№
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2007 р. Жовтоводський
міський суд Дніпропетровської області  у
складі:

головуючої
судді Завізіон Т.В. при секретарі Ніколенко М.В. з участю позивачки ОСОБА_1
пред-ка органу опіки Ігнатченко Н.В.

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні
у м. Жовті Води цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 із заінтересованою особою органом опіки та піклування
Жовтоводського виконкому про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 та
просить постановити судове рішення, яким позбавити відповідача батьківських
прав щодо їх спільного неповнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись на
те, що відповідач на протязі тривалого часу не опікується дитиною, фактично
самоусунувшись від її виховання та утримання, переклавши цей обов'язок на неї.

У
судовому засіданні позивачка підтримала позов у повному обсязі.

Представник
органу опіки та піклування просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3, належним чином повідомлений про день
та час розглячду справи, в судове засідання не з"явився, про поважність
причин своєї відсутності суд не повідомив. Згідно із нотаріально завіренною
заявою / а.с. 13/ відповідач позов
визнав у повному обсязі, заперечень проти позбавлення його батьківських прав не
мав та просив слухати справу у його відсутність.

Враховуючи,
що згідно із ч. 2 ст. 77 ЦПК    України вважається, що у разі
неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи не
з'явилися в судове засідання  без
поважних причин. У зв"язку із зазначеним суд прийняв   '
рішення про розгляд справи у відсутності відповідача на підставі доказів,
які надала суду позивачка.

Суд, заслухавши пояснення позивачки, представника органу
опіки та піклування, свідків, неповнолітнього ОСОБА_2, дослідивши матеріали
справи, вважає що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних
підстав.

Закон - ст. 164 Сімейного
Кодексу України - встановив,
що :

-Батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських
прав у тому разі, якщо вони ухиляються від виконання від своїх обов"язків
по вихованню дітей.

Обов'язки батьків по вихованню та розвитку дитини
закріплені у ч. 1-4 ст. 150 Сімейного
кодексу України.

Зокрема, ця норма закону передбачає, що батьки
забов"язані виховувати своїх дітей...., турбуватися про здоров"я
дитини, її физичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття
дитиною повної середньої освіти, готовити її до самостійного життя, а також
поважати дитину.

2

Частина 5
ст. 150 та ч. 4
ст. 155 Сімейного кодексу України також установили, що передача
дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов"язку
батьківського піклування щодо неї та що ухилення батьків від виконання
батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності,
встановленої законом.

Закон, ст. 180
Сімейного кодексу України, встановив також обов'язок матері та батька
утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, із аналізу вище процитованих норм закону
необхідно зробити висновок що, у разі ухилення батьків від утримання та
виховання своїх дітей, на них може бути покладена відповідальність у вигляді
позбавлення батьківських прав.

У
судовому засіданні судом встановлено наступне.

Згідно із копією свідоцтва про народження батьками
ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 є
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 / а.с.5/.

Актовий запись
№ 86 від 10.03.1998 року про
народження ОСОБА_2 зроблено відділом РАЦСу Жовтоводського управління юстиції. / а.с. 5 /

Батьки хлопчика між собою у шлюбі не перебували, а
перебуваючи у фактичних шлюбних стосунках з 1995 року припинили їх у грудні 1998 року.

Як вбачається із пояснень позивачки, після припинення
фактичних шлюбних стосунків із відповідачем, з грудня 1998 року вона із
сином перешла мешкати
до своєї матері за адресою АДРЕСА_1,
а батько дитини залишився мешкати із своїми батьками за адресою АДРЕСА_2.

Із зазначенного часу батько дитини фактично кинув їх із
сином на призволяще, не надаючи їм ніякої допомоги, перестав виявляти до сина
батьківську турботу та не бажав брати у подальшій долі сина будь-якої участі.

Судом також встановлено, що мати хлопчика вчиняла
передбачені законом дії за для того, щоб примусити відповідача виконувати свій
батьківський обов'язок щодо утримання їх спільної дитини.

Так, 04
грудня 2000 року
Жовтоводський міський суд розглянув цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 та стягнув з відповідача на користь позивачки аліменти у розмірі 1/4
частини з усіх видів його доходів на утримання сина ОСОБА_2. / а.с. 10/.

Але не зважаючи на наявність судового рішення, відповідач
свого батьківсього обов'язку щодо матеріального утримання сина не виконував, що
підтверджується довідкою державного виконавця / а.с. 11/
із якої вбачається, що станом на 01.12.2006
року за відповідачем рахується заборгованість по аліментних
забов"язання в розмірі 8
455 грн. 11 коп. У зв"язку
із ухиленням відповідача від утримання свого сина, дитині була призначена
тимчасова державна допомога.

Із пояснень позивачки судом також встановлено, що з часу
припинення фактичних шлюбних стосунків з відповідачем, безпосередню участь у
вихованні та утриманні дитини стала приймати разом із нею бабуся ОСОБА_2 та її
мати - ОСОБА_4.
Позивачка також пояснила, що вона з 2003
року мешкає в Німеччини, де на теперешній час навчається в навчальному
закладі. Впродовж свого перебування за кордоном вона двіччі на рік приїздила до
сина, який в її відсутність знаходився під доглядом бабусі, спілкувалася із
вчителями у школі, вирішувала всі нагальні проблеми пов"язані із дитиною.
Із слів своєї матері вона знала, що батько дитини, жодного разу, не виявив
бажання побачитися із сином, а також не виявив до дитини будь-якого інтересу.

Позивачка також пояснила, що її мати померла 14.04.2007 року, що
вимусило її терміново повернутися на теріторію України та вирішувати питання
про виїзд сина разом із нею за кордон, оскільки вона є єдиною близкою людиною дитини,
яка має опікуватися нею.

3

Обставини, на які посилається позивачка, як на підству
свого позову, а саме фактичне самоусунення відповідача від виховання та
утримання дитини, знайшли своє об"єктивне підтвердження поясненнями
допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6, ОСОБА_7.

Так, свідки ОСОБА_5
та ОСОБА_6, які на протязі тривалого часу мешкають по сусідству із
позивачкою та мешкали по сусідству із померлою матір"ю останньої у
АДРЕСА_2, пояснили суду, що приблизно з 2000
року в квартирі ОСОБА_4 стала мешкати її донька ОСОБА_1 із своїм сином
ОСОБА_2. Із слів сусідів вони знали, що подружнє життя у ОСОБА_1 із батьком її
сина не скалося. Після виїзду ОСОБА_1 спочатку на роботу, а потім на навчання у
Німеччину, її сином ОСОБА_2 опікувалася лише бабуся хлопчика - мати позивачки.
Батько дитини жодного разу не відвідав сина. Окрім того бабуся скаржилася, що
батько дитини не надає на утримання сина коштів, що становить їх у дуже скрутне
матеріальне становище.

Свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що товаришувала із померлою
ОСОБА_4 на протязі більш ніж двадцяти років. Батько ОСОБА_2 вона бачила один
раз, коли останній прийшов до сина на день народження у 1999 році. Після
цього батько долею сина не цікавився і не переймався.

Перелічені пояснення позивачки, свідківа та особиста
безвідповідальна позиція відповідача щодо виконання свого законного
обов"язку щодо матеріального утримання свого неповнолітнього сина, на
переконання суду, свідчить про те, що судом встановлена одна з підстав
покладання на нього відповідальності, оскільки він не виконує вимог ст. 180 Сімейного
кодексу України.

Далі, як вбачається із довідок-характеристик на
неповнолітнього ОСОБА_2 з місця його навчання / а.с. 7,
8, 9 / дитина з 01.09.2006
року навчається у середній школі №10.

Класний керівник хлопчика зазначив у характеристиках, що
дитиною опікується мама та бабуся і що батько жодного разу не відвідував
навчального закладу.

Заслуханий судом в судовому засіданні неповнолітній
ОСОБА_2 висловив суду свою думку з приводу того, що він розуміє суть питання,
яке розглядається в судовому засіданні та дав свою згоду на позбавлення батька
батьківських прав відносно себе. Окрім того хлопчик пояснив суду, що останній
раз бачив свого батька випадково в зимку 2007
року, зустрівши його у бабусі по батьковій лінії. ОСОБА_2 також сказав
суду, що не відчуває до батька родинних почуттів, оскільки відносини із батьком
в нього не склалися, бо батько, даже при їх випадкових зустрічах зазвичай лає
його. Хлопчик також підтвердив в суді, що останнім часом його долею переймалася
мама та, до своєї смерті, бабуся ОСОБА_4.

Таким чином, оскільки суд встановив, що відповідач
фактично не бачив свого сина на протязі тривалого проміжку часу, то,
відповідно, він не приймав будь-якої участі у вихованні дитини, а тому є і
друга підстава для покладання на нього відповідальності.

Згідно із рішенням №189
від 26.04.2006 року
Жовтоводського міськвиконкому останній клопоче перед судом про позбавлення
відповідача батьківських прав.

Це рішення було підтримано в судовому засіданні і
представником органу опіки та піклування.

За таких умов, суд вважає, що відповідач повинен бути
позбавлений батьківських прав щодо свого сина.

Окрім того, суд вважає за необхідне допустити до
негайного виконання постановлене судове рішення, оскільки це, на думку суду,
відповідає інтересам дитини, та дозволить позивачці вирішити нагальні питання
про влаштування подальшої долі сина, як на теріторії України та к і за її межами.

4

З
урахуванням наведеного, керуючись ст.ст.
150, 155,  164, 180, 182,  183,184

Сімейного
кодексу України, у відповідності із ст.ст. 10,11, 60, 77, 212-215   ЦПК України,

суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 із заінтересованою особою органом опіки та піклування Жовтоводського
виконкому про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, уродженця м. Жовті Води, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м.
Жовті Води Дніпропетровської області батьківських прав по відношенню до сина
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Забов"язати відділ РАЦСу Жовтоводського управління
юстиції внести відповідні зміни у актовий запис № 86 від 10.03.1998
року про народження ОСОБА_2.

Рішення
допустити до негайного виконання.

Строк оскарження рішення тридцять днів шляхом подачі
через Жовтоводський міський суд Апеляційному суду Дніпропетровської області на
протязі десяти днів заяви про намір оскаржити рішення і наступних двадцяти
днів, з дня подачі заяви -
апеляційної скарги, або в порядку ч. 4
ст. 295 ЦПК
України.