Головуючий у першій інстанції - Фанда В.П.
Справа № 22-537
Доповідач - Гуменюк Н.І.
Категорія № 44
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02 "
квітня 2007 року                                                                         м.
Хмельницький

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Хмельницької області

в складі:
головуючої - судді Гуменюк Н.І

суддів: Баса
О.Г., Варвус Ю.Д.

при секретарі
Курдзіль М.В.

з участю:
представників сторін

розглянула у
відкритому судовому засіданні справу № 22 -537 за апеляційними скаргами ОСОБА_2
в інтересах ОСОБА_1 та дочірнього підприємства „Деражнянський плодоконсервний
завод Хмельницької облспоживспілки" на рішення Деражнянського районного
суду від 02 лютого 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ДП „Деражнянський
плодоконсервний завод Хмельницької облспоживспілки" про стягнення
недовиплаченої зарплати, поновлення на роботі , стягнення коштів за час
вимушеного прогулу та незаконно утриманих коштів за результатами ревізій,
відшкодування моральної шкоди

Заслухавши
доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія суддів

встановила:

В листопаді 2006
року позивачка звернулась до суду і просила стягнути з відповідача
недовиплачену суму коштів за виконану роботу майстром та продавцем магазину,
поновити її на посаді продавця магазину та стягнути середньомісячну зарплату за
час вимушеного прогулу і 10000 гр. моральної шкоди.

В січні 2007
року доповнила позов вимогами: про повернення незаконно утриманих коштів в сумі
123 гр.77 коп. за результатами ревізій та відшкодуванням заподіяних цим
моральних збитків в сумі 2000 гр.

Рішенням
Деражнянського районного суду від 02 лютого 2007 року позов задоволено
частково. Постановлено стягнути з ДП „Деражнянський плодоконсервний завод
Хмельницької облспоживспілки" на користь ОСОБА_1 123 гр.77 коп.відрахувань
за фактом виявлення нестачі, 512 гр. недоплачених коштів за роботу в
понадурочний час на посаді продавця магазину „Декос" та 1000 гр. моральної
шкоди, всього 1635 гр.77 коп., а також 51 гр.судового збору на користь держави
і 30 гр. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В задоволені
решти позовних вимог відмовлено.

В своїй
апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 означене рішення в частині відмови в
заволоденні позову та відшкодування надурочних робіт на посаді майстра і
продавця вважає незаконним. Просить його скасувати, посилаючись на те, що суд
недостатньо дослідив обставини звільнення позивачки і безпідставно відмовив в
поновленні, її на роботі в зв"язку з пропуском строку позовної давності.
Неповно, на думку апелянта судом встановлені не лише підстави звільнення з
посади продавця, а й створені їй умови роботи без надання обідньої перерви, а
також невірно визначено затрати робочого часу позивачки на посаді майстра. Крім
того, розмір моральної шкоди , присудженої судом , являється явно недостатнім і
не відповідає вимогам закону про розумність і справедливість, і компенсувати її
моральні страждання моде відшкодування саме в 12000 гр.

Дочірнє
підприємство „Деражнянський плодоконсервний завод Хмельницької
облспоживспілки" також не погоджується з рішенням суду в частині
задоволення позову ОСОБА_1.через неправильне застосування норм матеріального
права та неповне з"ясування обставин справи.

Апеляційні
скарги підлягають відхиленню з наступних підстав.

Судом
встановлено, що з 07 липня по 10 листопада 2004 року ОСОБА_1 працювала на
посаді майстра сокового цеху ДП „Деражнянський плодоконсервний завод" і
була звільнена з роботи, в зв"язку з закінченням виробничого сезону.. З
серпня 2004 року на заводі було запроваджено роботу у три зміни тривалістю 8
год. кожна і як вбачається з табелів обліку робочого часу та книги про
заробітну плату позивачка відпрацьовувала саме таку кількість робочих годин, за
які повністю отримала заробітну плату. Будь-яких претензій при звільнені з
цього приводу не заявляла , а також не довела правомірності позовних вимог в
цій частині і в судовому засіданні.

16 травня 2006
року позивачка була прийнята продавцем в магазин „Декос", належний
відповідачу. Тут вона працювала позмінно з 8 до 23 години, тобто по 15 годин за
зміну,без врахування перерви на обід, однак в табелі обліку робочого часу
зазначалось лише 8 годин. Виходячи з доведеності цих обставин, суд вірно
визначив суму компенсації за понадурочну роботу ( в тому числі і в нічні
години) та роботу у вихідні дні і зобов"язав роботодавця доплатити їй 512
гр.

Слід погодитись
і з позицією суду про необхідність повернення останнім незаконно утриманих із
зарплати ОСОБА_1 123 гр.77 коп. за результатами нестач, виявлених в магазині 23
червня та 31 серпня 2006 року. Як вбачається з матеріалів справи підпису
ОСОБА_1 на договорі про колективну матеріальну відповідальність продавців
магазину немає, а отже відсутні визначені законом підстави для настання з її
боку матеріальної відповідальності.

Законним і
обгрунтованим являється рішення в частині вирішення спору про поновлення на
роботі. Встановлено, що заяву про звільнення з посади продавця магазину
„Декос" за власним бажанням вона подала 05 вересня 2006 року, яка в той же
день була задоволена. 14 вересня того ж року вона отримала копію наказу про
звільнення , а наступного дня - трудову книжку. До суду з позовом звернулась
лише 16 листопада 2006 року, не навівши поважність причини пропуску
встановленого законом строку для захисту порушеного права, не клопотала про
його поновлення і протягом вирішення спору. Тому суд правильно відмовив у
поновленні на роботі та у виплаті середньомісячного заробітку за час вимушеного
прогулу.

На думку
апеляційного суду, слід погодитись і з розміром моральної шкоди, визначеної
судом 1 інстанції , яка встановлена з врахуванням ступеня моральних страждань
позивачки в зв"язку з порушенням її трудових прав та в межах розумності і
справедливості.

Доводи
апеляційних скарг не спростовують висновків суду і не впливають на законність
рішення, яке постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального
права, що регулюють спірні правовідносини.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційні
скарги представника ОСОБА_1 та дочірнього підприємства „Деражнянський
плодоконсервний завод Хмельницької облспоживспілки" відхилити.

Рішення  Деражнянського районного суду від 02 лютого
2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання нею законної сили.