Справа № 22ц-1903/07             Суддя суду 1 -ої інстанції Мачула О.М.
29                               Суддя-доповідач
апеляційного суду Вовненко Г.Ю.
РІШЕННЯ

Іменем   України

24
жовтня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Миколаївської області в складі:

головуючої
Вовненко Г.Ю.,  суддів Колосовського С.
Ю.,  Шолох З.Л.,  при секретарі судового засідання Фірсовій
Т.В.,

за
участю позивачів ОСОБА_1.,  ОСОБА_2. та їх представника ОСОБА_3,
представника відповідача АТВТ "Фірма
"Аура" - Єрмакова A.M.,
представника відповідача ОСОБА_4. - ОСОБА_5,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Миколаєві цивільну справу за апеляційними скаргами акціонерного
товариства відкритого типу (далі -АТВТ) "Фірма "Аура" і ОСОБА_4
на рішення Заводського районного суду м.
Миколаєва від 2 липня 2007 року,
постановлене за позовом ОСОБА_1 до АТВТ "Фірма
"Аура",  ОСОБА_4,  Кузьменко Вікторії Володимирівни про визнання
недійсним ордеру на вселення в кімнату гуртожитку,  виселення з неї відповідачів і своє вселення
та

за зустрічним позовом

АТВТ
"Фірма "Аура" до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про визнання такими,  що
втратили право користування жилим приміщенням,

встановила:

В грудні
2004 року ОСОБА_1.,  діючи також в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1,  звернулась в суд з позовом
до АТВТ "Фірма "Аура" про вселення їх в кімнату АДРЕСА_1,  яку вона отримала в вересні 1983 року в
зв'язку з роботою у відповідача. В вересні 2004 року відповідач самовільно вивіз
із кімнати її речі,  звільнивши кімнату
та використовує її на свій розсуд.

В
подальшому позивачка доповнила свої позовні вимоги і просила визнати недійсним
ордер № 4 від 6 жовтня 2004 року,
виданий ОСОБА_4 на вселення в спірну кімнату і виселення його разом із
співмешканкою ОСОБА_6. та всіма неповнолітніми членами сім'ї із зазначеного
жилого приміщення.

В лютому
2007 року АТВТ "Фірма "Аура" звернулась із зустрічним позовом до
ОСОБА_1 та її неповнолітнього сина ОСОБА_2. про визнання їх такими,  що втратили право користування спірною
кімнатою в гуртожитку,  посилаючись на
те,  що вони більше як шість місяців без
поважних причин не проживають в спірній кімнаті.

Справа
розглядалась судами неодноразово.

Останнім
рішенням Заводського районного суду м.
Миколаєва від 2 липня 2007 року позов ОСОБА_1. задоволено. Постановлено
визнати недійсним ордер № 4 від 6 жовтня 2004 року на вселення ОСОБА_4. в
кімнату АДРЕСА_1 з виселенням його,
ОСОБА_6. зі всіма неповнолітніми членами сім'ї із спірної кімнати без
надання іншого жилого приміщення. Ухвалено вселити ОСОБА_1 з сином ОСОБА_2. в
спірну кімнату.

В задоволенні
зустрічного позову АТВТ "Фірма "Аура" відмовлено.

В
апеляційній скарзі АТВТ "Фірма "Аура" зазначає,  що ухвалюючи рішення,  суд не взяв до уваги,  що відповідачка ОСОБА_1 спірну кімнату
займала безпідставно. Не дана оцінка і тому факту,  що з 1998 року відповідачка проживала в с.
Радсад Миколаївського району. Просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове,  яким відмовити в
задоволенні позову ОСОБА_1. та задовольнити їх зустрічний позов.

ОСОБА_4.
вважає доведеним по справі,  що ОСОБА_1 з
1998 року проживає постійно в іншому місті. Ордер на його ім'я він був виданий
на вільне жиле приміщення,  а тому суд
неправомірно визнав його недійсним.
Просить рішення суду - скасувати і ухвалити нове рішення про відмбву в задоволенні
позову ОСОБА_1. та задоволення
зустрічного позову.

Заслухавши
доповідь судді,  пояснення представників
відповідачів,  позивачів,  перевіривши доводи апеляційних скарг,  дослідивши матеріали справи,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга АТВТ "Фірма
"Аура" задоволенню не підлягає,
а апеляційна скарга відповідача ОСОБА_4. підлягає частковому задоволенню
з наступних підстав.

Судом
встановлено,  що спірна кімната
виділялась ОСОБА_1 в зв'язку
з роботою. Звільнено ОСОБА_1 в лютому 2001 року з підстав,  передбачених п. 1  ст.  40
КЗпП України. Після звільнення ОСОБА_1 та її син ОСОБА_2 продовжували проживати
в спірній кімнаті,  сплачували
квартплату. В період з 2001 по 2004 роки ОСОБА_1 здійснювала догляд за хворими
батьками,  які проживали в с Радсад
Миколаївського району,  що
підтверджується письмовими доказами (а.с. 73-75). В цей же період вона вимушено
працювала в радгоспі "Радсад",
оскільки була звільнена відповідачем з його ініціативи і не мала інших
джерел для існування. При цьому підтримувала зв'язок з спірною кімнатою,  в якій знаходились її речі,  оплачувала витрати на її утримання. І
ОСОБА_1,  і ОСОБА_2 прописані в спірній
кімнаті.

Зважаючи
на наведене,  суд згідно з
положеннями  ст.  ст.
127,  128,  130,
131 ЖК України та п.п. 2,  9,  14,  17
Примірного положення про гуртожитки,
затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 30 червня 1986 року №
208,  дійшов правильного висновку,  що спірна кімната була надана ОСОБА_1 в
установленому законом порядку і передбачені законом підстави для визнання її та
її сина ОСОБА_2. такими,  що втратили
право користування цим жилим приміщенням,
відсутні. Тому рішення суду щодо задоволення позову ОСОБА_1. про
вселення її та її сина ОСОБА_2. в спірну кімнату і відмови в задоволенні
зустрічного позову АТВТ "Фірма "Аура" є законним і
обгрунтованим.

Оскільки
ордер № 4 від 6 жовтня 2004 року на вселення ОСОБА_4. в спірну кімнату був
виданий на зайняте жиле приміщення,  то
згідно до вимог  ст.  ст.
58,  59 ЖК України суд
обґрунтовано визнав його недійсним.

Проте
матеріали справи свідчать,  що ОСОБА_4. з
вересня 2004 року працює на АТВТ "Фірма "Аура" і згідно з  ст.
127 ЖК України,  пунктів 2,  9 Примірного положення про гуртожитки має
право на отримання жилої площі та проживання в гуртожитку. Підстави,  передбачені
ст.  132 ЖК для виселення його із
гуртожитку без надання іншого жилого приміщення відсутні. Із пояснень
представника АТВТ "Фірма "Аура" в засідання суду апеляційної
інстанції вбачається,  що в гуртожитку по
вул.  Скороходова 52 є вільні кімнати .

За таких
обставин,  ОСОБА_4. та члени його сім'ї
підлягають виселенню із спірної кімнати з наданням іншого жилого приміщення в
цьому ж гуртожитку,  а тому рішення суду
в зазначеній частині на підставі п. 4 ч. 1
ст.  309 ЦПК України підлягає
зміні.

Керуючись  ст.
ст.  303. 307, 309, 316 ЦПК
України,  колегія суддів

вирішила:

Апеляційну
скаргу акціонерного товариства відкритого типу "Фірма "Аура"
відхилити,  а апеляційну скаргу ОСОБА_4
задовольнити частково.

Рішення
Заводського районного суду м.  Миколаєва
від 2 липня 2007 року в частині виселення ОСОБА_4. змінити.

Виселити
ОСОБА_4 та ОСОБА_6 зі всіма неповнолітніми членами їх сім'ї із кімнати АДРЕСА_1
з наданням іншого жилого приміщення в цьому ж гуртожитку.

В іншій частині
це ж саме рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення,  але протягом двох місяців може бути оскаржене
в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України.