АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22ц - 2469 /2007року                                  Головуючий
Соболев В.А. Суддя-доповідач: Буленко О.О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007
року жовтня місяця 23 дня                                                                          м.  Полтава

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в

складі:

Головуючого
судді: Буленка О.О.

Суддів :
Омельченко Л.М. .,  Бондаревської С. М.

При секретарі:
Барило Я.В.

розглянувши у м.  Полтаві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення
Автозаводського районного  суду м.  Кременчука Полтавської області від 25 червня
2007 року

по справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,  ОСОБА_1 про
стягнення боргу,  -

ВСТАНОВИЛА:

В квітні
2007 року ОСОБА_2  звернулася до суду з
позовом про стягнення заборгованості за договором позики з ОСОБА_3. та
ОСОБА_1,  посилаючись на те,  що відповідно до договору позики,  укладеного 5 червня 1997 року,  позивач передалаОСОБА_3  42 000 доларів США строком на вісім років.

Як далі
зазначала позивач,  вказана сума позики
була витрачена на придбання АДРЕСА_1,
автомобіля марки "Міцубісі Пажеро",  а також меблів,  телевізора,
пральної машини та інших речей.

Строк
повернення коштів за даним договором був визначений до 5 червня 2005 року. Але
у встановлений термін кошти відповідачами не були повернуті,  на прохання позивача повернути суму боргу
ОСОБА_3та ОСОБА_1 ніяким чином не реагували.

Виходячи
з положень  ст.  61 СК України,  ОСОБА_2
просила стягнути з ОСОБА_3. та ОСОБА_1 суму боргу за вказаним договором
позики у розмірі 212310 гривень в солідарному порядку.

Рішенням
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 25 червня 2007 року позовні вимоги
ОСОБА_2 було частково задоволено.

2

Стягнуто
на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в солідарному порядку у повернення боргу
212100 гривень,  у повернення держмита
1700 гривень,  витрат на
інформаційно-технічне забезпечення 30 гривень,
а всього 213830 гривень.

В залишковій
частині позовних вимог відмовлено.

Відповідач
ОСОБА_1 не погодилася з рішення та подала на нього апеляційну скаргу,  в якій просить рішення скасувати,  постановити нове рішення,  яким відмовити в частині задоволення позовних
вимогОСОБА_2.  про стягнення з неї суми
боргу солідарно з ОСОБА_3

Рішення
суду апелянт вважає таким,  що прийнято з
порушенням застосування норм процесуального та матеріального права,  а також висновки суду такими,  що не відповідають дійсним обставинам справи.

Колегія
суддів,  заслухавши доповідача,  перевіривши матеріали справи,  вважає,
що апеляційна скарга підлягає до задоволення за наступних підстав.

Згідно п. 2 ч. 1  ст.  307 ЦПК України,  за наслідками розгляду апеляційної скарги на
рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду
першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

У відповідності
до п.п. 1, 3, 4 ч. 1  ст.  309 ЦПК України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне з'ясування
обставин,  що мають значення для
справи,  невідповідність висновків суду
обставинам справи,  порушення чи
неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Так,  судом першої інстанції вірно
встановлено,  що 5 червня 1997 року між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3було укладено договір позики,
у відповідності до якого ОСОБА_2
в присутності свідків передала позичальнику грошові кошти в сумі 42000
умовних одиниць - доларів США.

Задовольняючи
вимогиОСОБА_2.  суд виходив з того,  що кошти,
отримані згідно зазначеного вище договору позики,  були витрачені ОСОБА_3на потреби сім'ї,  а саме для придбання квартири,  машини,
оплати туристичних поїздок,
часткового проведення ремонту.

З даним
висновком суду колегія суддів не може погодитися за наступних підстав.

Згідно
ч. 1  ст.
1046 ЦК України
за договором позики одна сторона ( позичкодавець ) передає у власність другій
стороні ( позичальникові ) грошові кошти або інші речі,  визначені родовими ознаками,  а позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових котів ( суму позики ) або таку ж кількість
речей того ж роду та такої ж якості.

У
відповідності до частини 2 статті 1047 ЦК
України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника або інший документ,  який посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною
1 статті 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій
самій сумі або речі,  визначені родовими
ознаками,  у такій самій кількості,  такого самого роду та такої самої
якості,  що були передані йому
позикодавцем ) у строк та в порідку,  що
встановлені договором.

Частиною
1 статті 1050 ЦК України
визначено,  що у випадку,  якщо позичальник не повернув суму
позики,  він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625 ЦК
України.

Виходячи
з умов договору позики,  укладеного між
ОСОБА_2 та ОСОБА_35 червня 1997 року,
позичальником виступав ОСОБА_3,
який,  в свою чергу,  і взяв на себе зобов'язання про повернення
суми боргу.

з

Враховуючи
те,  що правило,  сформульоване в ч. 1  ст.
1050 ЦК України,  покладає на позичальника який прострочив
повернення речей,  визначених родовими
ознаками,  саме ОСОБА_3і який є боржником
за договором позики від 5 червня 1997 року у зв'язку з простроченням виконання
взятого на себе зобов'язання.

Крім
того,  виходячи з положень статті 61 СК
України,  нормами якої визначено об'єкти
спільної сумісної власності подружжя,  не
вбачається підстав для поширення вимоги по зобов'язанням одного із подружжя на
іншого члена подружжя,  оскільки факт
витрати коштів на спільні потреби подружжя не доведено,  а тому воно витікає із зобов'язальних
правовідносин,  визначених цивільним
законодавством.

За таких
обставин,  суд першої інстанції дійшов
невірного висновку про стягнення суми боргу у тому числі і з ОСОБА_1,  яка не є позичальником,  а тому і боржником,  за договором позики від 5 червня 1997
року,  укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Тому колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування
рішення Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 25 червня 2007 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,  ОСОБА_1 про
стягнення боргу,  та в частині стягнення
суми боргу за вказаним договором позики в солідарному порядку з ОСОБА_3. та
ОСОБА_1,  та постановити в цій частині
нове,  яким задовольнити
вимогиОСОБА_2.  до ОСОБА_3. про стягнення
суми боргу,  а у задоволенні її позовних
вимог до ОСОБА_1 відмовити за їх безпідставністю.

Також,  виходячи з положень  ст.  88
ЦПК України,  рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню і в частині розподілу судових витрат. їх
відшкодування позивачу необхідно покласти на ОСОБА_3..

В іншій
частині рішення суду необхідно залишити без змін,  оскільки судом правомірно відмовлено у
задоволенні вимогиОСОБА_2.  про стягнення
суми боргу шляхом продажу майна : квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_2,
оскільки дане питання стосується порядку виконання рішення суду.

Керуючись п.2
ч.1  ст.
307,  п.п. 1, 3, 4  ст.
309 ЦПК України,  -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 25 червня 2007 року - скасувати в
частині стягнення суми боргу за вказаним договором позики в солідарному порядку
з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та в частині відшкодування ними судових витрат.

Постановити в
цій частині нове рішення.

Позовні вимоги
ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в рахунок повернення боргу 212100 гривень,  а також в рахунок відшкодування судових
витрат: 1700 гривень державного мита,  30
гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи,  а всього 213830 гривень.

У
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 відмовити за їх безпідставністю.

В іншій частині
рішення суду залишити без змін.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено
протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Верховного Суду України.