РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

22
серпня 2007 року.                                                                           м.  Одеса

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого
:   Косогор
Г.О.

суддів :
Ткачук О.

Ісаєвої Н.В.

при
секретарі: Забалуєвій Г.М.  розглянувши у
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білгород -
Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 лю­того 2007 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування
та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування,

встановила :

У серпні
2004 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про визнання
недійсним договору дарування 1/4 частки житлового будинку АДРЕСА_1 від 19
травня 2004 року вказуючи на те,  що її
матір подарувала відповідачці зазначену частку житлового будинку,  після чого ІНФОРМАЦІЯ_1 померла. ОСОБА_2
вважає вказаний договір дарування недійсним посилаю­чись на те,  що незадовго до смерті покійна ОСОБА_4
пообіцяла позивачці зробити від­чуження спірної частини житлового будинку і
вважає,  що відповідачка скористалась
хворобою матері,  ввела її в оману та
змусила покійну подарувати належну їй,
як вважає позивачка,  частину
житлового будинку.

Також,  з позовом до ОСОБА_1 звернувся ОСОБА_3,  який просив визнати до­говір дарування 1/4
частки житлового будинку АДРЕСА_1 від 19 травня 2004 року недійсним,  вказуючи на те,  що його колишня дружина ОСОБА_5 тяжко
хворіла,  зловживала спиртними
напоями,  тому позивач домовився,  з ОСОБА_1,
що продасть відповідачці частину будинку з виплатою його вартості в
розстрочку,  якщо вона буде приглядати за
ОСОБА_5. При цьому ОСОБА_1 вмовила позивача замість договору купівлі - продажу
укласти договір даруван­ня,
мотивуючи,  що їй так зручніше.
ОСОБА_3вважає,  що відповідачка ввела
його в оману,  тому просить визнати
вказаний договір недійсним.

Справа №
22ц- 2290/2007                                                         Категорія
- 13

Головуючий у 1-й
інстанції - Остра Н.С.

Доповідач - Косогор Г.О.

Рішенням
Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 лютого
2007 року позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено в повному обсязі.

На
вказане рішення суду ОСОБА_1 подана апеляційна скарга,   в якій вона просить рішення скасувати та
направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції,   вказуючи на порушення судом першої інстанції
норм права.

Судова
колегія,   заслухавши доповідь
судді,   пояснення позивача,   що з"явився,   перевіривши матеріали справи й обговоривши
доводи апеляційної скарги,   вважає,   що апеляційна скарга ОСОБА_1підлягає
частковому задоволенню,   а рішення суду
зміні з наступних підстав.

Приймаючи
рішення про визнання недійсним договорів дарування 1/4 частини будинку,   розташованого АДРЕСА_1,   укладеного між померлою ОСОБА_4 та ОСОБА_1
та посвідченого приватним нотаріусом 19.05.2004 року,   та договору дарування 1/4 частини того ж
житлового будинку,   укладеного між
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та посвідченого приватним нотаріусом 15.05.2004 року,   районний суд виходив з того,   що обидва договори не відповідають вимогам
закону,   а договір дарування від
15.05.2004 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був укладений з метою приховати іншу
угоду,   а саме договір купівлі -продажу.

Проте
повністю з такими висновками погодитись не можна,   так як вони не відповідають обставинам справи,   суд неправильно застосував норми
матеріального права. У зв"язку з цим рішення суду підлягає зміні з
ухваленням нового рішення.

Судом
установлено,   підтверджується наявними у
справі доказами,   спірна 1/4 частина
домобудівлі належала в рівних частках ОСОБА_3 і його колишній дружині - нині
покійній ОСОБА_4. Після розірвання їх шлюбу у 1981 році ОСОБА_3 разом зі своїми
доньками,   однією з яких є позивачка
ОСОБА_2 став проживати за іншою адресою,
а ОСОБА_4 залишилася проживати в одній із спірних частин будинку. В 2002
році ОСОБА_1 разом з малолітньою донькою ОСОБА_6,   1994 року народження з дозволу ОСОБА_3 стала
проживати у його частині будинку у якості квартиранта.

Судом
також встановлено,   що ОСОБА_3 подарував
ОСОБА_1 належну йому частку житлового будинку АДРЕСА_1 з тою метою,   щоб вона доглядала ОСОБА_4,   яка хворіла. У судовому засіданні ОСОБА_3
пояснив,   що він домовився з ОСОБА_1 про
те,   що він продасть їй належну йому 1/4
частину житлового будинку АДРЕСА_1,   але
коли вони прийшли до нотаріальної контори,
то їм пояснили,   що для укладення
договору купівлі -продажу необхідно,
щоб були присутні інші співвласники будинку,   які повинні відмовитися від придбання цих
часток будинку,   оскільки,   відповідно до діючого законодавства вони мають
переважне право на це. Після цього ОСОБА_1 умовила його на оформлення договору
дарування,   оскільки для цього не
потрібно було згоди інших співвласників будинку.

Крім
того,   в судовому засіданні позивач
пояснив,   що згідно договору дарування
від 15.05.2004 року 1/4 частки житлового будинку він отримав від відповідачки
кошти в розмірі 2 200 умовних одиниць. Цю обставину підтвердила в судовому
засіданні відповідачка.

Відповідно до
ч.2   ст.
235 ЦК і п. 14 Постанови
Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про
визнання угод недійсними" від 28.04.1978 р. № З

( з наступними
змінами),  якщо буде встановлено,  що правочин був вчинений сторонами для
приховання іншого правочину,  який вони
насправді вчинили,  відносини сторін
регулюються правилами щодо правочину,
який насправді вчинили.

ОСОБА_3у
позовній заяві обґрунтовував свої вимоги тим,
що був введений в оману відповідачкою. Однак в судовому засіданні він на
ці обставини не вказував,  ніяких доказів
в підтвердження оману не надав,  позов
про визнання договору дарування договором купівлі-продажу не заявив.

Таким
чином,  у суда не було правових підстав для визнання недійсним договору
дарування від 15.05.2004 року,
укладеного в нотаріальній формі.

З
урахуванням наведеного судова колегія вважає,
що позов ОСОБА_3 не підлягає задоволенню.

Разом з
тим,  судова колегія погоджується з
висновками суду щодо задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання
недійсним договору дарування 1/2  частини
житлового будинку,  розташованого
АДРЕСА_1 від 19.05.2004 року,  оскільки
вони відповідають зібраним у справі доказам,
яким судом дана належна оцінка,
правильно визначена юридична природа правовідносин,  що виникли і закон,  який їх регулює. Доводи апеляційної скарги
висновки суду у цій частині також не спростовують.

Керуючись  ст.
ст.  301,  303,
304,  307,  309,
316,  317,  319 ЦПК України,  судова колегія судової палати,

вирішила :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 -задовольнити частково.

Рішення
Білгород -Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 5 лютого 2007
року змінити,  резолютивну частину
рішення викласти в наступній редакції.

"Позовні
вимоги ОСОБА_2 задовольнити у повному обсязі.

Визнати
недійсним договір дарування 1/4 частини житлового будинку,  розташованого АДРЕСА_1,  укладений між померлою ОСОБА_4 та ОСОБА_1 та
посвідчений приватним нотаріусом 19.05.2004 року.

У
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування
1/4 частини житлового будинку,
розташованого АДРЕСА_1,
укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та посвідченого приватним нотаріусом
15.05.2004 року - відмовити."

Рішення набуває
законної сили з моменту його проголошення,
однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двох
місяців з дня набрання законної сили до Верховного Суду України