Справа 22-106507                                                              Головуючий в 1 інстанції: Ковтунович М.І.
Категорія: 32                                                                       Доповідач: Хилевич С.В.
РІШЕННЯ

іменем України

19 жовтня 2007 року                                                                                                      м. Рівне

Колегія суддів Апеляційного суду
Рівненської області в складі: головуючого - судді: Мельника Ю.М. суддів: Шеремет A.M., Хилевича С.В., при секретарі
судового засідання Міщанюк Т.А. за участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кузнецовського міського суду
від 9 липня 2007 року в справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1,
треті особи, які не заявляють вимог щодо предмета спору,: група громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб Кузнецовського MB УМВС
України в Рівненській області, орган опіки та піклування виконавчого комітету
Кузнецовської міської ради; про визнання такою, що втратила право користування
жилим приміщенням,

встановила:

У квітні 2007
року до суду звернулися ОСОБА_2, ОСОБА_5 й ОСОБА_4 із позовом до
ОСОБА_1 про визнання її такою, що втратила
право користування жилим приміщенням.

В обґрунтування
позову зазначали, що ОСОБА_2 та відповідач до 12 березня 2007 року знаходилися
в шлюбних відносинах. ОСОБА_1,
разом із малолітньою дитиною від шлюбу з позивачем, зареєстрована за місцем
проживання ОСОБА_1.

Припинивши
проживати в спірній квартирі невдовзі після розірвання шлюбу, відповідач
проживає в іншій квартирі. Знятися з реєстрації місця проживання за адресою
позивачів вона відмовляється.

Посилаючись на
положення Законів України „Про власність", „Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в Україні" та ЦК України, просили
суд визнати ОСОБА_1 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а
саме квартирою АДРЕСА_1, належній позивачам на праві спільної сумісної
власності.

Рішенням
Кузнецовського міського суду від 9 липня 2007 року позов задоволено повністю;
визнано ОСОБА_1 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме
квартирою АДРЕСА_1.

Не погодившись
із рішенням суду, відповідач подала апеляційну скаргу. У поданій скарзі зазначає,
що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, порушено норми
матеріального й процесуального права, що
призвело до неправильного вирішення спору.

Вважає, що спір
вирішено, ґрунтуючись винятково на доказах, наданих суду позивачами, а з'ясування
обставин справи провадилось однобічно. Взято до уваги, що договір найму житла
між сторонами не

2

укладено, порушено права позивачів як власників спірної
квартири, в зв'язку із чим вони змушені нести додаткові витрати на комунальні
послуги.

Судом першої
інстанції не взято до уваги доводи представника третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору, -виконавчого комітету Кузнецовської
міської ради - про те, що у разі визнання відповідача такою, що втратила право
користування жилим приміщенням, й зняття із реєстраційного обліку разом із
малолітньою дитиною можуть виникнути труднощі при визначенні статусу дитини,
яка постраждала від наслідків Чорнобильської катастрофи.

Крім того, судом
не враховано тієї обставини, що після розірвання шлюбу із ОСОБА_2 відповідач
вимушено залишила спірне місце проживання, оскільки підставою для цього була
непристойна й неетична поведінка цього позивача.

На вказаних
підставах просила апеляційний суд скасувати рішення Кузнецовського міського
суду від 9 липня 2007 року й ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити
повністю.

В апеляційному
суді ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу в повному обсязі, просила рішення
суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові
відмовити.

Позивачі в
судовому засіданні, заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги,
покликалися на її безпідставність. Просили колегію суддів скаргу відхилити, а рішення - залишити без змін.

Представники
третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, в судове
засідання не з'явились, про час і місце судового розгляду справи повідомлені
належним чином.

Заслухавши
доповідача, пояснення осіб, які беруть участь в справі і з'явились в судове
засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з
такого.

Вирішуючи спір,
суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 фактично
втратила право користування спірним жилим приміщенням, залишивши спірну
квартиру після розірвання шлюбу, не маючи наміру проживання. Вона ж не
скористалась своїм правом, передбаченим ч. 4 ст. 156 ЖК Української РСР
стосовно користування жилим приміщенням як колишнього члена сім'ї власника
квартири.

Разом із тим,
суд першої інстанції в своєму рішенні, а саме в його мотивувальній частині,
прийшов до висновку про визнання такою, що втратила право користування жилим
приміщенням, малолітньої дитини -ОСОБА_6, вирішивши таким чином питання про
права й обов'язки цієї дитини.

Між тим, з
матеріалів справи видно, що предметом позову є визнання відповідача такою, що
втратила право користування жилим приміщенням, аналогічної вимоги до
малолітньої дитини позивачами в ході судового розгляду не ставилося.

Згідно ч. 1 ст.
11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі.

Враховуючи
допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права та
невідповідність висновків дійсним обставинам справи,
колегія суддів вважає, що рішення підлягає зміні.

На підставі ч. 4
ст. 156 ЖК Української РСР, керуючись п. З ч. 1 ст. 307, п.п. З, 4 ч. 1 ст.
309, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 313, 316 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну  скаргу
ОСОБА_1 -  задовольнити частково.

3

Рішення
Кузнецовського міського суду від 9 липня 2007 року -змінити, виключивши із
мотивувальної частини рішення вказівки суду про визнання малолітньої дитини
такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

В решті - рішення залишити без
змін.

Рішення суду
апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Сторони мають
право оскаржити в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суди/ України рішення суду першої інстанції та рішення апеляційного
суду шротягом двох місяців з дня набрання законної сили рішенням апеляційного
суду.