УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2007 року                                                                                 м.
Одеса

Судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Мартинової К.П., Оверіної О.В.,

при секретарі Яні І.І., розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2007 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної
шкоди, спричиненої у результатізатоки,

встановила:

У серпні 2006
року ОСОБА_1. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 про
стягнення з останньої, як власниці квартири матеріальної шкоди, яка була її
спричинена в результаті залиття квартири. Дані вимоги, позивачка обґрунтовувала
тим, що квартира, яка належить неповнолітньої відповідачці, розташована над її
квартирою і з цієї квартири, постійно, починаючи з 2000 року, відбувалися
затоки. Так як, її квартира, після даних заток, знаходилася в незадовільному
стані, вона зробила суттєвий ремонт. Однак, 26 червня 2006 року знову в її
квартирі відбулася затока, про що дільницею № 5 КП ДЕЗ «Центральний» був
складений відповідний акт. Доказом, вартості ремонтних робіт по усуненню
наслідків затоки, є, по ствердженню позивачки, робочий проект Одеської філії
державного підприємства державного наукового-дослідного та проектно-дослідного
інституту «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ», який визначив, що її розмір складає 6875
грн. В зв'язку з чим просила стягнути з неповнолітньої відповідачки матеріальну
шкоду у розмірі 6875 грн.

У січні 2007
року ОСОБА_1. надала суду уточнену позовну заяву, в якої просила залучити до
справи в якості співвідповідача матір неповнолітньої відповідачки, ОСОБА_3.,
яка є її опікуном, та поросила стягнути с
відповідачів солідарно матеріальну шкоду у розмірі 6875 грн. та моральну
шкоду в сумі 6000 грн.

Рішенням
Приморського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2007 року у задоволенні
позову ОСОБА_1. відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1. просить зазначене рішення суду першої інстанції скасувати,
постановити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши
матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і
обгрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги
судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню не
підлягає, з наступних підстав.

Головуючий у першій інстанції Турецька І.О.                            Справа №
22ц-4797/2007

Доповідач Журавльов О. Г.                                                           Категорія ЦП:44

2

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути
скасоване правильно по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Згідно ч.1
ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний
суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відмовляючи у
задоволенні позову ОСОБА_1. районний суд виходив з того, що позивачем не
доведено, що між причиненою шкодою та діями відповідачів є причинний зв'язок, а
ствердження позивача ґрунтуються на припущеннях і не підтверджені доказами. На
думку суду, обставини наявності в квартирі у позивачки пошкоджень, пов'язаних з
затокою доказані, однак відсутні докази того, що ці пошкодження були спричинені
з вини відповідачів:

Розглядаючи
спір, колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив
обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом
встановлено, матеріалами справі підтверджено, що ОСОБА_1. є власником квартири
АДРЕСА_1.

До 03.10.2006
року власником квартири АДРЕСА_2 була ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі договору
дарування від 21.04.2000 року.

26.06.2006 року
відбулася затока квартири АДРЕСА_1, власником якої є ОСОБА_1.

Статті 1166,
1167 ЦК України,
які регулюють загальні положення про відшкодування майнової та моральної шкоди,
передбачають, що обов'язковою умовою для стягнення шкоди з винної особи є
наявність її вини.

Згідно ст. 60
ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу свої вимог і заперечень. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у
сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Посилення
апеляційної скарги на те, що вина відповідачів підтверджується актом про затоку
від 26.06.2006 року складений дільницею № 5 КП ДЕЗ «Центральний», а також
висновком спеціаліста № 88 про вартість ремонту відбудованих робіт у квартирі
позивача є необгрунтованими, оскільки даними висновками не встановлено вини
відповідачів по затоки квартири позивачці, відсутні відомості про те, яким
чином посадовими особам дільниці та спеціалістом був установлений факт
халатного користування відповідачами сантехнічними приборами, оскільки квартира
відповідачів не обстежувалась і вони не містять в собі причинного зв'язку між
затоками та ремонтом вказаної квартири ОСОБА_1, а від проведення по даної
справі будівельної-техничної експертизи на предмет того, чи дійсно в її
квартирі була затока, із яких причин вона відбувалося і яка шкода в результаті
затоки її спричинена позивачка відмовилась, що підтверджується відповідною
заявою (а.с.10, 51-59, 73).

Таким чином
колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до
ст. 11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог'
та на підставі наданих ними доказів.

Доводи
апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які
призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись
ст. ст. 209, 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, судова колегія,

3

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Приморського районного суду
м. Одеси від 12 вересня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено
протягом двох місяців безпосередньо до суду касаційної інстанції.