АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18
жовтня 2007 року                                                                                                     м.  Одеса

Колегія
суддів  судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого
-   Кварталової A.M.,

суддів - Галушко
Л.А.,  Плавич Н.Д.,

при секретарі -
Котової Д.Г.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди,  за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської
області від 21 травня 2007 року,  -

встановила:

В лютому 2006 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом
ОСОБА_1  про стягнення матеріальної та
моральної шкоди,  посилаючись на те,  що в серпні 2005 року вона домовилася з
відповідачем про те,  що він щоденно буде
випасати її корову в загальному стаді с.  Саф"яни Ізмаїльського
району Одеської області. 13 листопада 2005 року при випасі корів на полі біля
с. Саф"яни її корова внаслідок недогляду з боку відповідача з'їла траву
суріпку та загинула. Після уточнення позовних вимог позивачка просила стягнути
з відповідача матеріальну шкоду,  що
складається з вартості корови в сумі 3500 грн. та не отриману вигоду (вартості
молока) в сумі 5862 грн.,  а всього 8587
грн.,  а також моральну шкоду в сумі 1500
грн.

Відповідач позов
не визнав.

Справа
розглядалась судами неодноразово.

Рішенням
Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 травня 2007 року в
задоволені позовних вимог ОСОБА_2 - відмовлено.

В
апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду і ухвалити
нове ,  яким задовольнити позовні вимоги
у повному обсязі,  посилаючись на
те,  що судом були порушені норми
матеріального і процесуального права,
висновки суду не відповідають обставинам справи.

Вивчивши
матеріали справи,  заслухавши суддю -
доповідача,  яка доповіла колегії суддів
зміст оскаржуваного рішення,  мотиви і
доводи апеляційної скарги,  перевіривши
законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог і
доводів апеляційної скарги,  вислухавши
пояснення на неї учасників процесу,
колегія судців вважає,  що
апеляційну  скаргу необхідно  відхилити з наступних підстав.

Відповідно
до  ст.
308 ЦПК України,  апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального
та процесуального права.

Згідно
п.3 ст. 10 ЦПК України ,  кожна сторона
повинна довести ті обставини,  на які
вона посилається,  як на підставу своїх
вимог та заперечень,  а суд,  згідно
ст. П ЦПК України,  розглядає
цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами
доказів.

Головуючий
в 1 інстанції - суддя Топтигіна М. Л.                        Справа
№ 22ц-3 874/2007

Суддя -
доповідач -Кварталова A.M.                                                 Категорія
ЦП-44

Не може
бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише
формальних підстав.

Відмовляючи
в задоволенні позову позивачу,  суд
першої інстанції виходив з того,  що
,  дії відповідача та причинний зв'язок
неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо випасу громадської
великої рогатої худоби у "череді" по справі не установлено.

Колегія  суддів погоджується з таким висновком   суду з наступних підстав.

Відповідно
до  ст.
626 ЦК України
договором є домовленість двох або більше сторін,  спрямована на встановлення,  зміну або припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно  ст. 639 ЦК
України договір може бути укладений у будь-якій формі,  якщо вимоги щодо форми договору не
встановленні законом.

Як
вбачається з матеріалів справи позивачкою заявлені вимоги проте ,  що 13 листопада 2005р. відповідач випасав
корів,  що належали мешканцям с Саф"яни,  в тому числі і її корову,  яка була здорова та вигнана нею на
пасовисько. В цей день її корова внаслідок недогляду з боку відповідача з'їла
траву суріпку та загинула,  чим її
завдана матеріальна та моральна шкода,
яка складається з вартості корови в сумі 3500 грн. та не отриманої
вигоди (вартості молока) в сумі 5862 грн.,
а всього 8587 грн.,  а також
моральної шкоди в сумі 1500 грн.

Судом першої інстанції встановлено,
що між мешканцями с.  Саф"яни
є договір,  згідно якого власники корів
випасають худобу у „черзі" ( одна голова - один день),  і за хворих корів пастух відповідальності не
несе,  а тільки повідомляє про стан
корови власнику худоби (а.с. 46, 76, 79).

Як
вбачається з акту від 13 листопада 2005р. та пояснень в суді першої інстанції
ветеринарного лікаря Петрова П.М.  корова
позивачки загинула внаслідок поїдання трави суріпки і її вживання для кожної
худоби є індивідуальної,  цю траву можна
їсти худобі,  якщо шлунок корови повний
або трава висушена і не всі корови від цього хворіють (а.с.  11, 34, 104).

Колегія
суддів вважає,  що суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку про те,
що достатніх підстав для покладення відповідальності за відшкодування
шкоди на особу - пастуха ,  щодо випасу
громадської великої рогатої худоби у „череді",  її збереження,  контроль за кількості поїдання корму,  в тому числі трави суріпки та інших отруєних
рослин,  мешканцями села при укладанні
одноразових договорів відповідальність не передбачена. Кожний із власників
худоби брав на себе зобов'язання по випасну корів та відповідав за її
стан,  що підтверджено довідкою Голови
сільської ради(ах.87).

Ці висновки
відповідають вимогам  ст.  ст.
901-906 ЦК України.

За таких
обставин колегія суддів вважає,  що суд
правильно встановив фактичні обставини справи,
однак помилково застосував до даних правовідносин деліктні
правовідносини.

Доводи
апелянта,  що відповідальною особою за
випас корови був відповідач і що він несе відповідальність за недогляд та
загибель корови є не обґрунтованими,
спростовуються матеріалами справи. Сам по собі факт,  що в день загибелі корови відповідач випасав
її не є підставою для задоволення вимог позивачки,  за відсутністю договірних зобов'язань.

Колегія
судців вважає,  що позивачка також не
надала доказів про встановленого звичаю у даному населеному пункті щодо
відповідальності пастуха за загибель корови при її випасі і про те,  що особа яка її випасає несе
відповідальність. Довідка голови сільської ради на а.с. 87 підтверджує,  що пастух не відповідає за загибель корови.
Звичаї же застосовуються при укладанні угод,
а також при виконанні зобов'язань тільки за умови,  що вони не суперечать законодавству та
договору.

Враховуючи
все вищевикладене,  колегія суддів
вважає,  що рішення суду відповідає
фактичним обставинам справи,  а наведені
в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують,  не можуть бути підставою для його скасування.

За таких
обставин,  апеляційну скаргу необхідно
відхилити,  а рішення суду залишити без
зміни. Підстав для ухвалення нового рішення про
задоволення позову немає.

Керуючись  ст.
ст. 218, 303, 304,  307
ч.1п.1,  308,  313,
314 ч.1 п.1,  315, 317, 319 ЦПК
України,  колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Одеської області , -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 травня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України
протягом двох місяців з моменту проголошення.