УХВАЛА

іменем    України

2007р. листопада
місяця «13» дня,  колегія суддів судової
палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим в
складі:

Головуючого:       Новікова Р. В. Суддів:       Філатової Є. В. Балахонова Б.Л. При
секретарі:      Урденко Г.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.  Сімферополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Державного підприємства житлово-експлуатаційного управління
„Алуштабуд",  ОСОБА_2,  третьої особи -Державного підприємства
„Таврида" про визнання ордеру недійсним,
стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди і за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
ОСОБА_3,  Державного підприємства
житлово-експлуатаційного управління „Алуштабуд",  третьої особи - відділу громадянства,  міграції і реєстрації фізичних осіб
Алуштинського MB ГУ МВС України в Криму про вселення і виселення,  за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Алуштинського міського суду від 12.06.2007р.,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1  звернулася з позовом до ДП ЖЕУ
„Алуштабуд",  ОСОБА_2 та третьої
особи - ДП „Таврида" про визнання ордеру недійсним,  стягнення матеріальних збитків та моральної
шкоди.

Вимоги
мотивовані тим,  що 22.05.2002р.
позивачка отримала ордер на кімнату АДРЕСА_1. Але тривалий час не могла вселитися туди,  оскільки кімнату не звільнювала попередня
мешканка - ОСОБА_4,  якій с сім'єю
5.11.2001р. надано 3-кімнатну квартиру. За таких обставин позивачка була
вимушена проживати у найманій квартирі. 20.03.2007р.,  після виселення на підставі судового рішення
ОСОБА_4,  ОСОБА_1  вселилася
у спірну кімнату 21.03.2007р. Але 23.03.2007р. відповідачка почала вимагати її
виселення,  посилаючись на те,  що теж має ордер на ту же кімнату. Того ж дня
було обрізано телефонну лінію. 26.03.2007р. за заявою ОСОБА_2 ВАТ Крименерго
знеструмив кімнату. 12.05.2007р. ОСОБА_2 за допомогою інших осіб самочинно
зламала залізні двері,  які позивачка
встановила за свій рахунок,  та захопила
кімнату,  поставила свій замок,  перешкоджає доступу у кімнату.

Такими
діями позивачка була позбавлена спочатку телефонного зв'язку та електрики,  а потім самого житла і з дитиною-сиротою
вимушена жити по знайомим та друзям.

Позивачка
вважає,  що ордер на спірну кімнату
ОСОБА_2 на зайняте жиле приміщення виданий незаконно. Тому просила визнати його
недійсним,  виселити відповідачку,  зобов'язати не чинити їй перешкод у
користуванні квартирою,  стягнути з неї
матеріальну шкоду 1000грн. (вартість пошкоджених дверей) та моральну шкоду в
розмірі 1700грн.

Відповідачка
вимоги не визнала,  звернулася із
зустрічним позовом,  просила виселити
позивачку з неповнолітніми дітьми зі спірної кімнати без надання    іншого

Справа
№22-ц-5548/2007р.                                    Головуючий
в 1 інстанції Куренда В.Й.

Доповідач Філатова Є.В.

житлового
приміщення і вселити туди її. Посилається на те,  що має законне право на спірне житло,  що підтверджено ордером,  який було видано їй на вільну кімнату. Вже
після цього її захопила ОСОБА_4 із сім'єю,
що перешкоджало законному вселенню. Під час звільнення кімнати за
рішенням суду ОСОБА_4 навмисно вселили туди позивачку,  яка,
хоча і отримала ордер у 2002р.,
але не робила ніяких дій щодо реалізації свого права,  тому втратила його.

Рішенням
Алуштинського міського суду від 12.06.2007р. у позові ОСОБА_1  відмовлено,
зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено,
ОСОБА_1  з неповнолітніми дітьми виселено зі спірної кімнати без
надання іншого житлового приміщення. ОСОБА_2 з членами сім'ї вселена у кімнату
АДРЕСА_1. Відділ громадянства,  міграції
і реєстрації фізичних осіб Алуштинського MB ГУ МВС
України в Криму зобов'язаний анулювати реєстрацію позивачки з членами сім'ї за
адресою спірної кімнати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1  просить скасувати рішення,  відмовити у зустрічному позові,  задовольнити її позовні вимоги в повному
обсязі і стягнути з відповідачки всі судові витрати. Посилається на те,  що рішення суду не відповідає фактичним
обставинам та нормам матеріального і процесуального закону. Суд першої
інстанції не дав належної оцінки тим обставинам,  що ОСОБА_1  не могла вчасно вселитися у спірну кімнату з об'єктивних
підстав,  оскільки їй перешкоджала сім'я
ОСОБА_4,  що встановлено рішенням суду.
Ордер ОСОБА_2 було надано на зайняте жиле приміщення.

Заслухавши
доповідача,  обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи,  колегія
судців дійшла висновку,  що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Розглядаючи
справу,  суд першої інстанції визнав
право ОСОБА_2 на спірну кімнату і дійшов висновку про незаконність вселення
туди ОСОБА_1,  виходячи з того,  хто виявив більш активності при виселенні
попередніх мешканців та оплачував споживані ними комунальні послуги.

Але ж
такі доводи не обгрунтовані посиланням на закон,  не є правовими і не мають ніякого значення
для спірних правовідносин. Разом з тим,
суд не врахував положень закону,
що регулює порядок надання ордерів на жилі приміщення у гуртожитку,  внаслідок чого не звернув уваги на
обставини,  які мають суттєве значення
для вирішення спору.

Відповідно
до  ст.
129 ЖК України єдиною підставою для вселення у гуртожиток є спеціальний
ордер,  який надається адміністрацією
підприємства,  установи,  організації - власника гуртожитку. При цьому
за п.10 Положення „Про гуртожитки" ордер може бути виданий лише на вільне
жиле приміщення.

Зі
справи убачається,  що ордер на спірну
кімнату було надано ОСОБА_2 9.10.2003р.,
тобто після надання ордеру ОСОБА_1
22.05.2002р.,  який ніким не
оспорено. Тої факт,  що позивачка не
реалізувала ордер,  також не впливає на
результат спору,  оскільки рішенням
Алуштинського міського суду від 11.05.2005р,
яке набрало чинності,
встановлено,  що весь час з
початку видачі ордеру ОСОБА_4 утримували квартиру,  перешкоджаючи вселенню.

Оскільки
у зазначеному рішенні розв'язане питання тільки про визнання недійсним ордерів
на ім'я ОСОБА_4,  ОСОБА_5 та їх
виселення,  то преюдиціальних фактів щодо
прав на спірну кімнату інших осіб не встановлювалося.

Таким
чином,  ордер відповідачці було видано на
зайняте жиле приміщення,  що не
відповідає вимогам закону. Але колегія не може ухвалити нового рішення,  оскільки судом допущені суттєві порушення
процесуального закону,  які перешкоджають
суду апеляційної інстанції вирішити питання по суті.

А саме:
відповідно до п.6  ст. 125 ЖК України не
можуть бути виселені без надання іншого житлового приміщення одинокі
особи,  які проживають разом з
неповнолітніми дітьми.

За
наданими документами ОСОБА_2 проживає з двома неповнолітніми дітьми окремо від
чоловіка та будь-яких інших членів сім'ї,
тому у розумінні даної норми вона є особою,  яка може бути виселеною або у жиле
приміщення,  яке вона займала раніш,  або в інше жиле приміщення.

За
роз'ясненням Верховного суду у п. 6 Пленуму від 12.04.1985р. „Про деякі
питання,  що виникли в практиці
застосування судами Житлового Кодексу України" у випадку коли позов
пред'явлено особами,  права яких порушено
видачею ордера і на яких не може бути покладено обов'язок по наданню
відповідачам іншого жилого приміщення,
до участі у справі має бути притягнутий відповідний орган,  що здійснює управління житловим фондом.  Оскільки власник гуртожитку залучений до справи
не у якості відповідача,  тільки третьою
особою,  покласти на нього такий
обов'язок неможливо. За даними ДП ЖЕУ „Алуштабуд" кімната АДРЕСА_2,  де раніш проживала та була зареєстрована
відповідачка,  заселено іншими особами.

Крім того,  з наданих апеляційному
суду додаткових матеріалів: копій ордерів та акту перевірки паспортного режиму
убачається,  що крім відповідачки ОСОБА_2
у спірній кімнаті фактично проживає сім'я ОСОБА_4 у складі 4 осіб,  яким також надані ордери на вселення у спірне
жиле приміщення у 2004р.,  але вони не
були притягнені до участі у справі.

Згідно
п.4  ст. 311 ЦПК України рішення суду
підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд,  якщо суд вирішив питання про права та
обов'язки осіб,  які не брали участі у
справі.

Керуючись
п.4 ст. 311  ст. 315 Цивільного
процесуального кодексу України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково,
рішення Алуштинського міського суду від 12.06.2007р. скасувати,  направити справу на новий розгляд у місцевий
суд.

Ухвала набуває
чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційну інстанцію
Верховного Суду України протягом двох місяців зі дня проголошення.