АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«07»
вересня 2007р.                                                                                             м.
Одеса

Колегія суддів
Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської

області в складі:

Троїцької
Л.Л.,  Сидоренко І.П.,  Каранфілової В.М.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
приватного підприємця ОСОБА_2 про стягнення заробітної плати,  середньої заробітної плати за час затримки
розрахунку при звільненні,  відшкодування
моральної шкоди; за позовом приватного підприємця ОСОБА_2 і ВО „Каїр" до
ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди,
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Запорізького районного суду
Запорізької області від 27 березня 2003р. та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 02 вересня 2003р.,
-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні
2002р. ОСОБА_1  звернулася до суду з
позовом до ПП ОСОБА_2 про стягнення заробітної плати,  середньої заробітної плати за час затримки
розрахунку при звільненні,  відшкодування
моральної шкоди.

При
цьому посилалась на те,  що вона
працювала у відповідача продавцем.  З
07.08.2002р. звільнилась. Оскільки за час роботи вона отримувала заробітну
плату нижче мінімальної,  вважала,  що ПП ОСОБА_2 зобов'язана доплатити їй борг у
розмірі 612грн.60коп.

На
підставі викладеного просила суд,
стягнути вказану суму,  а також
середній заробіток за час затримки розрахунку та моральну шкоду у розмірі
1500грн.

ПП
ОСОБА_2 разом з ВО „Каїр"
заявили вимоги до ОСОБА_1  про
відшкодування матеріальної шкоди,
посилаючись на те,  що при
звільненні з роботи у позивачки була знайдена недостача товарних цінностей: у
ПП на суму 586, 90грн.,  у ВО „Каїр"-335,
04грн.

Обидві вимоги
розглянуті судом в одному провадженні.

Рішенням
Запорізького районного суду Запорізької області від 27 березня 2003р.,  яке залишено без змін ухвалою апеляційного
суду Запорізької області від 02.09.2003р.,
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовлено. Вимоги ПП ОСОБА_2 та ВО
„Каїр" задоволені в повному обсязі.

ОСОБА_1  звернулася з касаційною скаргою,  в обґрунтування якої посилається на неправильне
застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального
права,  в зв'язку з чим ставить питання
про скасування судових рішень та направлення справи на новий розгляд в суд
першої інстанції.

Колегія
суддів дійшла висновку,  що підстави для
перегляду судових рішень відсутні,
виходячи з наступного.

Справа
№33ц -950/2007р.                                                     Категорія
ЦП : 1

Головуючий у
першій інстанції - Євсєєва О.М.
Доповідач - Троїцька Л.Л.

Відмовляючи
в задоволенні позову ОСОБА_1 ,  місцевий
суд виходив з того,  що позивачка не
надала доказів,  що підтверджують її
право на перерахунок заробітної плати за підставами,  які зазначені в позовній заяві. Крім
того,  ОСОБА_1  на постійній основі працювала у ВО „Каїр",  а тому,
працюючи в ПП на умовах сумісництва отримувала заробітну плату лише за
фактично виконану роботу ( ст.  102-1
КЗпП України).

Задовольняючи
вимоги ПП ОСОБА_2 та ВО „Каїр",
місцевий суд виходив з того,  що
ОСОБА_1  згідно  ст. 139 КЗпП України була особою з повною
матеріальною відповідальністю,  допустила
недостачу матеріальних цінностей відповідно на суми 586, 90грн. та 335,
04грн.,  що підтверджується матеріалами
інвентаризації і ревізії,  які проведені
в присутності ОСОБА_1  і нею підписані.

Апеляційний
суд погодився з висновком місцевого суду та залишив його рішення без змін.

Відповідно
до ч.2  ст. 324 ЦПК України в редакції
2004р. підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно  ст. 335 ЦПК України,  суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини,  що не були встановлені в рішенні суду,  чи відкинуті ним,  вирішувати питання про достовірність того чи
іншого доказу,  про перевагу одних
доказів над іншими.

Встановлено,  і це вбачається з матеріалів справи,  що судові рішення ухвалені з додержанням норм
матеріального та процесуального права,  а
також відсутні передбачені ч.1  ст. 338
ЦПК України підстави для їх обов'язкового скасування.

Наведені
у касаційній скарзі доводи про те,  що у
справі відсутні процесуальні документи про об'єднання позовних вимог,  не є підставами для скасування по суті
правильних судових рішень.

Інші
доводи скарги не відповідають фактичним обставинам справи і висновки судів не
спростовують.

Керуючись  ст.
ст. 332, 336 ЦПК України,  колегія
суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,  -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення  Запорізького
районного суду Запорізької області від 27 березня 2003р. та ухвалу
апеляційного суду Запорізької області від 02 вересня 2003р. залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.