АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №  22ц-1983/2007р.                                                 Головуючий по 1-й
Суддя-доповідач :
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3   жовтня 2007 року.                                                                         м.
Полтава

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в
складі:

Головуючого
судді:   Абрамова П.С.

Суддів :   Корнієнка В.І. Гальонкіна С.А.

При секретарі:
Буряк С.

Розглянула у
відкритому судовому засіданні в м.
Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Октябрського районного суду м. Полтави від 23 травня 2007 року

у справі за
позовом ОСОБА_1 до   Полтавського
національного технічного університету ім.. Ю. Кондратюка про визнання факту перебування на
роботі та зарахуванні робочого дня, зміну п. 2 наказу від 30.08.2006 року №
343-04 в частині дати звільнення, зміну дати видання наказу, стягнення
моральної шкоди ,-

Колегія суддів ,
заслухавши доповідь судді- доповідача Апеляційного суду

ВСТАНОВИЛА :

В листопаді 2006
року  ОСОБА_1. звернувся до суду з
вказаним позовом, зазначав, що він перебував у трудових відносинах з
відповідачем. З 24 липня 2006 року
подав заяву про надання йому чергової
29 та 32 дні невикористаної відпустки за 2004-2005 навчальні роки,
починаючи з 31 серпня по 30 жовтня.

31  серпня 2006 року йому повідомили про
звільнення. В подальшому в зв'язку з наявністю його заяви про відпустку цей
наказ було відмінено та видано новий наказ , про звільнення його з 30 жовтня
2006 року. Однак 30 жовтня є останнім днем відпустки, та звільнення в цей день
заборонено.

Прохав визнати
факт перебування 31 серпня 2006 року як на роботі та зарахувати цей день як
робочий., змінити п.2 наказу від 30 серпня 2006 року № 344 в частині дати
звільнення з посади   на 31 жовтня 2006
року, та стягнути на його користь 10 000 грн. моральної шкоди.

Рішенням   Октябрського районного суду м. Полтави від
23 травня 2007 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1відмовлено.

В апеляційній скарзі порушено питання про
скасування рішення суду  та постановления нового рішення
про задоволення позовних вимог. Апеляційна скарга обґрунтована невідповідністю
висновків суду першої інстанції обставинам справи та невірним застосуванням
норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши
законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та позовних вимог сторін колегія суддів приходить до
висновку про   відхилення скарги.

Відмовляючи в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції прийшов до висновку,
що   неточність дати звільнення
30.10.2006 року в наказі № 344-04 від 30.08.2006 року не порушує прав позивача.

ст. 3 Закону
України « Про відпустки» передбачає, що За бажанням працівника у разі його
звільнення (крім звільнення за порушення трудової дисципліни) йому має бути
надано невикористану відпустку з наступним звільненням. Датою звільнення в
цьому разі є останній день відпустки.

У разі
звільнення працівника у зв'язку із закінченням строку трудового договору
невикористана відпустка може за його бажанням надаватися й тоді, коли час
відпустки повністю або частково

перевищує строк
трудового договору. У цьому випадку чинність трудового договору продовжується
до закінчення відпустки.

Як вбачається з
матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції  ОСОБА_1. працював у відповідача старшим
викладачем на кафедрі економіки підприємства по строковому трудовому договору.

Наказом по
Полтавському технічному університеті ім.. Юрія Кондратюка від 28.08.2006 року №
314-04 старшого викладачаОСОБА_1звільнено 30.08.2006 року із займаної посади у
зв'язку з закінченням терміну роботи п.2 ст. 36 КЗПП України.

Наказом від
30.08.2006 року № 344 -04 пункт 1  наказу
від 28.08.2006 року № 314-04 відмінено.

Старшому
викладачеві кафедри економіки підприємства ОСОБА_1 надано щорічну відпустку на
61 календарний день з 31.08.2006 року по 30.10.2006 року., та звільнено із
займаної посади з 30.10.2006 року у зв'язку із закінченням терміну роботи, п.2
ст.36 КЗПП України.

Встановивши
зазначені обставини суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про
відповідність наказів про звільненняОСОБА_1вимогам матеріального права.

Доводи ОСОБА_1
про порушення вимог матеріального права є необґрунтованими.

Днем його
звільнення в даному випадку необхідно вважати останній день відпустки.

Не підлягають до
задоволенню і доводи ОСОБА_1 в тій частині, що 31.08.2006 року був    робочим днем.

В матеріалах
справи відсутні будь які дані, що в цей день ОСОБА_1 виконував трудові
обов'язки.

З пояснень
сторін слідує, що в цей день ОСОБА_1 з'ясовував питання пов'язані із   його відпусткою, що не можна визнати як
виконання своїх трудових обов'язків.

З врахуванням
вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що трудові права ОСОБА_1
порушені не були. В зв'язку з чим відсутні правові підстави для відшкодування
моральної шкоди .

Доводи
апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростували.

Керуючись ст.
303, 308, 315 ЦПК України колегія суддів , -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Октябрського районного суду м. Полтави від 23 травня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України в двохмісячний
строк.