Апеляційний суд Донецької області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

29 серпня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Донецької області в складі:

Круглікової К.С. ,  Лоленко А.В.,  Біляєвої О.М. ,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в місті Донецьку справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2,  3-я особа -ОСОБА_3,  - про усунення перешкод в користуванні
квартирою,  встановлення порядку
користування нею та вселення та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
визнання права власності на 1/2 частину квартири; за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,  3-я особа - ОСОБА_1,  - про вселення та усунення перешкод в
користуванні квартирою" за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 -
ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду м.
Києва від 17 червня 2005 року,

встановила:

В січні
2004 року ОСОБА_1 пред'явила в суд позов доОСОБА_3. про захист права
власності,  обґрунтовуючи свої вимоги
тим,  що вона є власникомАДРЕСА_1,  в якій проживає відповідач без правових
підстав. Просила виселити його із спірної квартири.

В ході розгляду
справи ОСОБА_1 уточнила предмет і підстави позову,  просила вселити її у спірну квартиру,  зобов'язати відповідача не-чинити їй перешкод
в користуванні житлом і передати ключі від вхідних дверей,   а також виділити в  користування їй     з
повнолітньою дочкою

Справа №
33ц-1950кс 07

Категорія
ЦП: 19

Головуючий
у першій інстанції   Богінкевич С. М.

Суддя-доповідач                            Біляєва О.М.

ОСОБА_3кімнату
площею 17, 5 кв. метрів,  а відповідачу -
кімнату площею 12, 4 кв. метрів.

В червні
2004 року ОСОБА_2 подав
зустрічний позов про визнання за ним права власності на 12 частину спірної
квартири,  оскільки квартира знаходиться
в ЖБК "Верстат 12" і була отримана в 1983 році на сім'ю із трьох
осіб,  до складу якої входили сторони і
їх дочкаОСОБА_3 Пайові
внески за квартиру були повністю сплачені в період перебування сторін в шлюбі.
Вважає,  що квартира є спільною сумісною
власністю подружжя.

В жовтні
2004 рокуОСОБА_3
звернулася з позовом доОСОБА_3. про вселення та усунення перешкод в користуванні
квартирою,  посилаючись на те,  що вона має право на проживання,  але відповідач перешкоджає їй в користуванні
житлом.

Рішенням
Подільського районного суду м.  Києва від
06 квітня 2005 року позови задоволені.

За
ОСОБА_2 визнано право власності на Уг частину АДРЕСА_1.

У
користування ОСОБА_1 разом із ОСОБА_3виділена жила кімната площею 17, 5 кв.
метрів з балконом площею 11, 92 кв. метрів; кімната площею 12, 4 кв. метрів
залишена в користуванніОСОБА_3.

Кухня,  ванна кімната,  туалет,
коридор залишені в спільному користуванні сторін.

ОСОБА_3 вселена у
кімнату площею 17, 5 кв. метрів із балконом площею 11, 92 кв. метрів у спірній
квартирі.

ОСОБА_2 зобов'язано не
чинити ОСОБА_1 та ОСОБА_3перешкод у користуванні квартирою та передати їм ключі
від вхідних дверей квартири.

Рішенням
Апеляційного суду м.  Києва від
17.06.2005 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних
вимог ОСОБА_1 про встановлення порядку користування спірною квартирою скасовано
і ухвалено нове ,  яким відмовлено
ОСОБА_1 в цій частині позову.

Змінено
рішення в частині вирішення вимог про вселенняОСОБА_3,  зазначено,
що вона підлягає вселенню не у кімнату площею 17, 5 кв. метрів із
балконом площею 11, 92 кв. метрів спірної квартири,  а у квартиру.

В іншій частині
рішення суду залишено без змін.

У
касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 просить скасувати рішення
апеляційної інстанції та залишити без змін рішення Подільського районного суду
м.  Києва,  посилаючись на неправильне застосування норм
матеріального права та порушення норм процесуального права.

Колегія суддів вважає,  що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно
із ч. 2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до
вимог  ст.  335 ЦПК України суд касаційної інстанції не
може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини,  що не були встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним,  вирішувати питання про
достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,  про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це
вбачається з матеріалів справи,  що
судове рішення постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

Відсутні
передбачені  ст.  338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновки суду не спростовують,

Враховуючи
наведене,  колегія суддів вважає за
необхідне відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись  статтями
332,   336,   337 ЦПК України,   колегія
суддів Апеляційного суду Донецької області

ухвалила:

Касаційну   скаргу
представника   ОСОБА_1   -ОСОБА_4 відхилити.

Рішення
Апеляційного суду м.  Києва від 17 червня
2005 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.