Апеляційний суд міста Севастополя
Справа №
22ц-1377/2007 р.                                                              Головуючий
19                                                                                        Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

08
листопада. 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Севастополя в складі:

головуючого                                          -
Єфімової В.О.

суддів                                                      -
Птіціної В.І.,  Водяхіної Л.М.

при
секретарі                                         -
Баран М. Л.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Севастополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2 про
відшкодування моральної шкоди,  за
апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення місцевого суду Ленінського району м.  Севастополя від 05 жовтня 2006 року,  -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні
2004 року позивачка ОСОБА_1.  звернулася
до суду із позовом до ОСОБА_2. про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000
грн.

Вимоги
мотивовані тим,  що їй завдано моральну
шкоду неправомірними діями відповідачки,
які виразилися в неправомірному вселенні останньої в свою кімнату в
комунальній квартирі,  в якій дві кімнати
з трьох займає сім'я ОСОБА_1

Рішенням
місцевого суду Ленінського району м.
Севастополя від 05 жовтня 2006 року в задоволенні позову
ОСОБА_3відмовлено.

В
апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1.
просить рішення суду скасувати у зв'язку з невідповідністю висновків суду
фактичним обставинам справи.

Відмовляючи
в задоволенні позову ОСОБА_1,  суд першої
інстанції виходив з того,  що позивачем
не доведено про порушення її прав діями відповідача.

З такими
висновками погоджується колегія суддів,
оскільки вони зроблені на підставі повного та всебічного розгляду всіх
обставин справи,  з додержанням вимог
матеріального та процесуального права.

Відповідно
до ч.1  ст. 23,  ч.1
ст. 1167 ЦК України
особа має право на відшкодування моральної шкоди,  завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода,  завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою,  яка її
завдала,  за наявності її вини.

Судом
першої інстанції встановлено,  що позивач
та дочка відповідача ОСОБА_4. є співвласниками комунальної квартири АДРЕСА_1

16.01.2004
р. між сторонами відбувся конфлікт,
причиною якого послужило вселення відповідача у свою кімнату вказаної
комунальної квартири і не згодою з вказаним вселенням позивача.

Вказані
обставини викладені в постанові про відмову у порушенні кримінальної справи від
28.01.2004 р. (арк.с. 9).

2

Судом    першої    інстанції встановлено,      що
намагаючись вселитися у свою кімнату,
розташовану в комунальній квартирі,
відповідач діяла правомірно.

Крім
того,  знаючи про наявність у відповідача
правових підстав для вселення в квартиру,
позивачем вчинялись дії,
результатом яких і з'явилася конфліктна ситуація.

Таким
чином суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність між
сторонами неприязних відносин,  які мають
характер взаємних,  причиною яких є
незгода позивача з вселенням відповідача та відсутністю вжиття заходів
сторонами для врегулювання конфлікту.

За таких
обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Доводи
апеляційної скарги висновків суду також не спростовують і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального
або процесуального права,  яке б призвело
до неправильного вирішення справи.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку,  що рішення суду скасуванню чи зміні не
підлягає,  а апеляційна скарга
ОСОБА_1,  відповідно до  ст.
308 ЦПК України,  - підлягає
відхиленню.

Керуючись  ст.
ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України,  колегія суддів,  -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення
місцевого суду Ленінського району М. Севастополя від 05 жовтня 2006р. залишити
без змін.

Ухвала набирає
законної чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання законної сили.