Справа № 22-ц-1219/2007р.
у І інстанції Атаманюк Р.І.
Доповідач Бойчук І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„31" жовтня 2007р.                                                                 м.
Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

Головуючого Бойчука І.В.,

Суддів Стефанів Н.С., Ясеновенко Л.В.,

Секретаря Пожар Р.В.,

з участю
сторін ОСОБА_1., ОСОБА_3 та їх
представників

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1та
приватного нотаріуса ОСОБА_2на рішення Верховинського районного суду від 22
травня 2007 року, -

встановила:

ОСОБА_1.
та приватний нотаріус ОСОБА_2. оскаржують рішення Верховинського районного суду
від 22 травня 2007 року, яким задоволено позов ОСОБА_3до них та визнано недійсним
заповіт ОСОБА_4на користь ОСОБА_1, посвідчений 02 лютого 2004 року приватним
нотаріусом ОСОБА_2., реєстраційний номер 81.

В
апеляційних скаргах ОСОБА_1. та ОСОБА_2. вказують на порушення судом норм
матеріального і процесуального права. Позовні заявиОСОБА_3. підписані не нею, а
іншою особою, тому суд зобов'язаний застосувати до них вимоги ст. 121 ЦПК
України.

Рішення
Верховинського районного суду від 12.04.2006р. про встановлення факту
батьківства втратило свою преюдицію для даних правовідносин з метою подальшого
набуття житла у власність. Доказів визнання ОСОБА_4. громадянкиОСОБА_3дочкою,
суду надано не було і дана обставина не доведена.

Неправильно
суд застосував норму ст. 1257 ЦК
України. Висновок суду про недійсність заповіту не відповідає обставинам
справи, оскільки суд не з'ясував вільного волевиявлення заповідача. Дана
обставина стверджується показами свідків та нотаріусаОСОБА_2 Мотивація суду
ґрунтується на припущенні і не розглядалася судом. Невірним є твердження в
рішенні щодо пояснень свідка ОСОБА_5 Неправильне тлумачення суд дав терміну
„фізична вада". Неправильно суд трактував ч.2 п.13 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 18.06.1994 року. Заповіт
нотаріусом посвідчено з додержанням усіх норм законодавства і він відповідав
волі заповідача.

Просять
рішення суду скасувати, ухваливши нове рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог.

В
засіданні апеляційного суду апелянтка та її представник підтримали доводи
апеляційної скарги з мотивів, наведених у ній.

ОСОБА_3.
та її представник доводів апеляційної скарги не визнали і пояснили, що заповіт
є нікчемним, а тому визнаний судом обґрунтовано недійсним.

Вислухавши
доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з таких підстав.

2

Судом першої інстанції
встановлено, що 02 лютого 2004р. приватним нотаріусом ОСОБА_2. посвідчено
заповіт ОСОБА_4., який зареєстровано у реєстрі під №81. Зі змісту заповіту
вбачається, що ОСОБА_4. все своє майно заповів ОСОБА_1. У зв'язку з
неписемністю заповідача на його особисте прохання та у присутності нотаріуса
заповіт підписано ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_1р.
заповідач помер.

Рішенням
Верховинського районного суду від 12 квітня 2006 року встановлено факт
батьківства ОСОБА_4. щодо ОСОБА_3 , 1961 року народження і дане рішення суду
набрало законної сили.

ОСОБА_3.
поставила вимогу про скасування заповіту ОСОБА_4., вказуючи на його
незаконність, оскільки він, будучи неписемним, не розумів, що робить розпорядження
на все належне йому майно на користь відповідачки.

Відповідно
до вимог ст. 1247 ЦК України
заповіт складається у письмовій формі із зазначенням місця та часу його
складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем.

Якщо
особа сама не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до
вимог ч.4 ст. 207 ЦК України, яка передбачає, якщо фізична особа у зв'язку з
хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням
текст правочину у її присутності підписує інша особа. При цьому згідно ч.2 ст.
1248 ЦК України
посвідчення заповіту має відбутися при свідках. Згідно ч.ч. 2, 3, 5 ст. 1253 ЦК України у даному
випадку присутність не менше двох свідків при посвідченні заповіту є
обов'язковою. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та
ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу
свідків.

Відповідно
до п. 13 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України
про причини, з яких громадянин, заінтересований у вчиненні нотаріальної дії, не
міг підписати документ, зазначається у посвідчувальному написі. Якщо
громадянин, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії неписьменний або
сліпий, нотаріус, крім того, прочитує йому текст документа, про що робиться
відповідна відмітка.

Оскільки
у оскаржуваному заповіті відсутні дані про те, що він посвідчений у присутності
двох свідків та відсутня відмітка про те, що його текст прочитаний заповідачу
вголос, то суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про його
нікчемність і правильно визнав його недійсним.

Посилання
апелянтів на незаконність та необґрунтованість судового рішення, не
заслуговують на увагу, оскільки спростовуються зібраними по справі доказами.

Колегія
суддів вважає, що судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням
вимог матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування з
мотивів, наведених у скаргах, не встановлено.

Керуючись
ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційні
скарги ОСОБА_1та приватного нотаріуса ОСОБА_2відхилити.

Рішення
Верховинського районного суду від 22 травня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з часу її проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців у касаційному
порядку.