Справа
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

14 травня 2007 р.                                    м. Димитров

Димитровський міський суд Донецькоі області у складі:
головуючого - судді
Халаджи О.В. при секретарі Рибкіної Г.В. з участю позивача ОСОБА_1 представника
відповідача Коробського А.В. третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у попередньому
відкритому судовому засіданні в м. Димитров
справу за позовом ОСОБА_1 до Димитровської міської Ради про визнання права
власності,

ВСТАНОВИВ:

Відповідач позов визнав.

Позивач в
судовому засіданні, в обгрунтування позову пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його
бабка ОСОБА_3, яка постійно мешкала на день смерті у АДРЕСА_1.

Після смерті
бабки відкрилася спадщина, що складається із 1/2 частини квартири, яка
розташована у АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 володіла
вищевказаною квартирою на праві особистої приватної власності на 1/2 квартири
на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21 листопада 1994 року, іншою 1/2
частиною квартири володів брат позивачки ОСОБА_2 на праві власності. (а.с. 33)

Виходячи із
змісту статті 529 Цивільного
кодексу Української РСР, спадкоємцями першої черги за законом є діти
спадкодавця та той з подружжя, який його пережив.

Зазначену
спадщину фактично прийняв батько позивача та третьої особи ОСОБА_4, так як він
відкрито мешкав в квартирі протягом шести місяців з часу відкриття спадщіни.
Відмови від спадщіни він не заявляв. Він фактично став власником 1/2 частини
квартири у АДРЕСА_1. Однак,
оформити юридично факт прийняття спадщини ОСОБА_4 не встиг.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер
ОСОБА_4.

Відповідно до
статті 549 Цивільного
кодексу Української РСР, як спадкоємець першої черги за законом, позивач
прийняв спадщину після смерті батька, фактично вступив в управління та
володіння спадковим майном, розпорядився речами звичайної домашньої обстановки
та вжитку, та подав 16 травня 1998 року Межівській
державній нотаріальній конторі замісцем відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини. Одночасно з позивачем заяву про прийняття спадщини було подано її
братом ОСОБА_2.

За таких
обставин позивач вважає, що вона та її брат прийняли спадщину відповідно до
статті 549 Цивільного
кодексу Української РСР.

Тому просить
визнати за нею 1/2 права власності на квартиру, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1.

Не зважаючи на
те, що відповідно до статті 549
ЦК Українскої РСР позивач прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщіну
він не отримав за відсутності реєстрації права власності на частину квартири за
батьком у Димитрівському БТІ.

Третя особа
позов визнала, та надала суду заяву про задоволення вимог позивача.(а.с. 37)

Судом установлено,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла
ОСОБА_3, яка постійно мешкала на день смерті у АДРЕСА_1. Після її смерті
відкрилася спадщина, що складається із 1/2 квартири

2

за адресою: АДРЕСА_1.

Зазначену
спадщину фактично прийняв батько позивача та третьої особи ОСОБА_4, так як він
відкрито мешкав в квартирі протягом шести місяців з часу відкриття спадщіни.
Відмови від спадщіни він не заявляв. Він фактично став власником 1/4
частини квартири у АДРЕСА_1.
Однак, оформити юридично факт прийняття спадщини ОСОБА_4 не встиг. (а.с. 9)

ОСОБА_4
доводиться батьком позивачці, що підтверджується свідоцтвом про її народження,
та свідоцтва про одруження від 21.07.2000
року де вона змінила прізвище з ІНФОРМАЦІЯ_3 на ІНФОРМАЦІЯ_4, та свідоцтва
про одруження від 06.10.2006
року, де вона змінила прізвище з ІНФОРМАЦІЯ_4 на ІНФОРМАЦІЯ_5. та батьком
третьої особи, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_2, ( а.с. 17,19,23,24)

Згідно відповіді
з БТІ м. Димитрів після смерті ОСОБА_3 не має відомостей про реєстрацію права
власності на частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, тому у позивача
і не було можливості прийняти 1/4 частини спадщіни після смерті батька. (а.с. П)

Факт того, що
ОСОБА_2 є власником 1/4 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, підтверджується
свідоцтвом на право власності на житло від 21.11.1994 року НОМЕР_1.
(а.с. 30-33)

В силу
вищевикладеного, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню в
повному обсязі і за нею необхідно визнати право власності на 1/2 квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі
ст.ст. 524, 529, 548,
549 Цивільного кодексу Української РСР, ст. 392 Цивільного кодексу України, та керуючисть ст.ст.10, 11, 57, 209, 213, 214, 215 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до
Димитровської міської Ради про визнання права власності задовольнити повністю.

Визнати за
ОСОБА_1 право власності на 1/2
квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення до Апеляційного суду Донецької області через Димитровський
міський суд.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через
Димитровський міський суд протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.