Справа №2-422/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

12
квітня 2007 року                                                                         Обухівський
районний суд

Київської
області в складі:

головуючого -
судді Ковальова Ю.О. при секретарі
Девко Ю.В.,

розглянувши у
відкритому попередньому судовому засіданні в м.Обухові цивільну справу за
позовомОСОБА_1до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування
житловим приміщенням,

встановив:

У березні ц.р.
ОСОБА_1. звернулась в суд з цим позовом доОСОБА_2 підстав добровільного вибуття
і непроживання відповідача без поважних причин більше півроку у спірній
неприватизованій квартирі, позивачка вимагала визнання його таким, що втратив
право користування житлом.

В суді ОСОБА_1.
підтримала позов. Просила його задовольнити.

ОСОБА_2. визнав
позов.

Заслухавши
сторони і дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає
задоволенню по суті з наступних підстав.

Так, згідно ч.ч.
1, 2 ст.71 і ст.72 ЖК України та п. 10 чинної постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами
Житлового Кодексу України", жиле приміщення за тимчасово відсутнім
наймачем зберігається впродовж шести місяців, а якщо відсутній без перешкод не
користувався житлом вказаний строк,  то
на вимогу членів сім'ї він може бути визнаний судом таким, що втратив право
користування житлом. Подовження згаданого терміну, протягом якого таке право
зберігається, можливе лише тоді, коли причини непроживання в житлі були дійсно
поважними, тобто об"єктивно незалежними від волі особи, житлове право
котрої оспорюється.

У зв"язку з
цим судом з"ясовано, що за ордером №65, виданим повноважним органом 25
лютого 1999 року, сім"ї відповідача, яка складалась з трьох чоловік,
включаючи його самого,  а також позивачку
та їх неповнолітню дитину, була надана однокімнатна квартираАДРЕСА_1. Квартира
дотепер неприватизована. Використовується позивачкою з дитиною за договором
житлового найму. ОСОБА_2. по розірванню шлюбу в 2001 році добровільно виселився
з квартири і з 2002 року постійно та безперервно там не проживає, залишаючись
зареєстрованим.

Ці обставини
справи, поряд з поясненнями сторін, безспірно підтверджені відповідними їм
копіями свідоцтв про шлюб і розлучення сторін, правовстановлюючого документа на
житло, паспортними та іншими офіційними довідковими даними про реєстрацію і комісійними
актами про непроживання відповідача, що в матеріалах справи.

За таких
обставин, коли відповідач вибув на інше місце проживання і понад шість місяців
у спірній квартирі не проживає та не має намірів на вселення, про що сам заявив
у суді,  наявні всі позовні підстави для
визнання його таким, що втратив право користування житлом.

При цьому, суд
виходить і з відсутності будь-яких даних по справі про примусове виселення
відповідача або чинення позивачкою перешкод у його вселенні чи про якісь інші
поважні причини вибуття і непроживання останнього, окрім зміни місця проживання
у зв"язку з розлученням.

Це зумовлює
неспростовний висновок про те, що відповідач вже з часу вибуття перестав
ставитись до житла, як до свого, не маючи на меті його збереження за собою в
такій якості.

2

На підставі наведеного,  керуючись
ст.ст.3, 4, 10, 11, 27, 31, 60, 212-215, 223, 292, 294 ЦПК України,
ст.ст.64, 71, 72, 191 ЖК
України, суд

вирішив:

Позов
задовольнити.

Визнати ОСОБА_2
таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартиріАДРЕСА_1

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку протягом 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження, яка може подаватись на протязі 10 днів. Інакше рішення
набирає законної сили по закінченню 10-денного строку.