Справа №2-303 2007 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

29 травня 2007 року

Ямпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ГОЛОВІНА
В.А.

при секретарі                              ГРОМ Л.М.

з участю адвоката                     ОСОБА_5.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Ямпіль

цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка
діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4до ОСОБА_3про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину
та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

Позивачка звернулася до суду з даним позовом. Вказала, що постановою Ямпільського районного суду Вінницької області від 22.08.2006 року син
відповідача ОСОБА_2визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.122 ч.1
КК України. Кримінальну справу закрито в зв"язку з застосуванням до ОСОБА_2примусових заходів виховного характеру. Позивачка вказує, що внаслідок скоєння злочину ОСОБА_2., вона понесла матеріальні витрати на лікування сина в розмірі 208 грн.36 коп, крім того син також
знаходився на лікуванні в м.Вінниці і на поїздки нею було потрачено 572 грн. Крім того, позивачка разом зі
своїм сином дев"ять разів вимушена була їхати в м. Вінницю, а на даний час
відрядження на один день становить 25 грн., таким чином нею було потрачено
9x2x25=450
грн. Загальна сума витрат на лікування сина становить 1230 грн.36
коп., а також послуги адвоката 150 грн. Також позивачка вказує, що від
даного злочину її син переніс фізичну біль, приниження.
Змінилось відношення до нього однолітків. Змінився його характер, він став замкнутим та невпевненим в навчанні, знизилась успішність в навчанні. Крім того, син позивачки мріяв стати військовим, але внаслідок отриманих ушкоджень, визнаний непригодним до військової
служби. Моральну шкоду, завдану синові позивачки внаслідок злочину, вони
оцінюють в 10000 гривень.

Представник відповідача ОСОБА_6. позовні вимоги не визнав. Пояснив, що дані
позовні вимоги він вважає надуманими і необгрунтованими. Позивачкою не надані будь-які докази процесу лікування її сина ОСОБА_4. в м.Вінниці. Немає
довідки з лікарні, де він проходив курс лікування, немає його діагнозу, виписки
необхідних ліків відповідно до діагнозу. Також не зрозуміло те, чи син позивачки ОСОБА_4. проходив лікування від
отриманих тілесних ушкоджень, а чи від іншого захворювання. Відносно моральної
шкоди він зазначив, що вона є завишеною,
так як ОСОБА_4. сам є винуватцем у даному конфлікті, сам провокував бійку і
створив умови для отримання ним тілесних ушкоджень. В матеріалах справи
відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_4. став непригодним до військової
служби. Також просив врахувати матеріальне
становище відповідача, поскільки той не працює, є пенсіонером, інвалідом
2 групи. На утриманні
має двох студентів та непрацездатну дружину.
Даний випадок був скоєний більше як 2,5 роки тому. В задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши надані документи, суд вважає, що позовні
вимоги підлягають до частково задоволення.

Із наданих документів встановлено, що згідно постанови Ямпільського районного
суду Вінницької області від 22.08.2006
року син відповідача ОСОБА_2визнаний
винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.122 ч.1 КК України. Кримінальну справу
закрито в зв"язку з застосуванням

до
ОСОБА_2примусових заходів виховного характеру.

Відповідно до ст.28 КПК України позивачка має право на
пред"явлення даного позову.

Відповідно до ст.1179 ЦК України шкода, завдана неповнолітньою особою в разі відсутності в
неї майна,  достатнього для відшкодування
шкоди, відшкодовується повністю або частково її батьками.

Вирішуючи питання
про стягнення матеріальної шкоди, суд вважає відмовити,
поскільки позивачкою не надано будь-яких підтверджуючих позов документів.

Відповідно до ст.60 ЦПК України доказування не може
грунтуватися на припущеннях, а доказуванню підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі, виникає спір.

В даному випадку між сторонами виник спір з приводу відшкодування матеріальних
збитків.

Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд виходить із суті позовних вимог, розміру моральної шкоди і вважає задоволити її частково, в розмірі 1500 гривень, тобто в сумі, яка здатна
відновити життєві зв"язки ОСОБА_4. В решті частині позову - відмовити.

Дані правовідносини регулюються
ст.ст.1166,
1168, 1179 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України і на підставі ст.ст.1166,
1168, 1179 ЦК України, суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3на користь ОСОБА_4 1500 гривень моральної (немайнової)
шкоди, заподіяної злочином та 47 гривень судових витрат, а також
витрат по оплаті допомоги адвоката в розмірі 150 гривень.

В решті частині позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області
протягом десяти днів з часу його проголошення, шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження рішення, через Ямпільський районний суд. Апеляційна скарга
подається протягом двадцяти днів з наступного дня після подання заяви про
апеляційне оскарження рішення.