Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

18 травня 2007
року                                                                                        Рівненський
міський суд

під головуванням судді - Ковальова І.М.

при секретарі -
Панчук І.В.

з участю адвокатів -
ОСОБА_2.,  ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.  Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1до
Рівненського міського управління земельних ресурсів,  Рівненської міської Ради,  ОСОБА_4 про визнання державного акту про
право власності на землю недійсним , -

встановив:

В Рівненський міський суд з позовом до Рівненського міського управління
земельних ресурсів,  Рівненської міської
Ради,  ОСОБА_4 про визнання державного
акту про право власності на землю недійсним звернулася ОСОБА_1

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить суд
визнати недійсним державний акт серії РВ №01122 на право приватної власності на землю,
виданий ОСОБА_4 про передачу їй у приватну власність земельної ділянки
по АДРЕСА_1 площею 0,
2000 га в межах згідно з планом та зареєстрованим в Книзі записів
державних актів про право приватної власності на землю за №1134,  посилаючись на ті
обставини,  що державний акт,  посвідчує право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку,  частина якої
знаходиться в її користуванні,  та яка
рішенням Рівненської міської Ради від 27 березня 1998 року згідно з планом земельної ділянки передана у приватну власність
позивачу. Крім того позивач в обґрунтування своїх вимог пояснила,  що технічна документація зі складання
державного акту була складена у відповідності з Інструкцією "Про порядок
складання,  видачі,  реєстрації і зберігання державних актів на
право власності на землю" затвердженої наказом Державного комітету України
по земельних ресурсах від 25.04.1993 року №28. Відповідно до даної інструкції технічна документація включає в себе і
погодження меж земельної ділянки,  яка
передається у власність,  із суміжними
землекористувачами.

Представник відповідача Рівненського міського управління земельних ресурсів
на попередньому судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнали та
пояснив,  що технічна документація при
виготовлені державного акту зроблена по існуючим на той час нормам,  ніяких порушень прав позивача не було. Крім
того представник відповідача пояснив суду,
що протокол погодження меж є не обов'язковим.  В останнє судове засідання представник
відповідача Рівненського міського управління земельних ресурсів в судове
засідання не з'явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся належним
чином.  Причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача Рівненської міської Ради в попередньому судовому
засіданні заявлені позовні вимоги не визнав,
та пояснив суду що державний акт виданий правомірно та на підставі
рішення Рівненської міської Ради від 27.03.1998 року. В останнє судове засідання представник відповідача в судове засідання
не з'явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.  Причини неявки суду не повідомив.

ВідповідачОСОБА_4 заявлені позовні вимоги
ОСОБА_1 не визнала по пояснила суду,  що
підставою для виготовлення технічної документації і видачі державного акту на
право приватної власності на землю є рішення Великоомелянівської сільської Ради
від 22 серпня 1996
року 3185,  згідно якого їй передано земельну ділянку для будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських будівель площею 0, 2000 га. На підставі договору №46-п від ЗО квітня 1999 року в період з 17
травня 1999 року по 01 червня 1999
року були виконанні топографо-геодезичні і землевпорядні
роботи для видачі Державного акта на землю . Просить суд
відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши учасників судового розгляду,
свідків,  дослідивши матеріали
справи,  суд прийшов до висновку,  що позов не підлягає до задоволення.

Судом встановлено,  що позивачу на
праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності,  виданого Першою Рівненською державною
нотаріальною конторою за реєстровим №4-1297,
належить % частини житлового
будинку розташованого в АДРЕСА_2

Рішенням Рівненської міської Ради №285 від 27 березня 1998 року позивачу
ОСОБА_1 було передано у приватну власність безоплатно для будівництва і
обслуговування житлового будинку і господарських будівель земельну ділянку
площею 750
кв.м.  Згідно п.3
даного рішення,  вказано,  що громадянам слід замовити та виготовити
державний акт на право приватної власності на землю.

Відповідно до плану земельної ділянки,
який є додатком до рішення від 27.03.1998 року №285
земельна ділянка яка передана позивачу у приватну
власність межує з будинковолодінням АДРЕСА_1,  яке належить відповідачу по
справіОСОБА_4

На підставі рішення Великоомелянівської сільської Ради народних депутатів
від 22 серпня 1996
року №185 ОСОБА_4 передано у
приватну власність земельну ділянку площею 0, 2000 га в межах згідно планом.

Відповідно до  ст.  125 ЗК України,  право власності та право користування на
земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем
документа,  що посвідчує право власності
чи право постійного користування земельною ділянкою,  та його державної реєстрації.

Відповідно до  ст.  126 ЗК України,  право власності на земельну ділянку і право
постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом.

Відповідно до Рішення Рівненської міської Ради від 27 березня 1998
року,  на підставі
якої ОСОБА_1 було передано у приватну власність безоплатно для будівництва і
обслуговування житлового будинку і господарських будівель земельну ділянку
площею 750
кв.м.  Згідно п.3
даного рішення,  вказано,  що громадянам слід замовити та виготовити
державний акт на право приватної власності на землю. Такого документа у
позивачем не було виготовлено.

Рішенням Рівненського міського суду від 08 серпня 2003 року,  за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1,  ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою,  позовні вимоги
позивачаОСОБА_4 були задоволені. Було зобов'язано ОСОБА_1 і ОСОБА_5 не чинити
перешкоди для ОСОБА_4
в користуванні на праві приватної власності належною їй
частиною земельної ділянки площею 5, 4 кв.м. ,  розміщену на межі земельних ділянок АДРЕСА_1таАДРЕСА_2,  у вигляді виступу в
сторону ділянки АДРЕСА_1,  шириною 0, 87 по вул.  Тиннівській довжиною 7, 73 -7, 60 м та шириною 0,
53 м в крайній протилежній точці.

Крім того вище вказаним рішенням суду було встановлено безпідставне,  самовільне використання з 2001 року відповідачами для заїзду на свою територію частини земельної ділянкиОСОБА_4 площею 5, 4 кв.м.  у вигляді виступу
від межі довжиною 7, 73 м.  від вул.  Тиннівської та 0, 53 м.  в крайній точці від неї. Вимоги позивача
ОСОБА_4 оцінені судом як доведені та правомірні,  а тому відповідно до  ст.
152 ЗК України,  власник земельної
ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його
права на землю,  навіть якщо ці порушення
не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою ,  і відшкодування завданих збитків.

При розгляді вищевказаної справи суд брав до уваги державний акт на право
приватної власності на землю,  виданий 18 листопада 1999
року та зареєстрований в Книзі реєстрації за №1134,  яким визначені межі
земельної ділянки по вул.  Тиннівській АДРЕСА_1,  в тому числі межа між
належною ОСОБА_4 земельною ділянкою та ділянкою по АДРЕСА_2,  переданою відповідачам.

Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Рівненської області,  апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на вищевказане рішення було відхилено. Тому рішення Рівненського
міського суду вступило в законну силу.

Ухвалою Верховного суду України від 01 лютого 2006 року,  касаційна скарга ОСОБА_1 відхилена,  рішення Рівненського міського суду від 08
серпня 2003 року та ухвала апеляційного суду Рівненської області від 19
листопада 2003 року залишені без змін.

Відповідно до  ст.  61 ЦПК
України,  обставини встановлені судовим
рішенням у цивільній,  господарській або
адміністративній справі,  що набрало
законної сили,  не доказуються при
розгляді інших справ,  у яких беруть
участь ті самі особи,  або особа,  щодо якої встановлено ці обставини.

В обгрунтування свого позову,
позивач посилається на план земельної ділянки,  який додається до рішення Рівненської міської
Ради №285
від 27 березня 1998 року про передачу земельної ділянки у власність. Однак,  суд не може їх взяти до уваги,  посилаючись на те,  що 28 березня 1989 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право власності на Vi частину будинку по
АДРЕСА_2 після смерті свого чоловіка. У даному свідоцтві не вказаний розмір земельної
ділянки,  а зазначено лише,  що будинок знаходиться на земельній ділянці
колгоспу. Позивачем не були надані документи про вирішення нею питання про
переоформлення на неї земельної ділянки,
яка знаходилася в її користуванні іншого власника.

21 березня 1990
року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 уклали договір користування
будинку. Даний договір не передбачає умови користування земельною
ділянкою,  її розміри та межі.

Технічна документація,  котра
виготовлена ОСОБА_4 у 1999
році відповідно до договору від ЗО квітня 1999 року в бюро "МВ-Землевпорядник". 11 серпня 1999
року був складений і підписаний протокол обстеження і
погодження меж земельної ділянки,  яка
надається у приватну власність ОСОБА_4

Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні протоколу,  ОСОБА_5 підписався як суміжний
землекористувач. При погоджені меж зауважень та заперечень з боку представників
і суміжних користувачів не заявлено. Дане питання було висвітлено і в ухвалі
Апеляційного суду Рівненської області від 19 листопада 2003 року,  в якій зазначено:" що доводиОСОБА_1про те,  що якби при
виконанні підготовчих робіт для складання державного акту на право приватної
власності на землю ОСОБА_4 були погоджені з нею межі земельної ділянки,  то це не потягнуло б за собою порушення її
права на отримання земельної ділянки,  не
заслуговують на увагу,  оскільки
Інструкція про порядок складання ,
видачі,  реєстрації і зберігання
державних актів на право приватної власності на землю і право постійного
користування землею,  договорів на право
тимчасового користування землею та договорі оренди землі,  затверджених Наказом Держкомзему від 04
травня 1999 року №43,  не передбачає
складання протоколу обстеження і погодження меж земельної ділянки з

суміжними
землекористувачами,  отже дана обставина
встановлена судом,  і не доказується в
інших справах,  в яких беруть участь ті ж
самі сторони.

Ухвалою від 21 січня 2004 року була
призначена незалежна геодезична зйомка земельних ділянок АДРЕСА_1таАДРЕСА_2

Допитаний в
судовому засіданні свідокОСОБА_6 пояснив,
що при виконанні зйомки не ставили до відома власника будинку АДРЕСА_1,  робили зйомку по фактичній межі,  не знайомилися з технічною документацією по
будинку АДРЕСА_1,  не брали до уваги генплан за 1963 рік та
послідуючі плани,  ширину та площу
земельної ділянки. До даних пояснень свідка та його висновків суд відноситься
критично.

Згідно  ст.  60 ЦПК
України,  кожна сторона повинна довести
ті обставини,  на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Оскільки
позивачем не було поданого жодного доказу,
який би підтверджував,  порушення
її прав відповідачами,  тому з цих
підстав на думку суду в позові слід відмовити.

Керуючись  ст.
ст.  10,
60,  212,  213,
215 ЦПК України,  125, 126 ЗК України суд , -

ВИРІШИВ:

У позові
ОСОБА_1до Рівненського міського управління земельних ресурсів,  Рівненської міської Ради,  ОСОБА_4 про визнання державного акту про
право власності на землю недійсним відмовити.

Заяву про
перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом
десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.