УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

14 листопада
2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим в складі:

Головуючого,  судді: Берзіньш B.C.

Суддів:   М"ясоєдової Т.М.  Шестакової Н.В. при секретарі   Остапчук О.О.,  розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м.  Сімферополі   цивільну справу за позовом    ОСОБА_1 до    ОСОБА_2 та Кримського регіонального   центру
державного   земельного   кадастру
про   визнання   недійсним державного акту на  земельну ділянку,  про затвердження технічного звіту,  спонукання
до видачі нового державного акту та стягнення матеріальної та моральної
шкоди

за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м.  Сімферополя Автономної Республіки Крим від 20
червня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Київського районного суду м.  Сімферополя
Автономної,  Республіки Крим від 20
червня 2007 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та
Кримського регіонального центру державного земельного кадастру про визнання
недійсним державного акту на земельну ділянку,
про затвердження технічного звіту,
спонукання до видачі нового державного акту та стягнення матеріальної та
моральної шкоди.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення з направленням справи на
новий розгляд на тих підставах,  що суд
першої інстанції не врахував фактичні обставини щодо помилки при приватизації
земельних ділянок у визначенні розміру земельних ділянок, ,  які передавалися у власність сторін; ця
помилка є причиною того,  що позивачка на
цей час має у власності земельну ділянку розміром не 677кв.м. ,  а 610кв.м. ,
що порушує її земельні права.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 пояснила,  що

рішення суду є законним і справедливим,
доводи апеляційної скарги не відповідають

фактичним обставинам справи і суперечать документам щодо приватизації
земельних

ділянок.

Розглянувши
справу в межах доводів апеляційної скарги,
заслухавши доповідача,  сторони та
представника позивача,  колегія суддів
вважає,  що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи
у задоволенні позову,  суд першої
інстанції виходив з того,  що порядок
користування земельними ділянками ніколи не був закріплений документально,  за письмовими заявами сторін рішенням
Сімферопольської міської ради від 25.12.2003 року було передано у приватну
власність ОСОБА_1  0, 0610га,  ОСОБА_2 - 0, 0643га; позивачка та її
представник не довели суду,  що були
порушені земельні права позивачки та їй з вини відповідачки була передана у
приватну власність земельна ділянка меншою площею ніж вона мала по закону.

Колегія суддів
погоджується із висновками суду першої інстанції.

Справа
№22-ц-5557/2007р.                            Головуючій
у 1 інстанції Кукта М. В.

Доповідач        Шестакова Н.В.

Як слідує з
матеріалів справи,  первісно
рішенням  виконкому Сімферопольської
міської ради у власність сторін була передана земельна ділянка площею
1250кв.м.  (а.с. 10),  за заявами сторін це рішення було скасовано
28.11.2003 року (а.с. 23, 24.26).

Рішенням
Сімферопольської міської ради від 25.12.2003 року у власність ОСОБА_2 та
ОСОБА_1  були передані земельні ділянки
площею 0, 0643 і 0, 0610га відповідно (а.с. 25). При встановленні меж земельної
ділянки ОСОБА_2 ОСОБА_1  претензій не
мала,  підписавши акт (а.с. 31). У
засіданні суду апеляційної інстанції позивачка підтвердила,  що дійсно на зазначеному акті є її підпис.

Претензії
позивачки не мають під собою ніяких правових підстав,  приймаючи до уваги те,  що до приватизації земельних ділянок межі цих
ділянок,  які знаходилися у користуванні
сторін,  офіційносте визначалися,  у зв'язку із чим геодезична зйомка фактичного
землекористування не може розглядатися як документ,  який встановлює межі земельних ділянок. Крім
того,  колегія суддів звертає увагу на
те,  що не можна вважати порушеними права
позивачки щодо розміру земельної ділянки,
яка передана їй у власність,
оскільки із загальної площі земельної ділянки 1250кв.м.  на її частку у будинку,  яка складає 46/100,  повинно приходитися лише 575кв.м.

Обговорюючи
законність державних актів про право приватної власності сторін на земельні
ділянки,  колегія суддів вважає,  що вирішення питання про незаконність
державних актів залежить від оцінки законності рішення Сімферопольської міської
ради від 25.12.2003 року про передачу у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_1  земельних ділянок площею 0, 0643 і 0, 0610га
відповідно (а.с. 25),  оскільки державні
акти готувалися саме на підставі зазначеного рішення. Однак позивачка це
рішення органу місцевого самоврядування не оспорює.

Відповідно
до  ст.
ст.  10, 60 ЦПК України у
цивільному процесі встановлений принцип змагальності сторін,  тому кожна сторона повинна довести ті
обставини,  на які вона посилається як на
підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Аналізуючи
вищезазначені фактичні обставини по справі з точки зору достатності доказів
щодо порушення земельних прав позивачки,
колегія суддів дійшла до висновку про необґрунтованість позову.

Оскільки
апеляційна скарга не містить доводів щодо відмови у позові про стягнення
матеріальної та моральної шкоди,  колегія
суддів не перевіряє обгрунтованість рішення у частині відмови у цьому позові.

Приймаючи
до уваги те,  що апеляційна скарга не має
посилання на безперечні та достатні докази в обгрунтування позовних вимог і не
містить доводів,  які б спростували
висновки суду першої інстанції,  рішення
суду відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Керуючись  ст. ст%03, 307, 308 ЦПК України,  колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Київського районного суду м.  Сімферополя
Автономної Республіки Крим від 20 червня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України на протязі двох місяців.

Справа
№22-ц-5557/2007р.                                             Головуючій у 1 інстанції Кукта М. В.

Доповідач       Шестакова
Н.В.