Справа № 22- 8113                              головуючий по 1 інстанції -
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2007
року  колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеля­ційного суду м. Києва в складі:

головуючого -
Столбун В.І,

суддів Волошиної
В.М. .,  Желепи О.В.,

при секретарі Денисенко С. С.

з участю
адвоката ОСОБА_1.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за апеляційни­ми скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в
своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 на рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 31 липня 2007 року в справі за по­зовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  яка діє в інтересах неповнолітнього
ОСОБА_4,  третя особа: Відділ імміграції
та реєстрації фізичних осіб Оболонського РУ ГУ МВС України в м.  Києві,
про визнання права власності на частину квартири,  про зо­бов'язання не чинити перешкоди в
користуванні квартирою,  про вселення в
квартиру,  про зобов'язання зареєструвати
в квартирі.

Заслухавши
доповідь судді Столбун В.І.,  пояснення
осіб,  які з"явились в судове
засідання,  перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія

встановила:

В
листопаді 2006 року ОСОБА_5.  звернулась
до суду з позовом в якому проси­ла визнати за нею право власності на квартируАДРЕСА_1
та зобов язати відділ громадянства,
імміграції та реєстрації фі­зичних осіб зняти з реєстраційного обліку за
згаданою адресою ОСОБА_6 та ОСОБА_4.

Під час
розгляду справи ОСОБА_5.  уточнила свої
вимоги і просила визнати за нею право власності на 1/2 частку згаданої
квартири,  а іншу частину за
ОСОБА_4.,  зобов»язати відповідачів не
чинити їй перешкоди у користуванні спірною кварти­рою та вселити в це жиле
приміщення.

Свої
вимоги мотивувала тим,  що у 1995 році
вона придбала у ОСОБА_6. належну йому квартиру АДРЕСА_1 Але належ­ним чином ця
угода не була оформлена,  через поспішний
виїзд власника до Росії. При цьому він видав їй довіреність на розпорядження
квартирою. Згодом вона дізналась,  що
співвласником даного житла є також неповнолітній ОСОБА_4,  що в свою чергу також унеможливило оформлення
угоди.

Протягом
тривалого часу ніхто крім неї утриманням спірного житла не займа­ється,  весь цей час вона там постійно проживає,  іншого житла не має. У 2006 році ОСОБА_6.
помер,  спадкоємці подали до нот контори
заяву про прийняття спадщини.

Рішенням
Оболонського районного суду м. Києва від 31.07.2007 року позов ОСОБА_5.  задоволений частково. За нею визнано право
власності на 1/2 частку квар­тири АДРЕСА_1
вселено в це жиле приміщення,
зо-бов»язано ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4.,  ОСОБА_2. не чинити
ОСОБА_5.  перешкоди у користуванні. В
решті вимог - відмовлено.

Не
погоджуючись з даним рішенням ,  ОСОБА_3
в своїх інтересах та в і інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 та ОСОБА_2. подали
апеляційні скарги,  в яких просять його
скасувати і ухвалити нове рішення яким залишити позовні вимоги без задоволення.

В скарзі
апелянти посилаються на те,  що судом
були порушені норми матеріа­льного і процесуального права,  що судом дана неповна та необ»єктивна оцінка
зібра­ним доказам.

Зокрема,  вказує на те,
що суд прийшовши до висновку про те,
що ОСОБА_5.  придбала спірну
квартиру,  не навів ніяких доказів про
передачу грошей.

Розглянувши
справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої
інстанції,  перевіривши законність і
обгрунтованість постановленого рі­шення,
колегія дійшла висновку,  що
апеляційна скарга задоволенню не підлягає з та­ких підстав.

Як
вбачається з матеріалів справи,  спірною
є однокімнатна квартира АДРЕСА_1,  яка в
порядку приватизації була передана у спільну власність ОСОБА_6. та його
неповнолітньому сину ОСОБА_4.

22.08.2995
року ОСОБА_6. видав ОСОБА_5.  довіреність
на розпоря­дження належним йому майном,
зокрема,  на продаж квартири на
свій розсуд. При цьому він віддав їй ключі,
а сам виїхав до Росії на роботу. Повернувшись до м. Києва у 1996 році
він жодного разу не вимагав від неї звільнення квартири,  тим самим визнаю­чи за нею право на це житло.
На вимогу ОСОБА_5.  оформити це право
належним чи­ном не відреагував,  що
змусило її у квітні 2005 року звертатись до правоохоронних ор­ганів з
відповідною заявою. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6. помер.

Твердження
позивачки про те,  що вона мала намір
саме на придбання квартири і передала за неї ОСОБА_6. 5000 доларів США
узгоджуються з тією обстави­ною,  що
майже одночасно у березні 1995 року було продане житло,  де вона проживала.

Крім
того,  протягом 12 років ОСОБА_5.  несла всі витрати по утриманню спір­ного
житла,  за даною адресою вона народила
дитину.

Відповідно
до ч.2  ст. .47 ЦК УРСР якщо одна з сторін повністю або частково ви­конала
угоду,  що потребує нотаріального
посвідчення,  а друга сторона ухиляється
від нотаріального оформлення угоди,  суд
вправі за вимогою сторони,  яка виконала
угоду,  визнати угоду дійсною. В цьому
разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вима­гається.

Суд
повно і об*єктивно з*ясував дійсні обставини справи,  перевірив доводи і заперечення сторін
зібраними у справі доказами,  яким дав
належну правову оцінку.

Оскаржуване
рішення постановлене з додержанням вимог матеріального і про­цесуального
права,  а тому апеляційну скаргу
необхідно відхилити.

Керуючись  ст.
303,  307,  308,
314 ЦПК України,  колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційні
скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього
ОСОБА_4 відхилити.

Рішення
Оболонського районного суду м. Києва від 31 липня 2007 року залиши­ти без змін.

Ухвала
набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двох місяців.