Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня
2007 року                                                м.  Київ

Святошинський
районний суд м.  Києва у складі:
головуючого судді       Черненко В.А

при
секретарі                                Широкопояс
О.В.

з участю   позивача
ОСОБА_1

відповідача                                     ОСОБА_2

розглянувши
у попередньому судовому засіданні в залі суду в м.  Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2    про розірвання шлюбу,

встановив:

В червні
2007 р. позивачка ОСОБА_1. звернулася до суду з позовом,  в якому просить розірвати шлюб з
ОСОБА_2,  посилаючись на те,  що через різні погляди на життя та втрату
взаємного порозуміння з грудня 2006 р. вони проживають окремо,  з вказаного часу не підтримують шлюбних
відносин,  не ведуть спільне господарство
та не мають спільного бюджету,  а тому
подальше спільне життя і збереження сім'ї вважає неможливим та таким,  що перешкоджає її інтересам.

В
попередньому судовому засіданні позивачка позов підтримала і суду
пояснила,  що вона зареєструвала шлюб з
відповідачем 26.06.1999 р. Цей шлюб у неї другий. Від шлюбу мають малолітнього
сина ОСОБА_3,  який народився
ІНФОРМАЦІЯ_1 Під час спільного життя з"ясувалось,  що вони мають різні погляди на сімейне життя.
З грудня 2006 року вони проживають окремо,
сімейні відносини між ними фактично припинені. На даний час примирення з
відповідачем неможливе. Витрати,
пов»язані з оформленням розірвання шлюбу в органах РАЦС просить покласти
на відповідача.

Відповідач
позов визнав та суду пояснив,  що сім»я
фактично розпалась і примирення неможливе. Вони намагались зберегти
сім"ю,  але вони різні люди і
проживати разом не можуть. На день розгляду справи в суді кожен з них живе
своїм життям і не прагнуть до примирення. Витрати,  пов"язанні з оформленням розірвання
шлюбу в органах РАЦС,  просить покласти
на нього.

В
попередньому судовому засіданні позивачка позов підтримала та просить його
задовольнити. Відповідач проти позову не заперечує.

З
урахуванням визнання позовних вимог відповідачем,  суд визнав за можливе розглянути справу по
суті в попередньому судовому засіданні.

Суд,  заслухавши пояснення
сторін,  дослідивши матеріали
справи,  дійшов висновку,  що позов підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно
до  ст. 110 Сімейного Кодексу України
позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно
до  ст. 112 Сімейного Кодексу України суд
постановляє рішення про розірвання шлюбу,
якщо буде встановлено,  що
подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного
з них,  інтересам їхніх дітей,  що мають істотне значення.

Судом
встановлено,  що сторони перебувають у
зареєстрованому шлюбі з 26.06.1999 р. Від шлюбу мають малолітнього сина
ОСОБА_3,  який народився ІНФОРМАЦІЯ_1
Через наявні конфлікти та непорозуміння в сім»ї між сторонами виникли неприязні
стосунки. З грудня 2006 р. сторони проживають окремо,  припинили ведення спільного
господарства,  мають окремий бюджет і не
підтримують шлюбних стосунків. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу,  а відповідач згоден на розірвання шлюбу.

За таких
обставин суд дійшов висновку,  що
подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

Витрати,  пов'язані з оформленням розірвання шлюбу в
органах РАЦС,  суд вважає за необхідне
покласти на відповідача.

На
підставі викладеного та керуючись
ст.  110, 112 Сімейного Кодексу
України,   ст.  10,
57,  60,  213,
215 ЦПК України суд

вирішив:

Позов
задовольнити.

Шлюб,  зареєстрований 26 червня 1999 року між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у відділі РАГС Ленінградського району м.  Києва ,
актовий запис № 548,  розірвати.

Стягнути
з ОСОБА_2 при реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС держмито на користь
держави 25 грн.,  звільнивши ОСОБА_1  від сплати державного мита.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.