Справа № 22ц -5419   2007 рік                              Голов. в 1-й інстан.
Категорія   43                                                           Доповідач
Ухвала

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

7 серпня
2007 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого
судді  Пономарьової О.М.

суддів                                          Бондаренко
Л.І.,   Бабенка П.М.
,

при
секретарі                             Артамоновій
C.O.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Донецьку

цивільну
справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про сплату пені за прострочення виконання робіт та відшкодування
моральної шкоди,   за заявою ОСОБА_1 про заміну способу
виконання рішення суду шляхом звернення стягнення на майно,   -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до
Апеляційного суду Донецької області з апеляційною скаргою на ухвалу
Центрально-Міського районного суду м.
Горлівки Донецької області від 10 травня 2007 року,   якою в задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну способу
виконання рішення Центрально-Міського районного суду м.   Горлівки Донецької області від 12 грудня
2006 року шляхом звернення стягнення на майно відмовлено.

В       апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив
скасувати ухвалу як необгрунтовану і

незаконну та постановити нову ухвалу про заміну способу виконання рішення
суду і

звернення стягнення на майно боржника,
оскільки суд неправильно відмовив в

задоволенні його заяви.

В
судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3
підтримала доводи апеляційної скарги і просила її задовольнити.

Представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_4   заперечував проти
доводів апеляційної скарги.

Представник Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби

Горлівського міського управління юстиції Сторожук Ю.В.        вважав           ухвалу
суду

правильною
і пояснив,   що на теперішній час ДВС
звернулось до суду з клопотання про заміну способу виконання рішення суду.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду,
пояснення представників сторін,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає,   що
скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи
в задоволенні заяви ОСОБА_1 про
зміну способу виконання рішення Центрально-Міського районного суду м.   Горлівки від 12 грудня 2006 року,   суд першої інстанції виходив з того,   що у виконавчому документі зазначено,   що грошові суми підлягають стягненню з
розрахункового рахунку ПП ОСОБА_2 без зазначення номера рахунку,   а тому обов'язок звернути стягнення на майно
покладено на державного виконавця.

Проте,   з таким висновком суду не можна
погодитись,   оскільки він зроблений у
зв'язку з неправильним застосуванням закону.

З матеріалів справи вбачається,  що
12 грудня 2006 року Центрально-Міський

районний суд м.  Горлівки частково
задовольнив позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про сплату пені за прострочення виконання робіт та відшкодування моральної
шкоди і

стягнув з розрахункового рахунку приватного підприємця ОСОБА_2

на користь ОСОБА_1 пеню в розмірі 349, 11 грн.,  моральну шкоду в

розмірі 1000 грн..

У
виданому на підставі вказаного рішення виконавчому листі зазначено: Стягнути з
розрахункового рахунку приватного підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню в
розмірі 349, 11 грн.,  вказаний р/р
3701 в ГФ АКБ „Укрсоцбанк" МФО 334088 код .

Під час
виконання рішення суду у відповідності до вимог
ст.  50 Закону України „Про
виконавче провадження",  яка
передбачає,  що за наявності даних про кошти
та інші цінності боржника,  що
знаходяться на рахунках і вкладах та на зберіганні в банках чи інших кредитних
організаціях,  на них накладається арешт,  на вказаний розрахунковий рахунок відповідача
накладений арешт. Але з повідомлення банку встановлено,  що на арештованому розрахунковому рахунку
ОСОБА_2 знаходяться кошти в розмірі 0, 04 грн.,
що робить неможливим виконання рішення суду.

Відповідно
до статті 33 Закону України „ Про виконавче провадження" за наявності
обставин,  що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим,
державний виконавець за власною ініціативою або за заявою сторін,  а також самі сторони мають право звернутися
до суду,  який видав виконавчий
документ,  із заявою про відстрочку або
розстрочку виконання,  а також про
встановлення чи зміну способу і порядку виконання.

Звертаючись
до суду з заявою про зміну способу виконання рішення суду шляхом звернення
стягнення на майно боржника,  ОСОБА_1 і послався саме
на зазначені вимоги закону.

Правилами  ст.  50
Закону України „ Про виконавче провадження" передбачено,  якщо у виконавчому документі про стягнення
грошових коштів не вказано певного номера рахунка,  з якого мають бути стягнені грошові
кошти,  то в разі відсутності в боржника
коштів та цінностей,  достатніх для задоволення
вимог стягувача,  державний виконавець не
пізніше місячного строку з дня відкриття виконавчого провадження зобов'язаний
винести постанову про звернення стягнення на майно боржника,  яку не пізніше трьох днів надсилає сторонам.

З
рішення суду вбачається,  що кошти на
користь ОСОБА_1 стягнуті
з розрахункового рахунку приватного підприємця ОСОБА_2,  і у виданому на підставі вказаного рішення
виконавчому листі зазначений певний номер рахунку,  з якого мають бути стягнення грошові кошти.

За
вказаних обставин підлягає застосуванню спеціальна норма - ч. 7  ст.  50
Закону України „ Про виконавче провадження" ,  відповідно до якої,  якщо у виконавчому документі про стягнення
грошових коштів указаний певний номер рахунка,
з якого мають бути стягнені грошові кошти,  то в разі відсутності коштів на цьому рахунку
державний виконавець не пізніше місячного строку з дня відкриття виконавчого
провадження звертається до органу,  який
видав виконавчий документ,  з клопотанням
про заміну способу та порядку виконання рішення шляхом звернення стягнення на
майно боржника або встановлення іншого способу та порядку виконання рішення.

Таким
чином,  суб'єктом звернення до суду з
клопотанням про заміну способу та порядку виконання рішення в даному випадку
повинен бути державний виконавець,  а не
стягувач.

Згідно з
вимогами  ст.  312 ч.1 п.2 ЦПК України,  розглянувши скаргу на ухвалу суду першої
інстанції,  апеляційний суд змінює або
скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього
питання,  якщо воно було вирішено судом
першої інстанції з

порушенням норм
процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано
суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст.  303,  307,
312,  313-315 ЦПК України,  апеляційний суд,  -

ухвалив :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 частково
задовольнити.

Ухвалу
Центрально-Міського районного суду м.
Горлівки Донецької області від 10 травня 2007 року скасувати.

В
задоволенні заяви ОСОБА_1
про заміну способу виконання рішення Центрально-Міського районного суду м.  Горлівки від 12 грудня 2006 року шляхом
звернення стягнення на майно боржника - відмовити.

Ухвала
суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання нею законної сили .