АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня
2007 року                                                                                                     м.  Одеса

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у
складі:

головуючого -
Ващенко Л.Г.

суддів -                    Фадєєнко А.Ф., Вадовської
Л.М.

при секретарі
- Повар О.В.,  розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ВАТ
"Енергопостачальна компанія Одесаобленерго" в особі Роздільнянського
району електричних мереж на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області
від 17 грудня 2003 року у справі за позовом Прокурора Роздільнянського району
Одеської області в інтересах ВАТ "Енергопостачальна компанія
Одесаобленерго" в особі Роздільнянського району електричних мереж до
ОСОБА_1 про стягнення 3309 грн. 84 коп.,

ВСТАНОВИЛА:

30.09.2003
року,  Прокурор Роздільнянського району
,  звернувся в інтересах ВАТ
"Енергопостачальна  компанія  Одесаобленерго" в   особі
Роздільнянського   району
електричних  мереж   із
позовом  до   ОСОБА_1 про стягнення   3309 грн. 84 коп.3а безоблікове споживання
електроенергії.

Відповідач
визнав позов частково.

Рішенням
Роздільнянського районного суду Одеської області від 17.12.2003 року позов
задоволено частково.

З відповідача на
користь позивача стягнуто 1500 грн. і на користь держави 51 грн. судових
витрат.

В апеляційній
скарзі позивач  просить рішення суду
скасувати,  ухвалити  нове рішення про задоволення позову у повному
обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального
права.

У
засіданні   колегії суддів представник
апелянта скаргу підтримав,  прокурор і
відповідач у судове засідання не з'явився.

Рішення
суду першої інстанції підлягає залишенню без змін на підставі  ст. 308 ЦПК України.

Прокурор
просив стягнути з відповідача на користь позивача збитки у сумі 3309 грн. 84
коп.,  зазначаючи ,  що 12.04.2003 р.,  при перевірці
споживача АДРЕСА_1,  виявлені порушення у
споживанні електроенергії і встановлено безоблікове споживання електроенергії
шляхом додаткового нуля ,  через що
нульова пробка вимкнута, під час споживання електроенергії прилад обліку не
працює.

Суд
першої інстанції правильно встановив,  що
правовідносини,  які виникли між
сторонами є не договірними,  а виникли у
зв'язку із спричиненням майнової шкоди (делікт).

Для
покладення відповідальності за завдану майнову шкоду необхідна сукупність 4
умов : наявність шкоди; протиправність дій особи,  яка заподіяла шкоду; причинного зв'язку між
протиправною поведінкою особи,  яка заподіяла
шкоду і шкодою; вина у заподіянні шкоди (
ст.  440 ЦК України у редакції
1963 року).

1Головуючий
у першій інстанції Олініченко В.В..                          Справа №
22ц-316307

Доповідач
Ващенко Л.Г.                                                                   Категорія
23 ЦПК

З
матеріалів справи вбачається, що акт про порушення від 12.04.2003 р. складено у
присутності ОСОБА_1,  який є абонентом
позивача , тобто споживачем електроенергії у будинку і на якого відкрито
особовий рахунок НОМЕР_1 (а.с. 5).

12.04.2003
року,  при перевірці позивачем
відповідача встановлено,  що останній без
обліку споживав електроенергію поза приладів обліку (а.с. 5- 7).

Позивач
надав розрахунок кількості неврахованої електроенергії та її вартості внаслідок
порушення,  встановленого 12.04.2003
року,  який відповідає п. 5 Методики
обчислення розміру відшкодування збитків,
завданих постачальнику електроенергії внаслідок порушення споживачем
Правил користування електричною енергією для населення,  яка затверджена постановою Національної
комісії регулювання електроенергетики України від 22.11.1999 р. № 1416,
зареєстрована у Міністерстві юстиції України 29.12.1999 р. № 9194242 і діяла
на час виникнення спірних правовідносин (а. с. 5 зв.),  проти якого відповідач не заперечував.

Вирішуючи
спір і задовольняючи позов частково у сумі 1500 грн.,  суд першої інстанції виходив з вимог ч.2  ст. 454 ЦК України у редакції 1963 року
/тобто врахував матеріальне становище відповідача.

Так, з
матеріалів справи вбачається, що відповідач є особою похилого віку (1931 року
народження),  інвалідом,  який отримує пенсію внаслідок трудового
каліцтва і інших доходів не має, тобто його матеріальне становище скрутне (а.
с.  13, 14).

Тому
колегія суддів погоджується з висновком суду про зменшення розміру суми
відшкодування.

Доводи
апелянта про те, що спірні правовідносини випливають із зобов'язання,  через що суд безпідставно зменшив розмір
відшкодування та взяв до уваги матеріальне становище відповідача,  колегією суддів до уваги не беруться.

Суд
першої інстанції правильно встановив на підставі з'ясованих ним фактичних
обставин справи,  що у даному випадку
відповідач повинен нести відповідальність за деліктну шкоду,  у зв'язку з чим,  виходячи із закону ,  врахував матеріальне становище відповідача.

Так,  у випадку заподіяння шкоди,  яка не врахована лічильними засобами
обліку,  має місце крадіжка
електроенергії,  тобто її безоблікове
споживання,  тому це позадоговірна шкода
(делікт), а у випадку,  коли має місце
недоврахування електроенергії внаслідок її неправильного розрахунку - це
неналежне виконання договірних зобов'язань за надані споживачеві послуги (за
плату) з електропостачання.

Нормами  ст.
ст.  151, 153, 161, 162, 203 ЦК України у
редакції 1963 року,  на підставі яких
було заявлено позов і які стосуються загальних положень про зобов'язання та
загальних умов про їх виконання, правовідносини між сторонами не регулюють (а.
с. 2, 3).

Цивільне
законодавство,  що діяло на час
виникнення правовідносин сторін,  не
допускало одночасного застосування делікту у договірних правовідносинах.

У даному
випадку мала місце крадіжка,  тобто
безоблікове споживання електроенергії,
що виходить за межі умов договору і відповідальності сторін за його
неналежне виконання.

Прокурор,  який заявив позов в інтересах позивача,  уточнив правові підстави позову і просив
задовольнити вимоги з підстав  ст.  440 ЦК України у редакції 1963 року,  і саме з цих підстав суд першої інстанції
вирішив спір (а. с. 21.22).

Інших,  правових доводів,  апеляційна скарга не містить.

Підстави для
зміни або скасування рішення суду відсутні.

Керуючись  ст. 303, 307 ч.1 п. 1, 308, 313, 314, 315,
317, 319 ЦПК України,  колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ВАТ "Енергопостачальна компанія Одесаобленерго" в особі
Роздільнянського району електричних мереж - відхилити.

Рішення
Роздільнянського районного суду Одеської області від 17 грудня 2003 року -
залишити без змін.

Стягнути  з
ВАТ  "Енергопостачальна   компанія
Одесаобленерго"   в   особі Роздільнянського  району електричних  мереж
на  користь держави 30 грн.
(тридцять гривень)   витрат   на
інформаційно-технічне   забезпечення   розгляду
справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення .

Ухвала
апеляційного суду   може  бути оскаржена  у
касаційному  порядку  до Верховного Суду України протягом двох
місяців з моменту її проголошення.