РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

6 грудня
2007 року                                                                               м.
Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого  - Вадовської Л.М.,

суддів                - ВащенкоЛ.Г.,

Фадєєнко
А.Ф.,  при секретарі -   Боднар М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Біляївського районного суду Одеської області від 18 вересня 2007 року,  -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1,  звернувшись 4
червня 2007 року до суду з вищеназваним позовом,  вказала,
що відповідач є її батьком,  який
з 2004 року сплачував на її утримання аліменти у розмірі 125 грн. щомісячно до
повноліття. З 2006 року позивач навчається у вищому учбовому закладі.
Посилаючись на те,  що після досягнення
нею повноліття батько матеріальної допомоги не надає,  позивач просила стягувати на своє утримання
щомісячно на період навчання аліменти у твердій грошовій сумі,  рівній 300 грн. 00 коп.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав,
посилаючись на неспроможність надавати матеріальну допомогу повнолітній
дочці.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 18 вересня 2007
року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати,  ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог.

Неправильність рішення апелянт мотивувала порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції,  колегія суддів дійшла
висновку про часткове задоволення апеляційної скарги,  скасування рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення по суті позовних вимог за таких підстав.

Користуючись передбаченим ч.3 ст.199 СК України правом
звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання на період
навчання,  ОСОБА_1,  що навчається в учбовому закладі денної форми
навчання та потребує у зв'язку з цим матеріальної допомоги батька,  який проживає окремо,  пред'явила позов про стягнення з ОСОБА_2
аліментів.

Справа №
22 ц - 5276 - 2007                                                Категорія
36

Головуючий у
першій інстанції Крачкова С.В. Доповідач Вадовська Л.М.

Відмовляючи в задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив з відсутності у відповідача ОСОБА_2
можливості надавати дочці матеріальну допомогу.

Колегія суддів вважає,
що відсутність у відповідача можливості надавати позивачу матеріальну
допомогу на період навчання недоведена,
і ці обставини згідно п.2 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для
скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог.

Колегія суддів
вважає встановленими такі факти та відповідні ним правовідносини.

ОСОБА_1 (до зміни імені ІНФОРМАЦІЯ_6) народилася
ІНФОРМАЦІЯ_2,  її батьками є ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 (після розірвання шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1) (а.с.4, 5).

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від
17 грудня 2004 року ОСОБА_2 був зобов'язаний до сплати на корить ОСОБА_3
аліментів на утримання дочки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 народження,  та сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 народження у твердій грошовій сумі,  рівній 250 грн. 00 коп.,  щомісячно,
починаючи з 29 жовтня 2004 року до повноліття дітей. З досягненням
дочкою ОСОБА_4 повноліття ,  тобто з 6
червня 2007 року,  аліменти на користь
ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 народження,  підлягали стягненню в твердій грошовій сумі
125 грн. 00 коп. щомісячно до повноліття сина,
а саме до 2 червня 2014 року (а.с.3).

Рішенням  Роздільнянського  районного
суду  Одеської області  від
21   серпня

2006 року,  ухваленим в порядку заочного розгляду
справи,  ОСОБА_2 визнаний

батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 народження,
та

зобов'язаний до сплати на користь ОСОБА_7 аліментів на утримання сина
ОСОБА_8 у

твердій грошовій сумі,  рівній 200
грн. 00 коп.,  щомісячно,  починаючи з 19 серпня

2005 року до повноліття дитини (а.с.25-27).

ОСОБА_2 отримує пенсію по інвалідності у розмірі 416 грн. 07 коп.
Захворювання загальне,  група
інвалідності друга (а.с.28). Зігідно довідки з місця проживання ОСОБА_2
відповідно до записів трудової книжки не працює з 23 листопада 2006 року
(а.с.24).

Відповідно до
довідки Одеської національної морської академії від 15 травня

2007 року № 37 ОСОБА_1 навчається в
даному вищому учбовому закладі на першому

курсі факультету «Морське право» денної форми навчання (а.с.6). ОСОБА_1 при
академії

проходила платні курси довузівської підготовки (а.с.8, 9).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.199 СК України якщо повнолітня дочка,  син продовжують навчання і у зв'язку з цим
потребують матеріальної допомоги,  батьки
зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови,  що вини можуть надавати матеріальну допомогу.
Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Позивач
ОСОБА_1 навчається в учбовому закладі денної форми навчання,  у зв'язку з чим потребує матеріальної
допомоги як матері,  так і батька.
ОСОБА_1 проживає з матір'ю і,
відповідно,  остання витрачає
кошти на утримання дочки. Відповідач проживає окремо,  однак ця обставина не звільняє його від
виконання обов'язку по утриманню дочки. Право ОСОБА_1 на утримання на період
навчання наявне і підлягає захисту. Утримання повнолітньої дочки,  яка продовжує навчання,  є обов'язком відповідача. Звільненню від
виконання цього обов'язку відповідач підлягає лише за умови доведеності
матеріальної неспроможності надавати таку матеріальну допомогу.

Заперечуючи проти позову,
відповідач зазначив,  що отримує
пенсію у розмірі 416 грн. 07 коп. та інших доходів не має. За рахунок пенсії
сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі 125 грн. 00 коп. та сина
ОСОБА_8 у розмірі 200 грн. 00 коп.

Однак зважати на
ці доводи підстав не має з огляду на наступне.

Із матеріалів
справи встановлено,  що ОСОБА_2 до
звернення ОСОБА_1 до суду,  тобто до
червня 2007 року сплачував аліменти у розмірі 250 грн. 00 коп. на

утримання дочки
ОСОБА_4 і сина ОСОБА_5 із розрахунку по 125 грн. 00 коп. на кожного,  та у розмірі 200 грн. 00 коп. на утримання
сина ОСОБА_8. Загальна сума коштів на утримання дітей становила 450 грн. 00
коп. ,  при тому,  що офіційні доходи ОСОБА_2 складалися з
пенсії у тому ж самому розмірі. ОСОБА_2 питання про зменшення розміру аліментів
до червня 2007 року не ставив,  так як і
не подавав заяву в суд про перегляд заочного рішення Роздільнянського районного
суду Одеської області від 21 серпня 2006 року,
яким стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_8 визначено у розмірі
200 грн. 00 коп.,  починаючи з моменту
народження дитини.

Зазначені обставини вказують на те,
що ОСОБА_2 до звернення у червня 2007 року ОСОБА_1 до суду з позовом про
стягнення аліментів на період навчання мав можливість надавати дітям,  в тому числі і дочці ОСОБА_1,  матеріальну допомогу (аліменти) у загальному
розмірі 450 грн. 00 коп.

Відповідач не довів,  що його
матеріальне становище після червня 2007 року змінилося.

За таких обставин,  колегія суддів
вважає,  що аліменти з ОСОБА_2 на
утримання ОСОБА_1 на період навчання останньої підлягають стягненню.

Визначаючи
розмір аліментів,  колегія суддів
виходить з наступного.

Відповідно до ст.200 СК України розмір аліментів на повнолітню дочку,  сина підлягає визначенню у твердій грошовій сумі
і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням
обставин,  зазначених у статті 182 цього
Кодексу.

Вимоги про стягнення аліментів заявлено у твердій грошовій сумі,  розмір визначено рівним 300 грн. 00 коп.

З огляду на обставини справи,  як то
наявність у платника аліментів інших дітей,
стан його здоров'я та матеріальне становище,  з урахуванням розміру аліментів,  які відповідач сплачував,  в тому числі і на утримання дочки,  колегія суддів вважає,  що стягненню на користь позивача ОСОБА_1 з
відповідача ОСОБА_2 підлягають аліменти на утримання на період навчання до
досягнення ОСОБА_1 двадцяти трьох років щомісячно у твердій грошовій сумі,  рівній 75 грн. 00 коп. Право на утримання
аліментів припиняється у разі припинення навчання.

За таких обставин загальна сума стягнень з ОСОБА_2 на утримання дітей буде
складати 400 грн. 00 коп.,  що в межах
його доходів та раніше сплачуваних аліментів.

У своєму висновку колегія суддів також виходить з
того,  що діти мають рівні права
отримувати від батьків утримання. Крім того,
ОСОБА_2 не позбавлений права звернутися до суду з позовом про перегляд
заочного рішення та визначення іншого розміру аліментів на утримання сина
ОСОБА_8,  який на даний час складає 200
грн. 00 коп.

Доводи позивача ОСОБА_1 щодо можливості відповідача ОСОБА_2 надавати їй
матеріальну допомогу на період навчання у розмірі 300 грн. 00 коп. належними та
допустимими доказами не підтверджені. Тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають
частковому задоволенню.

Витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи складають 7
грн. 00 коп. та в порядку п.4 ч.3 ст.81 ЦПК України підлягають покладенню на
ОСОБА_2

Від сплати судового збору в сумі 51 грн. 00 коп. ОСОБА_2
підлягає звільненню на підставі п.18 ст.4 Декрету КМУ від 21 січня 1993 року №
7-93 «Про державне мито». Відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України судові витрати в
цій частині підлягають віднесенню на рахунок держави.

Керуючись
ст.303,  п.2 ч.1 ст.307,  п.2 ч.1 ст.309,  ст.313,
ч.2 ст.314,  ст.ст.316, 317,  319 ЦПК України,  колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 18 вересня 2007
року -скасувати,  ухвалити нове рішення
по суті позовних вимог.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_5 народження,
народженого в с Дачне
Біляївського району Одеської області,  на
користь дочки ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 75 грн. 00 коп.
щомісячно,  починаючи з 6 червня 2007
року до досягнення ОСОБА_1 двадцяти трьох років. Право на утримання
припиняється у разі припинення навчання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 7 грн. 50 коп.

На підставі п.18 ст.4 Декрету КМУ від 21.011993 року №
7-93 «Про державне мито» звільнити ОСОБА_2 від сплати на користь держави
судового збору в розмірі 51 грн. 00 коп. Судові витрати компенсувати за рахунок
держави.

Рішення набирає
законної сили з моменту проголошення.

Рішення може
бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання законної сили.