Справа № 5/2-
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

5 квітня   2007 р. Вишгородський районний суд Київської
олласті в складі:

головуючої -
судді Божок С. К.

при секретарі -
Грищенко К.Г.,  Мартинко Ю.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді за участю позивача ОСОБА_1,  відповідачів ОСОБА_2,  ОСОБА_3,
ОСОБА_4 позовну заяву про вселення та усунення перешкод у користуванні
житловим приміщенням

У жовтні
2006 р. позивач звернувся до суду з позовом про вселення та усунення перешкод у
користуванні житловим приміщенням,
посилаючись на те,  що у 1988 р.
він зареєстрував шлюб з відповідачкою ОСОБА_2,
та вселився як член сім»ї в квартиру АДРЕСА_1. Від шлюбу народилася
дитина. Але стосунки не склалися і в провадженні суду є справа про розірвання
шлюбу. Після судового розгляду справи про розірвання шлюбу відповідач не
впускає його в квартиру,  змінила двері
на броньовані,  змінила замки. В квартиру
ввійти не можливо і не має де проживати,
особисту речі залишилися в квартирі. Як член сім»ї відповідачки має
право користуватися житловим приміщенням нарівні з її власником.  Правил співжиття не порушував і тому має
право користуватися житловим приміщенням.
Внаслідок створених відповідачкою перешкод та її неправомірних дій
позбавлений права користування житловим приміщенням в даній квартирі.

В судовому
засіданні позивач доводи позовної заяви підтримав та просив їх задовільнити.

В
судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечувала та
пояснила,  що у 1988 р. вони одружилися з
позивачем,  він вселився в квартиру
АДРЕСА_1 як член сім»ї,  але не був
прописаний ( зареєстрований ) весь час спільного проживання . Відповідач має на
праві власності житловий будинок,  який
знаходиться по АДРЕСА_2. Він має житло де проживати. Спірна квартира є приватизованою
і співвласниками квартири є ОСОБА_3 її син від першого шлюбу та спільна дочка
ОСОБА_4. За весь час спільного проживання відповідач жодного разу не ставив
питання про прописку ( реєстрацію в даній квартирі. Ключі від квартири позивач
віддав їй добровільно у лютому місяці,
поставила ззовні другі двері та поміняла замки ,  особистих речей позивача в квартирі не має. З
квітня 2006 р. позивач добровільно пішов з сім»ї,  проживає з іншою сім»єю. Обов»язків,  що випливають по утриманню житла , протягом
останніх восьми місяців не виконував.

Відповідач
ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечував та показав,  що в квітні 2006 р. позивач добровільно
залишив квартиру,  ключі від квартири
передав своїм племінником,  забрав свої
речі,  ніхто перешкод у користуванні
квартирою йому не чинив до того часу як він самим її не залишив; зараз
поставлені другі двері ззовні,  поміняні
замки. Позивач не є співвласником квартири і ніколи не оспорював свідоцтво про
право власності на дану квартиру,  яке
було отримано ще у 1995 р. відповідачами у справі.

Відповідач
ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала проти позову,  вважаючи,
що батько добровільно залишив квартиру,
ніхто йому перешкод у користуванні квартирою не чинив на той час як він
залишав квартиру у квітні 2006 р. Ключі передав від квартири через свого
племінника. Особистих речей у квартирі позивача не має. Не набув право на
житло,  він має на праві власності
житловий будинок,  який знаходиться за
адресою АДРЕСА_2.

Вислухавши
пояснення сторін,  перевіривши їх доводи
доказами,  вивчивши матеріали справи
,  суд

встановив:

10.10.1988
р.   ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб.

Позивач
вселився у спірну квартиру у 1988 р. як член сім»ї,  але не був прописаний ( зареєстрований )
протягом усього часу спільного проживання з ОСОБА_2,  тобто до квітні 2006 р.

Відповідно
до довідки форми № 3 ,  виданої
житлово-комунальним підприємством « Поліське « 06.12.2006 р. за №355 в квартирі
АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_4.,
довідка знаходиться в матеріалах справи.

Дана обставина
не заперечувалася і сторонами в справі.

ОСОБА_2
та члени її сім»ї ОСОБА_3,  ОСОБА_4.
30.10.1995 р. отримали Свідоцтво про право спільної сумісної власності на
квартиру АДРЕСА_1 на підставі розпорядження від 02.10.1995 р. за № 396. Дане
Свідоцтво про право власності на квартиру позивачем не оспорювалося.

Дані обставини
не заперечувалися і позивачем в судовому засіданні.

З квітня 2006 р.
позивач добровільно пішов з квартири,
забравши свої особисті речі.

Позивач
має на праві приватної власності житловий будинок,  що знаходиться по АДРЕСА_2 згідно договору
дарування від 12.11.1999 р.

20.02.007
р. шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваний ,
відповідно до Свідоцтва про розірвання шлюбу,  актовий запис за № 39 від 20.02.2007 р.

ОСОБА_1
не є членом сім»ї співвласників квартири ,
не є співвласником спірної квартири,
за час спільного проживання він не набув право користування спірним
житловим приміщенням.

Відповідно
до  ст.
60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини,  на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень,  крім випадків,  встановлених статтею 61 цього Кодексу.

В
судовому засіданні позивачем не доведено,
що він має право на користування житловим приміщенням.

На підставі
викладеного та керуючись  ст. 157 ЖК України,   ст.
З,  10, 212,  213,
215 ЦПК України,  суд

Вирішив :

В задоволенні
позовних вимог відмовити.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про
апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному суду через
Вишгородський районний суд Київської області.