Справа 2-105/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

23 квітня 2007 року Артемівський міськрайонний суд
Донецької облаасті в складі: головуючого судді Єгурнової Н.О., при секретарі
Бібік Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м.Артемівську справу за позовом державного підприємства Артемівської дослідної
станції розсадництва Інститута садівництва Української аграрної Академії до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, суд,
-

встановив:

Позивач звернувся до суду про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою, вказав, що актом Артемівської районної Ради
депутатів від 1 вересня 1977 року в постійне користування було відведено
Донецкій дослідній станції садівництва 2893,3га земель, в тому числі землі, що
знаходяться на території сЯгідне Артемівського району. План земель та опис меж
приведено в акті, копія акту з планом земель прилучена до матеріалів справи.

Донецька дослідна станція садівництва перейменовувалася та
реорганізовувалася, у 1998 році згідно наказу УААН від 10 червня 1998 року
створено Артемівську дослідну станцію розсадництва Інституту Садівництва УААН.
Право на постійне користування землею переходило до перейменованих підприємств.
Саме за станцією розсадництва право постійного користування було закріплено
Державним актом нового зразку серії П-ДН за №009666 у відповідності з рішенням
Опитненської сільради від 26 січня 2000 року. Акт було видано Опитненською
сільрадою Артемівського району Донецької області 28 лютого 2000 року,
закріпивши право постійного користування за станцією розсадництва на території
сЯгідне. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного
користування землею за №144. Відповідачі використовують землі позивача без
правових на те підстав. Оскільки в добровольному
порядку земельна ділянка по претензії позивача не повернута, то він
звернувся до суду та просить зобовязати відповідачів усунути перешкоди в
користуванні земельною ділянкою 0,0949 га
в селищі Ягідне та поновити його в межах , що існують згідно до до державного
акту на право постійного користування земельною ділянкою серії М-ДН 3 009666
від 28 лютого 2000 року.

Відповідачі позов не визнали та вважають, що земельна
ділянка, про що в даний час виникло питання, була надана самим позивачем для
користування без належного в той час оформлення, бо в той час вони отримали
будинок як переселенці вартістю 2300 крб., їм згідно до законодавства, що діяло
в той час могли надавати до 25 соток присадибної землі, такої кількості землі
там дійсно не було, але без заперечення позивача, в той час він називався
Донецька опитна станція, остання виставила на землі огорожу, за яку вони в
своєму землекористуванні не виходили, та користувалися землею, мали план, що
складало відділення при архітекторі Артемівської районної ради, та сплачували
за 0,1742 га земельний податок Землю саме вони розробили, окультурили до стану
родючої, мають троє дітей та тривалий час відпрацювали у позивача в якості
робітників, позивач цю землю не обробляв і претензій до даного часу не мав.

Суд, вислухавши сторони, розглянувши матеріали справи, вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з слідуючих підстав:.

Згідно до ст. 14 Конституції України право власності на землю
встановлюється і реалізується громадянами, юридичними особами і державою тільки
у відповідності з законом.

Як встановлено в судовому засіданні позивач надав правовстановлюючі
документи на землі дослідного підприємства згідно до наказу УААН від 10.06.1998
року. Безпосередньо за позивачем - станцією розсадництва право постійного користування
було закріплено Державним актом згідно з рішенням Опитненської сільради
Артемівського району 26.01.2000 року, а сам акт був виданий 28.02.2000 року та
зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування
землею (а.с.15-16).

Факт самовільного займання земельної ділянки знайшов своє підтвердження
актом перевірки використання земельної ділянки Донецьким областним управлінням
земельних ресурсів в лютому 2005 року і вказівкою інспектора по використанню і
охороні земель, що мало місце самовольне захоплення частини земельної ділянки,
право постійного користування яким належить станції розсадництва.

Рішення з приводу надання земельної ділянки сільскою радою приймалось
26.12.1996 року тільки про надання відповідачеві у власність земельної ділянки
площею 0,017 га, при цьому
було вказано, що дійсна площа буде замірятись при виготовленні документації
землевпорядними організаціями, був наданий строк для вирішення цього питання.

Як пояснила в судовому засіданні представник Опитненської сільської ради,
що згідно земельно-кадастрової книги Опитненської сільскої ради
правовстановлюючих документів на присадибну ділянку, що знаходиться в
землекористуванні ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 за період з 1993 року по цей час
не зареєстровано.

Згідно до свідоцтва про державну реєстрацію від 13.08.1998р. Артемівська
дослідна станція є юридичною особою (а.с.20).

У відповідності зі схемою розміщення присадибних ділянок мешканців АДРЕСА_1
ОСОБА_1 користується користується понад 20 років земельною ділянкою без
правовстановлюючих документів, земельна ділянка відповідно до плану відноситься
до земель, надана Артемівській дослідній станції у постійне користування
(а.с.19). У листі за №09-06/2006 від 3.06.2005 року Артемівська дослідна
станція вимагала від ОСОБА_1 звільнити незаконно зайняту земельну ділянку, яка
належить станції (а.с.23).

При проведенні вимірювання розміру земельної ділянки виявилося, що фактично
розмір земельної ділянки становить не 0,05 га , як спочатку вказував позивач, а
0,0949 га, тому збільшив своє позовні вимоги у відповідності з ЦПК України
(а.с.96). Рішення відносно земельної ділянки ОСОБА_1 не приймалося, бо вони
довірились свого часу запевненням попереднього землевпорядника, що у ОСОБА_1 як
переселенців ніхто не має права забирати ту землю, якою вони тривалий час
користуються після отримання будинку як переселенцями, не приймалось,
документи, які б підтверджували право власності або право користування ним (аренда) у відповідача
відсутні, тобто відповідачем порушено встановлений державою порядок отримання
права користування земельними ділянками.

В судовому засіданні були допитані в якості свідків ОСОБА_3 и і ОСОБА_4, які
свого часу також як переселенці отримали будинки, існував відділ по переселенню
громадян в сільську місцевість, щоб працювали в сільському господарстві, для
цього за кошт державного бюджету будувалось житло, яке на пільгових умовах
отримували згідно до білета переселенця, в цій частині пояснення свідків
відповідають дійсності, як і та обставина, що питання надання земельних ділянок
вирішувалось на місцях тими місцевими організаціями через сільраду, щоб
безпосередньо питання отримання земельної ділянки вирішувалось в
переселенському квитку, то такого не було. Тобто при отриманні будинку ОСОБА_1
питання землекористування не вирішувалось документально, допитана в судовому
засіданні працівник госрозрахункого бюро при архітектурі ОСОБА_6 суду пояснила,
що їх бюро існувало при районній архітектурі і вони виготовляли необхідні
виміри та складали план земельних ділянок при звертанні громадян, зверталась до
них і сільська рада ,коли зводилось це житло, на її думку питання в той час не
виникало по землі, бо огорожі встановлено було станцією садоводства, межа між
мешканцями та станцією йшла зубцями, порушень з боку ОСОБА_1 вона не вбачає.Такої
ж думки і колишній голова Бєлік, який

звертався в 1998 - 2000 році Української академії аграрних наук ,щоб дали
згоду на виділення землі в межах сільради , щоб земля відійшла сільраді для
надання її людям, ніяких претензій з боку станції не було, що було з
ділянкамиОСОБА_1 і ОСОБА_3
він не пам"ятає.

Свідок ОСОБА_5., начальник відділу земресурсів, суду
пояснив,що в звязку з рохглядом справи 28 листопада 2006 року була зроблена
зйомка земельної ділянки ОСОБА_1 в натурі, відновляли межі населенного пункту сЯгідне в
цьому місці. При зйомці були присутні подружжя ОСОБА_1, представник станції
розсадництва - Григорян
С.О. Представник
станції надав держакт на право постійного користування, у ОСОБА_1
правовстановлюючих документів на земельну ділянку не було. Було рішення
сільради про надання в приватну власність 17 соток землі, у ОСОБА_1 є план
земельної ділянки на 17 соток землі, план- це схема земельної ділянки.. В
1997-1998 роках в Артемівському районі проводилася робота по встановленню меж в
натурі, були встановлені межеві знаки, пронумеровані та було проведено
встановлення межевих знаків населених пунктів в натурі, виконувало цю роботу
підприємство "Донбассмаркшредерия". Він затребував дані та з цими
координатами виїхали на місце. Під час зйомки межеві знаки були знайдені, було
проведено зйомку, як в натурі розташована земельна ділянка ОСОБА_1, ділянка огорожена забором. За
результатами зйомки, загальна площа земельної ділянки ОСОБА_1 склала 20,84
сотки. Площа, яка знаходилась в межах сЯгідне 11,35 соток, площа присадибної
ділянки ОСОБА_1, яка знаходиться за межами сЯгідне склала 9.49 сотки., тобто ця
земля- це земля позивача.Як компромісний варіант він пропонував надання цієї
землі в аренду ОСОБА_1, та з цим
обидві сторони не згодні.: позивач не має права надавати їх в аренду, а відповідачі,
що тривалий час користуються землею,хоч і без документально, а у відповідності
до ст. 125 ЗК України повинний бути як правовстановлюючий документ або
державний акт на землю або договір аренди.

Згідно до ст. 150 Земельного Кодексу Украіни вилучення земельної ділянки у
позивача для надання позивачеві не проводилось, оскільки це діючим
законодавством не передбачено. Крім того, суб"єктом права користування
земельною ділянкою згідно до ст. 92 ЗК України можуть бути тільки підприємства,
установи та організації.

Відповідно до ст. 152 ч.2 Земельного Кодексу України, держава забезпечує
громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю,
власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких
порущень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов*язані з
позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Таким чином, суд вважає заявлені Артемівською дослідною станцією
розсадництва позовні вимоги законими, обгрунтованими, такими, що підлягають
задоволенню.

Згідно до ст. 75 ЦПК з відповідачів слід стягнути 8 грн. 50 коп. судового
збору на користь позивача.

Керуючись ст.152 Земельного Кодексу України, ст.ст.5, 6,
10,75, 107, 208, 214, 215 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позовні вимоги Артем
івської дослідної станції розсадництва Інститута садівництва Української
аграрної Академії до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою - задовільнити.

Зобов'язати ОСОБА_1, ОСОБА_2 усунути перешкоди Артемівській дослідній станції
розсадництва в користуванні земельною ділянкою площею 0,0949га, поновити
земельну ділянку, передану в постійне користування станції розсадництва в
межах, існувавших згідно з державним актом на право постійного користування
земельною ділянкою серії 11-ДН за №009666 від 28 лютого 2000 року, виданого на
підставі рішення Опитненської сільради від 26 січня 2000 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь державного підприємства Артемівської
дослідної станції розсадництва Інститута садівництва Української аграрної
Академії 8грн. 50коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через
Артемівський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом
20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в
порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.