскільки відповідно до
ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або
актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.2
ст.21 Закону України «Про оренду землі» розмір, форма і строки внесення
орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Як випливає з
п.2.2 договорів оренди земельної частки (паю) від 14.10.2000 року, укладених
між відповідачем таОСОБА_4., ОСОБА_1., ОСОБА_2.,ОСОБА_6., спадкоємцем якого є
позивачкаОСОБА_3, сторонами при укладенні зазначеного договору було
передбачено, що орендар (тобто ФГ „Світлий шлях") сплачує орендну плату
протягом терміну дії договору не пізніш як у термін від 1 жовтня до 1 листопада
кожного року. • Орендна плата, враховуючи невиплачену, підлягає індексації на
дату її виплати відповідно до рівня інфляції національної валюти України.

Пунктом 3
зазначених договорів також передбачено зобов'язання орендаря за несвоєчасну
сплату орендної плати сплачувати пеню у розмірі 0,2 відсотка від суми недоїмки
за кожний день прострочення.

Договори укладені сторонами терміном на п'ять років.

Враховуючи
наведене, колегія суддів вважає, що суд обгрунтовано задовольнив вимоги
позивачів про стягнення орендної плати за 2002 - 2005 роки, індексації та пені,
оскільки відповідно до ч.1 ст.36 Закону України „Про оренду землі" у разі
невиконання зобов'язань за договором оренди землі сторони несуть
відповідальність згідно із законом та договором.

Суд правильно
визначив розмір пені, яка підлягає стягненню на користь позивачів, оскільки
відповідно до п.21 постанови Пленуму
Верховного Суду України №5 від 12.04.1996

-3-

року
у тому разі, коли на
момент звернення з позовом виконання зобов'язань було
прострочено понад шість місяців, стягнення неустойки (штрафу, пені) за минулий
час обмежується останніми шістьма місяцями перед звернення до суду. Статтею 72 ЦК України в
редакції 1963 року до позовів про стягнення неустойки (штрафу, пені) був
встановлений скорочений строк давності тривалістю в шість місяців. Відповідно
до ст.258 ЦК України
в редакції 2004 року до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)
застосовується спеціальна позовна давність в один рік.

З урахуванням наведеного не можна визнати обґрунтованими доводи позивачів
про те, що розмір пені судом визначений невірно.

Також
необгрунтовані доводи апелянтів про неправомірне залишення судом без
задоволення позовних вимог щодо стягнення орендної плати за 2006 рік, оскільки
на підставі пункту 2.3 зазначених договорів строк дії договорів закінчився у
жовтні 2005 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст.31 Закону України „Про оренду
землі" в разі закінчення строку договору, на який його було укладено, договір
оренди припиняється.

Враховуючи наведене, а також те, що договори оренди не містять умов щодо
продовження їх дії, суд обґрунтовано відхилив позов в цій частині,
оскільки чинне законодавство не передбачає стягнення орендної плати у разі
невиконання орендарем обов'язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної
ділянки.

Неспроможними є
і доводи апелянтів щодо необгрунтованого залишення без задоволення їх позовних
вимог про визнання недійсними та скасування на підставі ст.48 ЦК України
висновків Торгово-промислової палати України від 01.07.2002 року, 24.07.2003
року, 06.06.2003 року відносно визнання форс-мажорними обставинами погодних
умов, які потягли пошкодження та загибель сільськогосподарських культур ФГ
„Світлий шлях" у 2002 та 2003 роках, оскільки ст.48 ЦК України в
редакції 1963 року стосується недійсності угод, які не відповідають вимогам
закону. Висновки Торгової промислової палати України від 06.06.2003 року,
24.07.2003 року, 01.07.2002 року - не є угодами, тому вони не можуть бути
визнані недійсними відповідно до вказаної норми Закону.

Колегія суддів
також вважає, що суд по суті правильно вирішив позовні вимоги ОСОБА_3.,
ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_4
в частині зобов'язання ФГ „Світлий Шлях" внести зміни та доповнення до
умов договорів оренди земельних часток, оскільки відповідно до ст.627 ЦК України сторони
є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов
договору. Статтею 651 ЦК
України передбачено, що зміна договору допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або законом.

Як випливає зі
змісту п.4 укладених між сторонами договорів, спори щодо зміни умов договору
розглядаються судом у встановленому законодавством порядку в разу відсутності
взаємної згоди сторін. Проте, матеріали справи не містять жодного доказу тому,
що сторонами вирішувалось питання про зміну умов договорів, але згоди з цього
приводу між сторонами досягнуто не було.

За таких обставин суд обґрунтовано відмовив в задоволенні
цих позовних вимог.

З урахуванням
наведеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314 Цивільного
процесуального кодексу України, колегія судців судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у м. Феодосії,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні
скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4відхилити.

Рішення
Ленінського районного суду Автономної Республіки Крим від 17 квітня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала суду
апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, однак може
бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двох місяців з дня
набрання законної сили.