Справа №22-ц-1375 2007р.                          Головуючий у 1-й
інстанції  Костенко В.Г.
Категорія 16                                                    Суддя-доповідач                      Ільченко О.Ю.
УХВАЛА іменем України

06
листопада 2007 року колегія суддів судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого -
Ільченко О.Ю.

суддів - Ведмедь
Н.І., Семеній Л.І.

з участю
секретаря судового засідання - Чуприни В.І

та осіб, які
беруть участь у справі - представника відповідача,

представника
позивачки

розглянула
у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу
за апеляційною скаргою Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та
газифікації «Сумигаз» на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12
вересня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства
по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» про зобов'язання відновити
постачання послуг, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням суду позов задоволено. Зобов'язано ВАТ «Сумигаз» за власний
рахунок відновити постачання послуг з газопостачання ОСОБА_1, стягнуто з відповідача
на користь позивачки 16 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі ВАТ «Сумигаз» просить скасувати рішення суду першої
інстанції та відмовити у задоволенні позову, вважаючи, що суд порушив норми
матеріального і процесуального права, а висновки суду не відповідають
обставинам справи. Зазначає, що ВАТ «Сумигаз» діяло в межах чинного
законодавства і мало правові підстави для відключення газопостачання позивачці,
оскільки вона заборгувала 3606,67 грн. за спожитий газ, попереджалась про
відключення, але не сплатила борг, а після відключення самовільно відновила
подачу газу.

Колегія суддів, дослідивши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представника відповідача, який підтримав доводи
апеляційної скарги, заперечення на ці доводи представника позивачки,
перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає відхиленню
виходячи з наступного.

3  матеріалів справи
вбачається, що між сторонами 22 листопада 2000

року був укладений договір про надання послуг з
газопостачання № 30930

(а.с.5).

01 листопада 2000 року ОСОБА_1 уклала з ВАТ «Сумигаз»
боргове зобов'язання, за яким зобов'язалася поступово, шляхом декількох
платежів, у строк до 01 червня 2001 року, погасити заборгованість по оплаті за
газ у сумі 2927,09 грн., яка виникла до 01 листопада 2000 року (а.с.7).

Дане боргове зобов'язання позивачкою не було виконане, а відповідач не
ставив питання про примусове стягнення суми боргу.

24 лютого 2006 року працівниками ВАТ «Сумигаз» складено
акт перевірки, в якому зазначено, що позивачка відмовилась отримувати
попередження про борг, так як не визнає цей борг, і вважає його боргом ЖЕКу
(а.с.45).

23 квітня 2006 року позивачці було направлено попередження про те, що
станом на 01 березня заборгованість за газ складає 3351,89 грн., в разі
несплати газопостачання буде відключено (а.с.44), відомості про вручення цього
попередження позивачці відсутні.

04  травня 2006 року
газопостачання до будинку ОСОБА_1 було

відключено і опломбовано, про що складений акт, який
позивачка не

підписала (а.с.43).

29 березня 2007 року, в зв'язку з боргом у сумі 3606,67 грн. та самовільним
підключенням, відповідач без попередження відключив газ на вводі до будинку
позивачки, про що складений акт (а.с.8).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що заборгованості
за договором № 30930 від 22 листопада 2000 року ОСОБА_1 не мала, а
заборгованість у сумі 2967,87 грн., яка виникла до 1 листопада 2000 року є
спірною, оскільки позивачка не погоджувалась з розміром боргу. Питання про
стягнення вказаної заборгованості ВАТ «Сумигаз» повинно було вирішувати в
судовому порядку, а тому дії відповідача по припиненню 29 березня 207 року
газопостачання без попередження є неправомірними.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з таких
підстав.

Так, з умов боргового зобов'язання (а.с.7) вбачається, що
у випадку непогашення заборгованості в указані строки, ВАТ «Сумигаз» буде
звертатись до суду для примусового стягнення боргу, однак з 2001 року і по цей
час ВАТ «Сумигаз» для вирішення цього питання до суду не зверталось, хоча в
акті перевірки від 24 лютого 2006 року зазначено, що позивачка оспорювала цю
суму боргу, вважаючи її боргом ЖЕКу (а.с.45).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивачка після першого
відключення проводила оплату за газопостачання у жовтні 2006 року - 80 грн. 20 коп., у грудні 2006 року
- 244 грн. 20 коп., у лютому
2007 року - 407 грн., у березні 2007 року - 478 грн., у квітні 2007 року - 334
грн. 60 коп. (а.с.40)

З картки реєстрації фактичних витрат газу за 2006 рік видно, що з вересня
2006 року будинок позивачки відвідував контролер, який в картку вносив
відомості показників лічильника(а.с.41).

Дане свідчить про те, що працівники товариства мали доступ до будинку
позивачки, і у випадку неправомірних дій позивачки в змозі були вручити їй
попередження, як того вимагає ст. 19 Правил надання населенню послуг з
газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня
1999 p. N 2246.

Однак на порушення зазначеного порядку, відповідач 29 березня 2007 року відключив
будинок позивачки від газопостачання, хоча позивачка не попереджалась про
наявну поточну заборгованість і про наслідки при її несплаті.

Стосовно доводів відповідача щодо існуючої до 2000 року суми
заборгованості, то слід зазначити, що відповідач своїм пасивним відношенням до
цієї події, сам сприяв тому факту, що на протязі 2001-2007 років не ставив
питання про стягнення суми боргу.

Ствердження представника апелянта, що у зв'язку з зазначеним позивачка була
попереджена в березні 2006 року, а 04 травня 2006 року відключена від
газопостачання, не можна взяти до уваги, оскільки відсутні дані про вручення їй
акту від 04 травня 2006 року та попередження від 09 березня 2006 року (а.с.43,
44).

За таких умов, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно
з'ясував всі обставини, що мають значення для справи, надав вірну оцінку
зібраним доказам по справі та правильно вирішив спір, а тому відсутні підстави
для скасування рішення суду.

Інші доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч. 1 ст. 307, ст.
308, ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів:

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації «Сумигаз» відхилити.

Рішення
Зарічного районного суду м. Суми від 12 вересня 2007 року в даній справі
залишити без зміни.

Дана ухвала та рішення місцевого суду набрали законної
сили, але можуть бути оскаржені в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня проголошення ухвали.