Справа№2-38/2007р.
7 травня 2007 року  Кіцманський районний суд Чернівецької області
у складі: головуючого - судді Усатого М. В.
при секретарі                                       Анучкіній
відкритому судовому засіданні у м. Кіцмань справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання рішення сільської ради та державного акту на право
приватної власності на землю частково недійсними,-
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання рішення сільської
ради та державного акту на право приватної власності на землю частково
недійсними. Вказувала на те, що рішенням цієї ради № 10 від 9 жовтня 1997 року
відповідачці передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,37 га, в тому числі і на
спірну площею 0,12 га. На
підставі цього рішення 26
відповідачці видано державний акт на право приватної власності на землю, в тому
числі і на спірну земельну ділянку. В зв"язку з тим, що спірна земельна
ділянка площею 0,12 га
частково знаходиться на закріпленій за нею земельною ділянкою площею 0,26 га і перебувала
у її фактичному користуванні сільська рада прийняла рішення про передачу цієї
земельної ділянки відповідачці, фактично вилучивши її без законних підстав та
без її згоди на це, чим порушила її права як фактичного землекористувача, а
тому просила задовольнити позов.
Заслухавши пояснення представників позивачки, дослідивши
інші докази по справі, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за
безпідставністю вимог.
Так, в судовому засіданні встановлено, що спірна земельна
ділянка площею 0,12 га знаходилась у фактичному користуванні відповідачки до
Рішенням виконкому Берегометської сільської ради від 19
грудня 1991 року з цієї земельної ділянки передано відповідачці у користування

ділянку площею 0,09
га, а рішенням ОСОБА_2 від 9
квітня 1997 року
решту земельної ділянки площею 0,03
га.

З зазначених вище рішень випливає те, що спірна земельна ділянка перебувала
у правомірному користуванні відповідачки. В зв"язку з цим, за рішенням
виконкому ОСОБА_2 від 9 жовтня 1997 року їй виділено у приватну власність
земельну ділянку площею 0,37
га, в тому числі спірну, а 26
серпня 1998 року на
підставі цього рішення їй видано державний акт на право приватної власності на
землю.

В судовому засіданні встановлено також і те, що спірна земельна ділянка у
фактичному чи юридичному правомірному користуванні позивачки не перебувала, що
вбачається з її неодноразових звернень з заявами до сільської рад про передачу
цієї земельної ділянки та рішень про відмову у задоволенні заяв.

Так, рішення виконкому Берегометської сільської ради від 19 грудня 1991 року свідчить
про закріплення за позивачкою земельної ділянки розміром 0,37 га.

Крім того, позивачка неодноразово оспорювала ці рішення та законність
виданого відповідачці державного акту на право приватної власності на землю,
але у задоволенні її вимог було відмовлено.

Суд не приймає до уваги посилання позивачки на обгрунтування своїх вимог на
рішення ОСОБА_2 від 25 січня 2002 року про
закріплення за нею земельної ділянки площею 0,49 га, в тому числі і спірної, оскільки дане рішення скасоване
рішенням цієї ж ради від 17
квітня 2002 року, а
тому не має юридичеої сили. Крім того, суд не може прийняти до уваги посилання
позивачки на правомірність користування нею спірною земельною ділянкою в
зв"язку з наданням їй дозволу на будівництво господарських будівель (сараю
та літньої кухні) на підставі рішення Берегометської сільської ради від 3
грудня 1980 року, оскільки позивачкою не надано суду доказів про те, що їй надавалася
для будівництва саме ця земельна ділянка.

Зазначені вище факти та обставини згідно ч. З ст. 61 ЦПК України не
підлягають доказуванню при розгляді даної справи, в якій беруть ті ж самі
особи, щодо яких вони вже встановлені, і не можуть бути оспорені, оскільки вони
встановлені судовими рішеннями у цивільних справах, які набрали законної сили,
а саме:

рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 12 грудня
1996 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні
і повернення самовільно зайнятої земельної ділянки, яким у задоволенні позову
відмовлено;

рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області
від 9 березня 2000 року за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_4. до ОСОБА_3 про усунення
перешкод у користуванні земельною ділянкою, визнання рішень сільської ради від
9 квітня 1997 року та 22 листопада 1998 року незаконними і визнання державного
акту на право приватної власності на землю частково недійсним, яким відмовлено
в позові, ухвалою судової

колегії в цивільних справах Чернівецького обласного суду від 31 травня 2000 року по цій
справі, якою відмовлено у задоволенні скарги;

рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 8 жовтня 2002 року за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою і
повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та стягнення моральної шкоди
та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання державного акту на право
приватної власності на землю частково недійсним, яким відмовлено у задоволенні
зустрічного позову та задоволено первісний позов, ухвалою колегії суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області від 25 грудня 2002 року та ухвалою
колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 2 грудня 2003 року, якими
відмовлено у задоволенні скарг.

Інших фактів та обставин на обгрунтування позову, які б давали підстави для
його задоволення, крім тих, що встановлені судовими рішеннями, позивачкою в
заяві та її предствниками в судовому засіданні суду не надані, а тому їхні
вимоги щодо визнання рішення сільської ради та державного акту на право
приватної власності на землю частково недійсними є безпідставними.

На підставі наведеного, ст. ст. 17,
31 ЗК України (1991
р.), ст. ст. 155, 158 ЗК України (2002
p.), керуючись
ст. ст. 61, 158, 208,
213, 215. 223, 224, 226, 227, 228, 233 ЦПК України, суд

РІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3про визнання
рішення сільської ради та державного акту на право приватної власності на землю
частково недійсними.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідачів, поданою протягом 10
днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано, а якщо подано, але
апеляційна скарга не була подана у строк встановлений законом, рішення набирає
законної сили після закінчення цього строку.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного
суду Чернівецької області через Кіцманський районний суд шляхом подачі в 10 - денний строк з
дня його винесення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього
протягом 20 днів
апеляційної скарги з подачею її копії до апеляційного суду або в порядку
передбаченому ч. 4 ст. 295 ЦПК України.