УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1
листопада 2007 року                                                                    м.  Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати                              в цивільних справах Апеляційного суду

Івано-Франківської області в складі:

головуючої                                                                                   Беркій
О.Ю.,

суддів                                                                               Кукурудза
Б.І.,  Пнівчук ОБ.,

секретаря                                                                                       Юрків
І.П.,

адвоката                                                                                        ОСОБА_1
,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
виділення та збільшення частки співвласника,
з участю: апелянта ОСОБА_2.,

встановила:

В травні
2007 року ОСОБА_2. звернувся в суд з зазначеним позовом,  посилаючись на те,  що він та відповідачка є співвласниками
житлового будинку та господарських будівель в АДРЕСА_1. В липні 1977 року
рішенням Надвірнянської міської ради йому було надано дозвіл на проведення
перебудови стайні,  яку ним було перебудовано
на гараж та літню кухню. З дня завершення будівництва він фактично
розпоряджається та використовує дані господарські споруди,  оплачує електроенергію,  підтримує в належному стані. Оскільки за
договором дарування мати подарувала відповідачці тільки те майно,  яке належало їй,  то підстав визнавати відповідачку
співвласницею даних господарських споруд немає.

Посилаючись
на дані обставини,  просив збільшити його
частку у спільній власності шляхом виділення літньої кухні та гаражу в приватну
власність.

Рішенням
Надвірнянського районного суду від 20 вересня 2007 року в задоволенні позову
ОСОБА_2. відмовлено.

В
апеляційній скарзі на зазначене рішення ОСОБА_2. посилається на те,  що відмовляючи в позові,  суд виходив з того,  що його мати подарувала відповідачці половину
будинку з господарськими спорудами,
однак судом належно не оцінено того,
що матір вчинила договір дарування майна,  що належало виключно їй,  перелік даного майна зафіксовано свідоцтвом
від 18.11.1964 року. Відповідачкою було представлено дублікат свідоцтва,  який не відповідає наявному оригіналу.

Судом
залишено без уваги клопотання про витребування оригіналу договору та всіх
документів,  пов'язаних із нотаріальним
посвідченням,  в яких чітко вказано,  яке саме майно прийнято обдарованою.

Судом не
дано оцінки акту виконаних робіт і фактичному існуванню та використанню даної
господарської будівлі.

Просить
рішення суду скасувати та постановити нове рішення,  яким задовільнити його позов.

В
судовому засіданні ОСОБА_2. доводи апеляційної скарги підтримав по
вищенаведених мотивах.

ОСОБА_3
в судове засідання не з'явилася,
направила суду заяву,  у якій
просить справу слухати у її відсутності,
позовні вимоги визнає.

Справа №
22-ц-1304/2007р.                            Головуючий
у І інстанції Безбородько В.А.

Категорія
5                                                        Доповідач
Беркій О.Ю.

2

Вислухавши
доповідача,  пояснення апелянта,  перевіривши письмові матеріали справи,  колегія суддів приходить до висновку,  що апеляційна скарга до задоволення не
підлягає з таких підстав.

З
матеріалів справи вбачається,  що ОСОБА_2.
на праві спільної часткової власності належить 1/2 частина будинковолодіння на
АДРЕСА_1.

Рішенням
виконкому Надвірнянської міської ради №187 від 27 липня 1977 року позивачу
надано дозвіл на перебудову стайні,  яка
стала непридатною для подальшого користування. В цьому ж році на місці стайні
ним було побудовано літню кухню та гараж.

Згідно
пояснень апелянта вбачається,  що 30
червня 1981 року рішенням Надвірнянського районного суду було проведено поділ
земельної ділянки між співвласниками житлового будинку і збудовані споруди
залишилися на земельній ділянці загального користування.

Рішенням
виконавчого комітету Надвірнянської міської ради №585 від 4.07.2006р.
відмовлено ОСОБА_2. у наданні дозволу на переобладнання частини господарського
приміщення під гараж у зв'язку з тим,  що
господарська будівля знаходиться на території спільного користування та не
представлено погодження другого співвласника.

Відповідно
до ч.3  ст.  357 ЦК
України співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві
спільної часткової власності,  якщо
поліпшення спільного майна,  які не можна
відокремити,  зроблені ним своїм коштом
за згодою всіх співвласників,  з
додержанням встановленого порядку використання спільного майна.

З
врахуванням того,  що перебудова стайні
під гараж і літню кухню позивачем здійснена без належного дозволу та погодження
другого співвласника і правовстановлюючих документів на спірну споруду,  як самостійний об'єкт нерухомості у ОСОБА_2.
немає,  суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку про відмову у задоволенні позову про виділення та
збільшення його частки,  як співвласника.

Колегія
суддів вважає,  що сам факт фактичного
існування та використання даної господарської будівлі позивачем не може буди
достатньою підставою для виділення і збільшення його частки,  оскільки така перебудова стайні під гараж та
літню кухню не може вважатися правомірною.

Посилання
апелянта на те,  що відповідачку
помилково визнано співвласницею господарських споруд,  колегія суддів вважає безпідставними,  оскільки договір дарування відповідачці
половини житлового будинку з відповідною частиною господарських приміщень є
чинним і ніким не оспорювався.

Інші
доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують,  підстав для його зміни чи скасування колегія
суддів не вбачає.

Керуючись  ст.
ст.  307,  308,
313-315,  317 ЦПК України,  колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Надвірнянського районного суду від 20 вересня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з часу проголошення,
однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з часу проголошення.