Справа №2-1783
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

18 червня 2007 року Хортицький районний суд М. Запоріжжя у складі

головуючого судді          Бондаренко
І.В.

при
секретарі                   Биковій С. Б.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в М. Запоріжжя справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,
-

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача боргу в сумі 3373
грн.,  а також коефіцієнту інфляції та 3%
річних за невиконання зобов"язання в сумі 1289, 98 грн.,  витрат на проїзд представника у судові
засідання в сумі 290, 09 грн.,  витрат на
довідку в сумі 17, 20 грн. та судових витрат в сумі 81 грн.,  а також моральної шкоди в сумі 5000 грн..

Відповідач
в судовому засіданні позов не визнав та пояснив,  що з позивачем не знайомий,  грошей у нього в борг ніколи не брав,  розписку не підписував.

В
судовому засіданні встановлено,  що 3
серпня 2004 року ОСОБА_2 власноручно написав розписку про те,  що взяв в борг у ОСОБА_1 гроші в сумі 668
доларів США та зобов'язується
їх повернути по першій вимозі.

Згідно курсу
НБУ,  сума боргу складає 3373 грн..

Судом
досліджений оригінал вказаної розписки,
на якому стоїть підпис від імені ОСОБА_2.

13.09.2006
року Хортицьким районним судом М. Запоріжжя було винесене заочне рішення по цій
справі,  позов задоволено.

В своїй
заяві про скасування заочного рішення відповідач вказав,  що розписку від 3.08.2004 року він писав під
фізичним впливом трьох незнайомих громадян,
але свій підпис під розпискою не ставив. При цьому в обгрунтування своїх
заперечень за позовом відповідач послався на пояснення свідка ОСОБА_3,  який 3.08.2004 року перешкодив трьом
незнайомцям примусити ОСОБА_2 підписати вищевказану розписку,  та на постанову Жовтневого РВ за його
заявою,  з якою він звернувся з цього
приводу..

Після
скасування заочного рішення по справі ОСОБА_2 в ході дослідження оригіналу
розписки від 3.08.2004 року суду пояснив,
що не може точно сказати,  чи його
підпис стоїть на розписці,  чи не його.

Свідок
ОСОБА_3 суду пояснив,  що 3.08.2004 року
він проходив по коридору повз кабінет відповідача та бачив,  що в його кабінеті стоять кілька чоловіків та
на підвищених тонах розмовляють з ОСОБА_2.,
мова йде про гроші. Коли він повертався,
то троє чоловіків вже вийшли з кабінету відповідача та пішли з приміщення.
Він зайшов до ОСОБА_2 і той пояснив,  що
до нього приходили з приводу якогось боргу та примусили написати розписку.
Тілесних ушкоджень у відповідача,  або
пошкоджень одягу свідок не бачив,  про
обставини написання розписки знає тільки зі слів ОСОБА_2. В міліцію з цього
приводу його ніколи не викликали,
пояснень він не давав.

Судом
досліджена копія постанови Комунарського РВ від 16.02.2007 року про відмову в
порушенні кримінальної справи,  з якої
видно,  що ОСОБА_43вернувся до райвідділу
з приводу інциденту в його офісі 3.08.2004 року тільки 12 лютого 2007
року,  тобто більш ніж через два роки.

2

В ході
перевірки Комунарським РВ встановлено,
що у ОСОБА_2,  як у приватного
підприємця,  виник борг перед фірмою в м.
Ніколаєві,  з яким він не згоден. Про
обставини написання розписки,  як
вбачається з постанови,  відомо тільки зі
слів ОСОБА_2,  тому в порушенні
кримінальної справи за його заявою було відмовлено на підставі  ст. 6 п.2 КПК України - за відсутністю складу
злочину.

Ніяких
інших доказів в обгрунтування своєї незгоди з позовними вимогами,  а також з тим,  що підпис на розписці від 3.08.2004 року йому
не належить,  ОСОБА_2 суду не надав.

Вислухавши
сторони,  свідка та дослідивши письмові
докази по справі,  суд приходить до
висновку про те,  що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню: сума боргу з урахуванням коефіцієнту
інфляції та 3% річних,  а також витрати
на проїзд,  довідку та судові витрати
підлягають стягненню в повному обсязі,  а
щодо моральної шкоди,  то її розмір
необхідно зменшити,  з наступних підстав.

Договір
позики між сторонами по справі укладено у відповідності до вимог  ст.
ст.  1046, 1047 ЦК України,  тому позичальник ОСОБА_2 зобов"язаний
повернути позивачу таку ж суму грошей,
яку позичив,  та у відповідності
до  ст.
ст.  1050, 625 ЦК України - з
урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення зобов"язання та 3%
річних від простроченої суми.

Відповідач
не надав суду достовірних та об"єктивних доказів того,  що він не брав у позивача в борг горшову
суму,  та того,  що на розписці від 3.08.2004 року стоїть не
його підпис.

Таким
чином,  з відповідача повинна бути
стягнута сума боргу за договором позики від 3.08.2004 року,  а також коефіцієнт інфляції за час
прострочення зобов"язання /в період з вересня 2004 року по лютий 2007
року/ в сумі 1020, 11 грн.,  та 3% річних
від простроченої суми в сумі 269, 87 грн..

Крім
того,  у відповідності до  ст. 88 ЦПК України,  з відповідача повинні бути стягнуті судові
витрати позивача: витрати на держмито в сумі 81 грн.,  витрати на проїзд представника позивача в
судові засідання до М. Запоріжжя в сумі 290, 09 грн.,  та витрати на отримання довідки зі
статуправління в сумі 17, 20 грн..

У
відповідності до вимог  ст. 1167 ЦК України,  якщо особа своїми неправомірними діями
завдала моральної шкоди іншій особі,  то
вона повинна її відшкодувати.

Протягом
тривалого часу - декількох років,
позивач вимушений добиватись від відповідача повернення взятих в борг
коштів,  на своєчасне повернення яких він
розраховував,  в з"язку з чим
порушено звичний уклад його життя,  віз
зазнає певних моральних страждань,  тому
суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача моральну шкоду в
сумі 500 грн..

Керуючись  ст.
ст.  10, 60, 208, 212-218 ЦПК
України,   ст.  ст.
1046-1050, 625, 1167 ЦК
України,  суд -

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити частково.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу - 3373, 40 грн.,  коефіцієнт інфляції та 3% річних в сумі 1289,
98 грн.,  витрати на проїзд представника
в сумі 290, 09 грн.,  вартість довідки та
судові витрати в сумі 98, 20 грн.,  та
моральну шкоду в сумі 500 грн.,  а всього
- 5551, 67 грн. /п"ять тисяч п"ятьсот п"ятьдесят одну грн. 67
коп./.

В іншій частині
позовних вимог - відмовити.

На
рішення протягом 10 днів з дня його проголошення може бути подана заява про
його апеляційне оскарження,  а апеляційна
скарга - протягом 20 днів з дня подання заяви про апеляційне оскарження.