РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

6 вересня 2007 року                                                         м. Вінниця

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у
складі:

Головуючого:- Нікушина В.П.

Суддів: Цюри Т.В., В.П. Гуцола П.П.

При секретарі: Шевчук Л.В.

За участю
представників: Розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Ладижинського міського суду, Вінницької області від 6 червня 2007 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, сплату відсотків за прострочення'грошового
зобов'язання і відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2007 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про
стягнення з нього 33350 грн. боргу, 1000 грн. за прострочення грошового зобов'язання
та 3000 грн. моральної шкоди.

Обґрунтовуючи
свої вимоги, він посилався на те, що він 30 вересня 2006 року позичивОСОБА_1 5 тисяч євро, що згідно курсу
НБУ становить 33350 грн. Вказану суму
відповідач мав повернути не пізніше 1 грудня 2006 року. Цей договір позики
було оформлено розпискою.

У визначені
терміни ОСОБА_1. боргу не повернув, від виконання зобов'язань уникає. За таких
обставин позивач вважав, що відповідач крім основного боргу має сплатити йому
3% річних від суми боргу , а також відшкодувати йому моральну шкоду у розмірі
3000 грн.

В суді першої
інстанції позивач, свої позовні вимоги змінив в зв'язку з тим що, відповідач
повернув в рахунок погашення основного боргу 32481 грн. і в

Справа № 22 - 1927                                                                                               Категорія - 18

Доповідач в суді 1 - ї інст. Глушко I.B.

Суддя-доповідач: Нікушин В.П.

2

зв'язку з цим
він просив стягнути лише 869 грн. боргу, моральну шкоду та судові витрати.

Суд першої*
інстанції задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2 частково стягнувши з відповідача на його користь 869 грн. боргу 3000 моральної
шкоди та 1750 грн. за надання юридичної допомоги.

Не погоджуючись з таким рішенням ОСОБА_1. апелював його. В

апеляційній скарзі він ставить питання про скасування даного рішення та

ухвалення нового рішення про відмову в позові ОСОБА_2.. При цьому

ОСОБА_1. посилається на те, що продовження строків повернення боргу

було узгоджено з ОСОБА_2.. Позов про стягнення з нього боргу було подано

до суду в той час коли він перебував за кордоном і
не міг фізично повернути борг

позивачеві на його вимогу.

Підстав для стягнення з нього моральної шкоди за таких обставин він взагалі
не вбачає, крім цього ОСОБА_2 не навів жодних
обставин які б свідчили про те, що йому була заподіяна моральна шкода.

Колегія суддів
заслухавши, доповідача, ОСОБА_2., який заперечив апеляційну скаргу, перевіривши
обґрунтованість , наведених в ній вимог та законність
апельованого рішення, прийшла до такого висновку.

Апеляційна скарга ОСОБА_1. підлягає частковому задоволенню, з послідуючим
скасуванням рішення суду першої інстанції в частині щодо стягнення моральної
шкоди.

Такі висновки
судової колегії ґрунтуються на наступних обставинах, встановлених по справі.

Факт отримання ОСОБА_1 від ОСОБА_2 5000 євро не оспорюється сторонами
по справі і знайшов своє письмове підтвердження у письмовій розписці. В цій же
розписці вказано j строк повернення зазначеної суми кредитору, а саме 4
грудня 2006 року.

Про повернення позивачеві відповідачем в рахунок погашення боргу 4000 євро та 1050 дол. США свідчить
розписка ОСОБА_2..

ОСОБА_1.
стверджував, що за домовленістю з позивачем він мав повернути йому лише вказану суму. Сам позивач заперечує таке твердження відповідача. Інших доказів в підтвердження цього
твердження ОСОБА_1., які б свідчили
про домовленість про неповну сплату боргу не наведено.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, стягнувши з
відповідача залишок боргу в сумі 869 грн.

Що стосується
вирішення питання про стягнення моральної шкоди то в даному випадку суд припустився помилки, застосувавши до правовідносин,
що склались між ОСОБА_2. та ОСОБА_1. положення ст.ст. 1166, 1167 ЦК України.
Можливість стягнення моральної шкоди при наявності правовідносин, що склались між сторонами відповідно до
"-договору позики, на підставі наведених статей ЦК України
виключається. Не передбачена можливість стягнення моральної шкоди і нормами гл. 71 ЦК України, що регулюють
правовідносини, виникаючі із договору позики.

3

Можливість стягнення моральної шкоди в даному випадку не передбачається і
договірними умовами, що склались між ОСОБА_1. та ОСОБА_2..

А тому на
підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 1046, 1047, 1050 ЦК України, керуючись ст.ст. 309, 3-13, 316 ЦПК України, колегія суддів палати
в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області,

ВИРІШИЛА;

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Ладижинського міського суду, Вінницької області від 11 червня 2007 року в частині стягнення з ОСОБА_1 3000 грн.(трьох) моральної
шкоди на користь ОСОБА_2скасувати, постановивши
нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову про стягнення
на його користь з ОСОБА_1 10000 грн. (десяти) моральної шкоди.

В решті рішення
Ладижинського міського суду, Вінницької області від 11 червня 2007 року
залишити без змін.

Рішення ухвалене в апеляційному порядку набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним
законної сили.