Справа 22ц-1920/07                     Головуючий у першій
інстанції-Бобровський І.М.
- 44                                   Доповідач
апеляційної інстанції Данилова
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22
жовтня 2007 року    колегія суддів    судової палати в цивільних справах

апеляційного
суду Миколаївської області в складі

головуючого                 Лисенка П.П.

суддів                            Данилової О.О.,
Косовського СЮ.

при
секретарі                 Танцуріній С.М.

за участю
представника позивача   Сіренко О.Ю.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною
скаргою

представника
відповідача ОСОБА_2на рішення
Южноукраїнського міського суду
Миколаївської області   від   19 липня 2007 року по цивільній справі за
позовом

Южноукраїнського
міського центру зайнятості населення Миколаївської області /далі

Южноукраїнський МЦЗ/

до

ОСОБА_1

про стягнення допомоги по безробіттю

УСТАНОВИЛА:

У
листопаді 2006 року Южноукраїнський МЦЗ звернувся з позовом до ОСОБА_1про
стягнення   безпідставно отриманої
допомоги по безробіттю.

Позивач
зазначав, що з 24 березня 2005 року ОСОБА_1було зареєстровано у центрі
зайнятості як безробітного з призначенням щомісячної допомоги, яку він
отримував до квітня 2006 року. Разом з тим, на момент звернення за допомогою
він мав статус приватного підприємця, а тому належав до зайнятого населення.

Посилаючись
на умисне приховання інформації, що впливає на умови виплати допомоги,
Южноукраїнський МЦЗ просив стягнути з ОСОБА_1безпідставно отриманих 1949 грн.
31 коп.

Рішенням
Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 19 липня 2007 року
позов задоволено, з ОСОБА_1 стягнуто 1949 грн.31 коп.

В
апеляційній скарзі представник відповідача просив рішення скасувати та
повернути справу на новий розгляд, посилаючись на те, що суд неповно з'ясував
обставини справи  та дав їм невірну
оцінку.

Перевіривши
законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної
скарги, колегія не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Задовольняючи
позов, суд виходив з того, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про
зайнятість населення» ОСОБА_1., як зареєстрований з 2001 року суб'єкт
підприємницької діяльності, відносився до категорії зайнятого населення, а тому
у зазначений період не мав права на отримання допомоги по безробіттю.
Встановивши, що виплати допомоги здійснювалися через неправомірні дії
відповідача, суд стягнув з нього суму виплаченого забезпечення відповідно до
ч.3 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування на випадок безробіття».

Висновки
суду відповідають обставинам справи та вимогам норм матеріального права.

Доводи апелянта про те,
що він зареєстрував підприємницьку діяльність у 2001 році за порадою
працівників позивача, не мають правового значення, оскільки з мотивом набуття
такого статусу закон не пов'язує виникнення певних наслідків.

Не мають
правового значення і посилання апелянта на те, що працівники Южноукраїнського
МЦЗ повинні були самі встановити його статус на підставі даних трудової книжки.

Так,
відповідно до п. 18 Положення про порядок реєстрації, перереєстрації та ведення
обліку громадян., затвердженого постановою КМУ від 27 квітня 1998 року № 578,
статус безробітного з призначенням допомоги присвоюється на підставі особистої
письмової заяви. В такій особистій заяві від 24 березня 2005 року відповідач
повідомив, що на той час як суб'єкт підприємницької діяльності не
зареєстрований /а.с.7/. Тому твердження апелянта, що безпідставне призначення
допомоги сталося не з його вини, є хибним.

Оскільки
інших доказів, яки би спростовували висновки суду чи доводили би порушення ним
вимог матеріального права, апеляційна скарга не містить, колегія не вбачає
підстав для скасування судового рішення.

Керуючись
ст.ст.308, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу представника позивача ОСОБА_2відхилити, а рішення Южноукраїнського міського
суду Миколаївської області від 19 липня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення, але протягом двох місяців з
цього часу може бути оскаржена, в касаційному порядку до Верховного Суду
України.