Головуючий у першій інстанції   Семикін В.В.
Справа
№ 33ц- 100707
Доповідач Панасенков В.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

13   вересня
2007 року                                                                                               м.  Одеса

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області   в складі:

головуючого
-   судді                                           Панасенкова
В.О.

суддів:                                                                    Парапана
В. Ф.,

Громіка Р.Д.,

розглянувши
у попередньому судовому засіданні цивільну справу за касаційною скаргою ОСОБА_1
на ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області від 14 листопада 2005 року за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1,  ОСОБА_3,  треті особи: Шоста державна нотаріальна
контора м.  Запоріжжя,  БТІ м.
Запоріжжя,  про визнання догорів
дарування квартири недійсними,  усунення
перешкод у користуванні жилим приміщенням,
та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у
користуванні власністю,

встановила:

01
серпня 2003 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1,  треті особи: Шоста державна нотаріальна
контора м.  Запоріжжя,  БТІ м.
Запоріжжя,  про визнання договору
дарування квартири недійсним.  В заяві
ОСОБА_2 зазначала,  що їй на праві
власності належала трикімнатна квартираАДРЕСА_1. 21 листопада 1997 року вона
підписала договір дарування квартири на ім'я дочки ОСОБА_1 Посилаючись на
те,  що внаслідок певних обставин вона
уклала крайнє невигідну для себе угоду,
позивачка ОСОБА_2 просила суд позов задовольнити.

При
розгляді справи позивачка ОСОБА_2 доповнила вимоги і просила суд визнати
недійсним договір дарування вказаної квартири від 24 червня 2003 року,  за яким ОСОБА_1 подарувала квартиру
ОСОБА_3,  та усунути перешкоди у
користуванні жилим приміщенням.

Відповідачки
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проти позову заперечували.

У квітні
2004 року ОСОБА_3 звернулася до суду зі зустрічним позовом до ОСОБА_2 про
усунення перешкод у користуванні власністю,
посилаючись на те,  що їй на праві
власності на підставі договору дарування від 24 червня 2003 року належить
спірна квартира,  якою з листопада 2004
року вона не може користуватися у зв'язку з тим,  що відповідачка ОСОБА_2 перешкоджає їй у
цьому.

2

Рішенням
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя від 19 квітня 2005 року у задоволенні первісного позову
ОСОБА_2 відмовлено,  зустрічний позов
задоволено. Суд вселив ОСОБА_3 у спірну квартиру.

Ухвалою
колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької
області від 14 листопада 2005 року рішення суду першої інстанції
скасовано,  справу направлено на новий
судовий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідачка
ОСОБА_1 оскаржила ухвалу суду апеляційної інстанції в касаційному порядку.

Ухвалою
судді Верховного Суду України від 27 січня 2006 року касаційна скарга ОСОБА_1
прийнята до розгляду.

В
касаційній скарзі відповідачка ОСОБА_1 просить ухвалу суду апеляційної
інстанції скасувати,  рішення суду першої
інстанції залишити в силі,  посилаючись
на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права при
скасуванні рішення суду.

В
запереченні на касаційну скаргу позивачка ОСОБА_2 просить касаційну скаргу
відхилити,  ухвалу суду апеляційної
інстанції залишити в силі.

Заслухавши
доповідача,  доводи касаційної скарги
відповідачки ОСОБА_1,  перевіривши
матеріали справи,  законність і
обґрунтованість ухвали суду апеляційної інстанції в межах доводів касаційної
скарги,  колегія суддів вважає,  що підстави перегляду у касаційному порядку
судового рішення відсутні,  виходячи з
наступного.

Скасовуючи
рішення суду першої інстанції з направленням справи на новий судовий
розгляд,  апеляційний суд виходив з
того,  що суд першої інстанції порушив
норми процесуального права,  що призвело
до неправильного вирішення спору.

Відповідно
до вимог ч. 1  ст.  335 ЦПК України суд касаційної інстанції не
може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини,  що не були встановлені в рішенні чи відкинуті
ним,  вирішувати питання про
достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,  про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно
до ч. 2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Встановлено,  і це вбачається з матеріалів справи,  що справа розглянута у відсутності
представника третьої особи,  Шостої
держаної нотаріальної контори м.
Запоріжжя,  неналежно
повідомленого про час і місце судового засідання.

Отже ухвала суду апеляційної інстанції постановлена з
додержанням норм процесуального права,  а
саме,   ст.   ст.
90,  94,  172,
307 ч. 1 п. 3 ЦПК України 1963 року,
який був чинний на час розгляду справи,
а також відсутні передбачені ч. 1
ст.  338 ЦПК України підстави для
обов'язкового скасування судового рішення.

3

з Наведені в
касаційній скарзі доводи не спростовують висновків суду апеляційної інстанції і
не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування
судом норм права,   які привели до
неправильного скасування рішення суду першої інстанції.

Тому
законних  підстав для скасування ухвали
суду апеляційної інстанції і залишення в силі рішення суду першої інстанції
немає.

Керуючись   ст.
ст.   332,   336,
337 ЦПК України,   колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1   відхилити.

Ухвалу колегії
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області
від   14 листопада  2005 року залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.