УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18"
липня 2007року                                                                             М.
Хмельницький

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Хмельницької області

в складі:
головуючої - судді Кізюн О.Ю.

суддів: Варвус
Ю.Д.,  Ващенка С. Є. при секретарі
Тимощук М. В.

з участю:
відповідача ОСОБА_1

розглянула
у відкритому судовому засіданні справу № 22ц - 1250 за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Шепетівського міськрайонного суду від 23 березня 2007 року
за позовом ОСОБА_2 до Шепетівської міської ради,  ОСОБА_1,
ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частину будинку.

Заслухавши
доповідача,  пояснення відповідача,  перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги,

встановила:

В січні
2007 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Шепетівської міської ради і
просив визнати за ним право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1. В
обґрунтування заявленого позову посилався на те,  що відповідно до рішення виконавчого комітету
Шепетівської міської ради №29 від 27.01.1971 року його брату ОСОБА_4 було
надано право на індивідуальне будівництво на земельній ділянці площею 600
кв.м.  АДРЕСА_1. Проте,  будинок на зазначеній земельній ділянці був
побудований за їхні спільні з братом кошти для їх спільного сумісного
проживання. В цьому будинку він разом з братом прожив до 1977 року,  після чого побудував свій власний будинок
АДРЕСА_2. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Після смерті брата він є спадкоємцем
другої черги,  тому має право на
спадкування частини спірного будинковолодіння,
однак отримати спадщину не взмозі,
так як пропустив визначений законом 6-місячний строк. Тому в
порядку  ст.  328 ЦК
України просив визнати за ним право власності на спірне будинковолодіння.

В
процесі розгляду справи ОСОБА_2 стало відомо,
що 20.09.2005 року нотаріусом Шепетівської державної нотаріальної
контори на спірне будинковолодіння було видано свідоцтво на право на спадщину
за законом на ім'я ОСОБА_1,  який є сином
померлого ОСОБА_4. Тому,  він змінив
позовні вимоги і просив визнати частково недійсним свідоцтво про право на
спадщину за законом,  видане державним
нотаріусом Шепетівської державної нотаріальної контори на ім'я ОСОБА_1 та
визнати за ним - ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1.

Рішенням
Шепетівського міськрайонного суду від 23 березня 2007 року в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Головуючий
у першій інстанції - Пічугіна И.О.                                        Справа
№22ц-1250

Доповідач
-Кізюн О.Ю.                                                                               Категорія
№ 2, 5

В своїй
апеляційній скарзі ОСОБА_2 вважає рішення суду незаконним та
необгрунтованим,  просить його скасувати
з підстав невідповідності висновків суду матеріалам справи та порушення судом
норм матеріального права і ухвалити нове рішення,  яким визнати за ним право власності на Vi
частину будинку АДРЕСА_1. Вважає,  що
суд не дав належної оцінки показам свідків ОСОБА_5,  ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8  та ОСОБА_9,
які підтвердили той факт,  що
будинок він будував разом з братом.  Крім
того,  він по даний час зареєстрований у
спірному будинковолодінні і іншого житла на праві власності у нього не
має,  оскільки будинок,  в якому він проживає,  належить його дружині - ОСОБА_10.

Перевіривши
законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги
та вимог,  заявлених в суді першої
інстанції,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга підлягає відхиленню з
наступних мотивів.

Відповідно
до  ст. 308 ЦПК України апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального
і процесуального права.

Судом
встановлено,  що власником житлового
будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_4,  що
підтверджується договором про надання в безстрокове користування земельної
ділянки під будівництво жилого будинку на праві особистої власності,  посвідченого нотаріусом Шепетівської
державної нотаріальної контори 20.03.1971 року та зареєстрованого в реєстрі за
№ 819,  актом про виконання будівництва і
введення в експлуатацію спірного будинковолодіння від 05.08.1972 року,  а також матеріалами інвентаризаційної справи
№ 3701 на будинковолодіння АДРЕСА_1.

Після смерті
ОСОБА_4.,  який помер ІНФОРМАЦІЯ_1,  право власності на спірне будинковолодіння
перейшло до його сина - ОСОБА_11 на підставі свідоцтва про право на спадщину за
законом від 12.09.2005 року,
посвідченого державним нотаріусом Шепетівської міської державної
нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 1352.

Оскільки
ОСОБА_11 після смерті свого батька - ОСОБА_4. є спадкоємцем першої черги,  а позивач ОСОБА_2 після свого брата ОСОБА_4.
є спадкоємцем другої черги,  тому
відповідно до вимог  ст.   ст.  1258,  1261 ЦК України суд
першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те,  що позивач не має права на отримання спадщини
після свого брата ОСОБА_4.,  а тому
підставно відмовив йому у задоволенні позову у цій частині.

З'ясувавши
повно й всебічно обставини,  на які
посилалися сторони як на підставу своїх вимог і заперечень,  давши належну оцінку зібраним по справі
доказам,  в тому числі й показанням
свідків ОСОБА_5,  ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8  та ОСОБА_9,  суд першої інстанції дійшов обґрунтованого
висновку також й про те,  що правові
підстави для визнання будинковолодіння АДРЕСА_1 спільною власністю позивача й
померлого ОСОБА_4. відсутні.

Доводи
апеляційної скарги на законність та обґрунтованість судового рішення не
впливають,  тому колегія суддів не має
підстав для його скасування чи зміни.

Керуючись  ст.
ст.  307,  308,
313,  315,  317,
319 ЦПК України,  колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення  Шепетівського міськрайонного суду від 23
березня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  однак може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею
законної сили.