Справа №2-622/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

04
травня 2007 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючого -судді Слурденко О.І., при секретарі Шиловій І.В. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чугуєві цивільну справу за
позовом військового прокурора Харківського гарнізону в інтересах військової
частини А4104 до ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 про стягнення шкоди заподіяної неправомірним звільненням зі служби
військовослужбовця, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду з позовом до відповідачів в
інтересах в/ч А4104 про стягнення з них заподіяної військовій частині шкоди у
сумі 11916 гривень 56 копійок неправомірним звільненням з військової служби
майора ОСОБА_3 у серпні 2005 року. В позовній заяві прокурор вказав та у судовому
засіданні пояснив, що за постановою від 11.05.2006 року Деснянського райсуда М.Чернігова
майора ОСОБА_3 було поновлено на військовій службі, з якої він був звільнений
за наказом командира військової частини А4104 полковника ОСОБА_1. З військової частини
на користь майора ОСОБА_3 за вказаним рішенням суду було стягнуто 11916 грн. 56
коп. - суму грошового забезпечення за вимушений прогул. У зв'язку з тим, що
підполковник ОСОБА_2 як начальник відділення особового складу та стройової
частини готував документи на звільнення майора ОСОБА_3, а полковник ОСОБА_1, як
командир частини підписав наказ про звільнення зі служби майора ОСОБА_3, то
вони як посадові особи винні у неправомірному звільненні повинні відшкодувати
понесені витрати військовою частиною. Тому просить суд стягнути з відповідачів
на користь в/ч А4104 вказану суму у порядку відшкодування завданої шкоди
неправомірним звільненням з військової служби військовослужбовця частини.

Відповідачі заперечуючи проти позову пояснили, що підставами звільнення зі
служби майора ОСОБА_3 були вимоги вищого командування і наказ №125 від
25.08.2005 року Командувача Повітряних Сил ЗС України генерал-полковника
Торопчина А.Я. про звільнення майора ОСОБА_3 зі служби, який командир в/ч А4104
тільки продублював своїм наказом від 15.09.2005 року. ОСОБА_2 взагалі виконав
суто технічну роботу по оформленню особової справи майора ОСОБА_3 у
відповідності до своїх посадових обов'язків, і має не якого відношення до
звільнення його зі служби, оскільки не мав повноважень підписувати наказ про
його звільнення або інші документи. Таким чином просять суд у позові відмовити
за відсутності в їх діях вини у звільненні ОСОБА_3 зі служби.

Заслухавши
сторони, дослідивши матеріали справи, суд надходить до наступного.

Військовий прокурор звернувся до суду з позовом в
інтересах в/ч А4104 до відповідачів про стягнення з них суми у порядку
відшкодування шкоди, яку вони на його думку спричинили неправомірним
звільненням з військової служби військовослужбовця в/ч А4104 майора ОСОБА_3.
Оскільки за постановою Деснянського райсуду М.Чернігова від 11.05.2006 року
майор ОСОБА_3 був поновлений на військової службі на посаді заступника
командира батальйону зв'язку та радіотехнічного забезпечення з гуманітарних
питань в/ч A4J04 і на його користь з в/ч А4104 було стягнуто 11916
гривень 56 копійок грошового забезпечення за період вимушеного прогулу.
Прокурор вважає, що підставами для звільнення з військової служби майора
ОСОБА_3 був наказ командира в/ч А4104 полковника ОСОБА_1 та відповідні
документи підготовлені підполковником ОСОБА_2, тому вважає їх винними у
звільненні ОСОБА_3 і повинними відшкодувати нанесений з їх вини шкоду.

Але як вбачається з вказаної постанови Деснянського райсуду адміністративний
позов був заявлений до в/ч А4104 та командування Повітряних Сил Збройних Сил
України (в/ч А0215) про визнання незаконним та скасування наказу Командувача ПС ЗС України, наказу
командира в/ч А4104 про звільнення ОСОБА_3 з військової служби. За постановою
суду було скасовано наказ Командувача Повітряних Сил ЗС України №125(по
особовому складу) від 25.08.2005 року про звільнення майора ОСОБА_3 з
військової служби та наказ командира в/ч А4104 №583 від 01.08.2005 року, яким
фактично був про дубльований наказ Командувача ПС ЗС України за №125 від 01.08.2005 року. Таким чином майор
ОСОБА_3 був звільнений з військової служби за наказом Командувача Повітряних
Сил і командир в/ч А4104 згідно Статуту ЗС України тільки виконав наказ вищого
командира. Підполковник ОСОБА_2 як начальник відділу особового складу та
стройової частини в/ч А4104 в силу своїх посадових повноважень виконував суто
технічну працю по складанню та оформленню документів і наказів.

Таким чином позов військового прокурора заявлений до осіб які не були
ініціаторами звільнення майора ОСОБА_3.

У відповідності до ст. 1191 ЦК
України, особа яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування,
якщо інший розмір не встановлений законом.

В даному випадку в діях відповідачів відсутня вина у звільненні майора
ОСОБА_3 з військової служби.

Керуючись ст.ст.
10,11,209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 1166,1191 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові військовому прокурору Харківського гарнізону в інтересах в/ч А4104
до ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 про стягнення суми шкоди у порядку регресу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області шляхом
подачі через суд першої інстанції у 10-денний строк з дня проголошення рішення,
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляції з наданням її копії до апеляційної інстанції або у порядку ч.4 ст.295
ЦПК України.