Справа № 22-ц-10122007 рік                   Головуючий у 1 інстанції
Категорія     12                                            Суддя
- доповідач Кочегарова Л.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

27
листопада 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого
Ігнатоля Т.Г.

суддів
Козлова О.М., Кочегарової Л.М.

при
секретарі Стрілецькій О.В.

розглянувши у
судовому засіданні в місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним, за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Іллічівського районного суду міста
Маріуполя Донецької області від 20 вересня
2007 року,

встановила:

Рішенням
Іллічівського районного суду М.Маріуполя від 20 вересня 2007 року позовні
вимоги ОСОБА_1.3адоволені. Визнано дійсним договір купівлі-продажу -квартири
АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, зареєстрований на Маріупольській
універсальній товарній біржі 10 лютого 1997 року.

У задоволенні
позову ОСОБА_2 про визнання договору недійсним відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_2 просить рішення скасувати і справу направити на новий розгляд,
посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення
норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, яка доводи скарги
підтримала, заперечення позивачки та її представника ОСОБА_4, які просили
відмовити у задоволенні скарги, дослідивши матеріали справи та обговоривши
доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом
встановлено, що 10 лютого 1997 року ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1. придбала
однокімнатну квартиру АДРЕСА_1. Договір купівлі - продажу було зареєстровано на
Маріупольській універсальній товарній біржі. Згідно з п. 1.7 біржового
контракту, оплата за квартиру проводилася готівкою до укладення договору. 13
лютого 1997 року квартира була зареєстрована за ОСОБА_1., а ОСОБА_2 звільнила
квартиру та знялася з реєстрації за даною адресою.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_1., суд першої інстанції виходив з того, що сторони
домовилися щодо всіх суттєвих умов договору, ОСОБА_2 передала, а ОСОБА_1.
прийняла у власність квартиру і оформила у встановленому законом порядку свої
права власності на спірну квартиру.

2

Апеляційний суд
вважає, що суд першої інстанції повно, всебічно і об'єктивно встановив
обставини справи, відповідні їм правовідносини та дійшов обґрунтованого висновку
про необхідність визнання договору купівлі-продажу, а саме біржового контракту
від 10 лютого 1997 року, дійсним.

Згідно ч.2 ст.47
ЦК України
(в редакції 1963 року) якщо одна із сторін повністю або частково виконала
угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від
нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала
угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення
угоди не вимагається.

Виконання угоди
між сторонами підтверджується даними про реєстрацію квартири на ім"я
ОСОБА_1., поясненнями ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1. фактично розпоряджалася
квартирою, оскільки дозволила їй тимчасово пожити в квартирі, а потім поселила
в ній сина та квартирантів; довідкою про зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку
у спірній квартирі та реєстрацію за іншою адресою.

Об'єктивних
доказів, які б спростували виконання договору в частині отримання ОСОБА_2
оплати за продану квартиру ні суду першої інстанції ні апеляційному суду не
надано. У зв"язку з цим доводи апеляційної скарги в цій частині колегія
суддів вважає неспроможними.

Одночасно
колегія суддів вважає, що суд правильно відмовив ОСОБА_2 у позові про визнання
договору недійсним, оскільки він був укладений нею через збіг тяжких обставин,
посилаючись на те, що вона не надала переконливих доказів на обґрунтування
своїх позовних вимог.

Зі справи
вбачається, що ОСОБА_2 не оспорювала даний договір до того, як ОСОБА_1. не
звернулася до суду з позовом про визнання його дійсним. Факт приватизації
спірної квартири на ім"я ОСОБА_2 та розпорядження нею не ставили під
сумнів і родичі ОСОБА_2

В рішенні повно
відображені обставини, що мають значення для даного позову, висновки суду про
встановлені обставини і правові наслідки з цього питання є вичерпними,
відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в
судовому засіданні.

Посилання в
апеляційній скарзі на те, що судом не прийнято рішення за позовом про визнання
біржового контракту недійсним є неспроможними, оскільки в рішенні суду наведені
підстави для відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 і зроблені відповідні
висновки.

Непереконливими,
формальними та такими, що не є підставою для скасування рішення колегія суддів
вважає доводи апеляційної скарги про те, що суд визнав дійсним договір купівлі-продажу
квартири у будинку № 223, а позивачка в позовній заяві зазначила будинок № 233;
що ОСОБА_1. не просила про поновлення строку позовної давності і у суду не було
підстав обговорювати це питання; що ОСОБА_1. в квартиру не зареєструвалася і там
не проживала.

Апеляційному
суду ОСОБА_2 не надала нових доказів, які б не були предметом розгляду у суді
першої інстанції та могли вплинути на рішення суду.

Застосування
судом при вирішенні спору норм ЦК
України в редакції 2003 року не призвели до неправильних висновків по
справі та постановления неправильного
рішення.

3

Відповідно до
ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Таким чином, з
урахуванням викладено та вимог закону, колегія суддів вважає необхідним
відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_2 та залишити рішення суду першої інстанції
без змін.

Відповідно до
п.1 ч. 1ст.83 ЦПК України сплачена сума судового збору повертається за ухвалою
суду, крім іншого, у разі внесення судового збору у більшому розмірі, ніж це
встановлено законом.

Враховуючи
вимоги процесуального закону, апеляційний суд вважає необхідним повернути
ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 25 грн., які вона оплатила помилково за
квитанцією від 18 жовтня 2007 року на розрахунковий рахунок № 0053
місцевого бюджету Іллічівського району код установи 34686694 ГУ ДКУ МФО 834016.

Керуючись
ст.ст.303,307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 вересня
2007 року залишити без змін.

Повернути
ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 25 грн., оплачений по квитанції від 18 жовтня
2007 року на розрахунковий рахунок № 0053 місцевого бюджету
Іллічівського району код установи 34686694 ГУ ДКУ МФО 834016.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двох
місяців з дня набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної інстанції.