Справа №22-985/2007 р.                         Головуючий
у 1-ій інстанції Помогайбо В.О.
23.                                            Суддя
- доповідач Дяченко В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

20 листопада
2007 року.

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у
складі:

Головуючого -
Дяченко В.М.

Суддів -
Кучерявої В.Ф., Рибака В.Й.

При секретарі -
Лепеха А.С.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м. Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди  за апеляційною  скаргою
ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 21 вересня
2007 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2006
року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача від якого в
частині відшкодування моральної шкоди при розгляді справи відмовився.

Вказував, що
йому належить автомобіль „Москвич-2141" реєстраційний номер НОМЕР_1, який
11 серпня 2006 року знаходився на автостоянці біля будинку №56 по вул. Громової
у м. Маріуполі, а поруч стояв автомобіль „ВАЗ-2107" реєстраційний номер НОМЕР_2,
який належить відповідачу. Відповідач, виїжджаючи з автостоянки і не
впевнившись в безпеці руху, скоїв наїзд на його автомобіль і технічно пошкодив
його, чим завдав майнову шкоду. Згідно висновку судової автотоварознавчої
експертизи вартість ремонтно-відновлювальних робіт складає 948,44 грн. Оскільки
відповідач на відшкодування майнової шкоди сплатив йому 100 грн., а в іншій
частині відшкодувати цю шкоду відмовляється, позивач просив суд стягнути з
відповідача на його користь 848,44 грн. і судові витрати.

Рішенням
Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 21 вересня 2007 року позов
задоволено із відповідача на користь позивача на відшкодування майнової шкоди
стягнуто 848,44 грн., витрат по сплаті судового збору 16 грн. і надання
юридичної допомоги 180 грн.

Не погоджуючись
з цим рішенням і посилаючись в апеляційній скарзі на порушення судом норм
матеріального права, зокрема, не застосування вимог ст. 1192 ЦК України і п. 9
Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року „Про практику
розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", щодо
можливості покладання на нього обов'язку відшкодування завданої шкоди в натурі
шляхом полагодити пошкоджену річ, відповідач просить апеляційний суд скасувати
рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким зобов'язати його
відшкодувати завдану позивачу майнову шкоду в натурі шляхом полагодження
пошкодженого автомобіля.

Заслухавши
суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_2, який підтримав доводи апеляційної
скарги, позивача ОСОБА_1, який заперечував проти скарги,  перевіривши матеріали справи у межах
апеляційного оскарження і доводи

2

апеляційної скарги, колегія судців вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без зміни
з таких підстав :

Згідно зі ст.
308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення
без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням
норм матеріального та процесуального права і не може бути скасоване правильне
по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом
встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що, 11 серпня 2006 року,
при зазначених позивачем обставинах було пошкоджено автомобіль останнього, чим
йому було завдано майнову шкоду.

Виходячи з того,
що цю шкоду було завдано з вини відповідача, який проявив необережність при
керуванні автомобілем, а розмір її відшкодування підтверджено висновком
судово-автотоварознавчої експертизи, суд першої інстанції дійшов висновку про
задоволення позову.

З таким
висновком суду першої інстанції не може не погодитися, оскільки він відповідає
обставинам справи, наданим доказам і нормам матеріального та процесуального
права.

Надходячи такого
висновку, колегія судців не може прийняти до уваги, як безпідставні, доводи
апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального права відносно
способу відшкодування шкоди позивачу в натурі, оскільки ст. 1192 ЦК України
передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може
зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або
відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Як вбачається із
пояснень сторін і матеріалів справи, відповідач сам в добровільному порядку
вибрав спосіб відшкодування шкоди шляхом відшкодування завданих збитків,
сплативши позивачу 100 грн., і в подальшому будь-яких конкретних пропозицій для
відшкодування завданої шкоди в натурі, крім здійснення ремонту в приватному
порядку, що є неприйнятним, ні позивачу, ні суду не заявляв.

Інші доводи
апеляційної скарги також не спростовують правильність прийнятого по справі
рішення, тому останнє, як таке, що постановлене з додержанням норм
матеріального і процесуального права, на підставі ст. 308 ЦПК України, підлягає
залишенню без зміни, а апеляційна скарга відповідача - відхиленню.

Керуючись ст.ст.
303,307,308,313,314 ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити. Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 21
вересня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двох
місяців з цього моменту шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до
Верховного Суду України.