УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007
року листопада місяця «19» дня колегія суддів судової палати у цивільних

справах
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого,  судді:
Курської А.Г.

Суддів:
Горбань В.В., Рижової І.В.

При секретарі:. Петренко Т.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі цивільну справу за заявою
Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про видачу
судового наказу про стягнення з ОСОБА_1,
ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором,  за апеляційною скаргою Закритого акціонерного
товариства комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу Джанкойського міськрайонного
суду Автономної Республіки Крим від 25 червня 2007року,

ВСТАНОВИЛА:

22.06.2007
року ЗАТ комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду із заявою про видачу
судового наказу за вимогою,  яка
грунтується на правочині,  вчиненому у
письмовій формі,  посилаючись на те,  що боржник ОСОБА_1,  з якою 23.12.2003 року був укладений
кредитний договір,  належним чином не
виконувала умови договору,  у зв'язку з
чим виникла заборгованість за користування кредитом у розмірі 1522 грн. 33 коп.
та пені у сумі 870 грн. 06 коп.
Крім того 23.12.2003 року між ЗАТ комерційний банк «Приватбанк» ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 також був укладений договір поруки,
відповідно до якого у разі невиконання боржником зобов'язань за
договором кредиту,  боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Ухвалою
Джанкойського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 25.06.2007
року відмовлено Закритому акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк»
у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

В
апеляційній скарзі представник ЗАТ комерційний банк «Приватбанк» за довіреністю
- Янсон Є.В. просить скасувати зазначену ухвалу суду,  посилаючись на порушення норм процесуального
права.

Заслухавши
суддю-доповідача,  перевіривши матеріали
справи,  обговоривши доводи апеляційної
скарги,  вислухавши пояснення
представника заявника,  боржника
ОСОБА_2,  колегія суддів вважає,  що скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відмовляючи
у прийнятті заяви про видачу судового наказу,
суд першої інстанції виходив з того,
що вимоги заявника зводяться про стягнення заборгованості по кредитному
договору,  а також пені у розмірі 870
грн. 06 коп.,  яка є неустойкою та може
бути стягнена у примусовому порядку лише у разі дотримання вимог закону щодо
строку позовної давності -  ст.  257 ЦК
України або після з'ясування питання про наявність або відсутність
підстав,  передбачених  ст.
ст.  550,  617 ЦК
України. При цьому визнав,  що є спір
про право.

Колегія суддів
погоджується з висновком суду,  що
заявником заявлено вимогу про стягнення заборгованості,  яка ґрунтується на правочині,  вчиненому у письмовій

Справа №
22-ц- 5611/2007 р.               Головуючий
суду першої інстанції Онищенко Т.С.

Доповідач        Горбань В.В.

формі. Але при
цьому не можна погодитися з мотивами,
які викладені судом в обгрунтування про наявність спору про право.

Відповідно
до частини 1 статті 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про
видачу судового наказу,  якщо заявлено
вимогу не передбачену  ст.  96 цього Кодексу,  або із заяви і поданих документів убачається
спір про право /право чи розмір вимог
оспорюється/.

Згідно
зі статтею 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано,  якщо заявлено вимогу,  яка ґрунтується на правочині,  вчиненому у письмовій формі.

Правочином
у такому разі відповідно до статей 202,
203 ЦК України
розуміється договір чи угода,  укладені
як у нотаріально посвідченій,  так і в
простій письмовій формі.

Із
матеріалів справи убачається,  що 23
грудня 2003 року між ЗАТ комерційний банк «Приватбанк» в особі представника
Банку Кунєцкої Н.Г.,  що діяла на
підставі довіреності,  з одного боку і
ОСОБА_13 іншого боку був укладений кредитний договір на суму 5050 грн. терміном
на 24 місяця до 23.12.2005 року з оплатою 3 % річних за користування кредитом.

За таких
обставин,  оскільки вимоги заявника
ґрунтуються на правочині,  вчиненому у
письмовій формі,  тому він правомірно
звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу,  що відповідає вимогам статті 96 ЦПК України.

Між
тим,  як убачається з матеріалів справи
між сторонами кредитного договору і ОСОБА_2 додатково був укладений договір
поруки,  відповідно до умов якого,  поручитель разом з боржником у разі неналежного
виконання останнім умов кредитного договору відповідають перед кредитором
солідарно.

У
засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 заявила про те,  що з нею не укладався договір поруки та
надала висновок про результати перевірки її звернення до Джанкойського МРВ ГУ МВС України в АР
Крим,  зі змісту якого слідує,  що допитана ОСОБА_1 3аперечувала щодо
укладення нею з ЗАТ комерційний банк «Приватбанк» кредитного договору та
договору поруки з ОСОБА_2

Аналізуючи
зазначені обставини,  колегія суддів дійшла
висновку,  що вони свідчать про спір про
право,  тому відповідно до правил п. 2 ч.
1  ст.
100 ЦПК України це є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу
судового наказу.

Доводи
апеляційної скарги щодо відсутності доказів про спір про право,  колегія суддів вважає необгрунтованими,  оскільки вони спростовуються наданими ОСОБА_2
додатковими документами,  з яких
вбачається спір про право.

Інші
доводи апеляційної скарги не містять правових підстав для скасування ухвали
суду.

Виходячи
з наведеного та керуючись  ст.   ст.
303,  304,  307,
312,  314,  315 ЦПК України,  колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу представника Закритого акціонерного товариства комерційний банк
Приватбанк» за довіреністю - Янсона Є.В. відхилити.

Ухвалу
Джанкойського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 25 червня 2007
року залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.      Ухвала може бути оскаржена протягом двох
місяців з дня набрання нею законної  сили
безпосередньо до суду касаційної інстанції.