Апеляційний суд донецької області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

12 вересня 2007
року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Донецької області в складі:

Новодворської
O.I.,
Новосядлої В.М. ,
Олєйникової Л.С.  розглянувши в
попередньому судовому засіданні в м.
Донецьку справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  ОСОБА_3,
ОСОБА_4,  ОСОБА_5,  ОСОБА_6,
з участю третіх осіб-МРЕВ-2 м.
Києва,  Шостої Київської державної
нотаріальної контори,  приватного
нотаріуса ОСОБА_7,  УДАІ ГУ МВС України в
м.  Києві про визнання права власності на
автомобіль,  визнання договорів
купівлі-продажу недійсними та витребування майна з чужого незаконного володіння
за касаційною скаргою представника позивача ОСОБА_8 на рішення Апеляційного
суду м.  Києва від 3 березня 2005 року,

встановила:

У
вересні 2003 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2,  ОСОБА_3
,  ОСОБА_4  про визнання права власності на
автомобіль,  посилаючись на те,  що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його син ОСОБА_9,  і 08 вересня 2003 року він звернувся до
нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини,  до складу якої входить автомобіль Мерседес НОМЕР_1,  1997 року випуску,  номерний знак НОМЕР_2.

Зі слів
померлого він придбав цей автомобіль по дорученню у гр-на ОСОБА_3 ,
який 09 вересня 2003 року в нотаріальній конторі оформив
заяву про одержання грошей за автомобіль.

12
серпня 2003 року ОСОБА_2,  на яку було
зареєстровано автомобіль,  оформила
доручення з правом продажу автомобіля.

Позивач
просив визнати за ним право власності на автомобіль Мерседес НОМЕР_1, 1997
року випуску,  номерний знак НОМЕР_2.

Справа №
33ц- 1960кс-07                         Категорія
ЦП: 19

Головуючий у
першій інстанції Васильєва Т.М.  Доповідач Новодворська О.І.

В ході
розгляду справи ОСОБА_1 збільшив позовні вимоги і просив визнати за ним право
власності на автомобіль Мерседес
НОМЕР_1,  1997 року випуску,  номерний знак НОМЕР_2; визнати недійсним
договір купівлі-продажу цього автомобіля укладений між ОСОБА_2 і  ОСОБА_5; визнати недійсним договір
купівлі-продажу спірного автомобіля,
укладений між ОСОБА_5 і ОСОБА_6,
та витребувати автомобіль із незаконного володіння останнього.

Посилався на те,
що спірні договори купівлі-продажу були укладенні при наявності ухвали суду від
17 вересня 2003 року про забезпечення позову.

Рішенням
Шевченківського районного суду м.  Києва
від 06 жовтня 2004 року позов задоволено.

Рішенням
Апеляційного суду м.  Києва від 3 березня
2005 року рішення місцевого суду скасоване,
у задоволенні позовних вимог позивача відмовлено.

Представник
позивача ОСОБА_8 звернулася до Верховного Суду України з касаційною скаргою на
рішення Апеляційного суду м.  Києва від 3
березня 2005 року.

В
обґрунтування касаційної скарги посилається на порушення судом норм
матеріального й процесуального права,  у
зв'язку з чим ставить питання про скасування рішення апеляційного суду із
залишенням без зміни рішення суду першої інстанції.

Колегія
суддів дійшла висновку,  що підстави для
перегляду судових рішень відсутні,
виходячи з наступного.

Скасовуючи
рішення суду першої інстанції та,  відмовляючи у задоволенні позову,  апеляційний суд виходив із того,  що відповідно до  ст.  12
Закону України "Про власність" громадянин набуває права власності на
майно,  одержане внаслідок успадкування
або укладення інших угод,  не заборонених
законом.

Згідно  ст.  44
ЦК України в
редакЦП Закону 1963 року,  що діяла на
час виникнення спірних правовідносин,
угоди громадян між собою на суму понад сто карбованців повинні
укладатись в письмовій формі. Статтею 46 ЦК
України передбачено,  що недодержання
сторонами простої письмової форми,  що
вимагається законом позбавляє сторони в разі спору посилатися на підтвердження
угоди на показання свідків.

Судом
установлено,  що на день смерті 2 серпня
2003 року ОСОБА_1  письмова угода
купівлі-продажу спірного автомобіля між ним та власником автомобіля
ОСОБА_10  або уповноваженою нею
особою,  укладена не була. Оскільки
матеріали справи не містять доказів укладення померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_9  договору купівлі-продажу спірного автомобіля
та правомірного набуття ним права власності на цей автомобіль,  не виникло таке право й у позивача в порядку
спадкування після померлого сина.

Відповідно
до ч. 2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення
норм процесуального права.

Згідно  ст.
335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини,  що не були встановлені в рішенні суду,  чи відкинуті ним,  вирішувати питання про достовірність того чи іншого
доказу,  про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи,  що
судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального
права,  а також відсутні передбачені ч. 1  ст.
338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновок судів не спростовують.

Керуючись  ст.
ст.  332,  336 ЦПК України,  колегія суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Донецької області

ухвалила:

Касаційну скаргу представника позивача   ОСОБА_8 відхилити.

Рішення
Апеляційного суду м.  Києва від 3 березня
2005 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.