Справа № 2-91/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

15 травня   2007 року                                                            Добровеличківський
районний суд

Кіровоградської області в складі
суду:

Головуючого
судці                                                         Ведющенко
В.В..

при секретарі                                                                  Самелюк
О.О.

за участю
позивача п.ОСОБА_1, представника позивача п.ОСОБА_3, відповідача п.ОСОБА_2,
представника відповідача п.ОСОБА_4, представника відповідача п.ОСОБА_5, третьої
особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору п. ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі
судових засідань смт. Добровеличківка Кіровоградської області, цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди, завданої внаслідок дорожно-транспортної події (далі по тексту ДТП), та
стягнення матеріальної шкоди завданої смертю потерпілого-

ВСТАНОВИВ:

Позивач
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, мотивуючи позовні вимоги тим, що 15
квітня 2006 року о 20 годині ЗО хвилин п.ОСОБА_6 керуючи автомобілем ЗІЛ-130
держномер НОМЕР_1, який належить на праві власності відповідачу, рухаючись по
автодорозі с.Кирилівка-с.Олексіївка Добровеличківського району Кіровоградської
області , в порушення вимог п.19.1 Правил дорожнього руху України без
включеного світла фар на автомобілі, на відстані 1.1 км від с.Олексіївка
Добровеличківського району Кіровоградської області допустив зіткнення з
мотоциклом МТ-10 держномер НОМЕР_2, під керуванням чоловіка позивача ОСОБА_7. В
результаті зіткнення ОСОБА_7 загинув на місці ДТП. 15 квітня 2006 року. ОСОБА_6 вироком Добровеличківського
районного суду, Кіровоградської області визнаний винним в скоєнні злочину
передбаченого ст. 286 ч.2 КК України та засуджений до З років позбавлення волі
з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк З роки, на
підставі ст.75 КК України його звільнено від відбування основного покарання з
випробуванням на строк 2 роки. В результаті загибелі чоловіка їй спричинена
матеріальна шкода: на похоронні послуги затрачено 389 гривень, на пам"ятник,
оградку, стіл і
лавку та тротуарну плитку на могилі - 5275 гривень, на одежу на похорони і
поминальний обід -2695, 50 гривень, на поминки 40 днів - 1159,2 грн, а всього
матеріальна шкода по похоронам складає 9 518,70 гривень. На день смерті померлого
вона перебувала з ним у шлюбі. Після народження двох синів ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження вона не працювала та
була на повному утриманні чоловіка. Позивач вважає що вона та її малолітні сини
ОСОБА_8 та ОСОБА_7 мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю
потерпілого у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з
вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які
перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди.
Середньомісячний заробіток її чоловіка складав 1222, 53 гривень, частка на
одного утриманця становила 305,63 гривні ,тому вона та її малолітні сини мають
право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника в розмірі 430,67 гривень
щомісячно. Крім того, їй спричинена моральна шкода, яка полягає в тому, що
втратила кохану людину, свою надію і опору. В зв"язку з загибеллю чоловіка
позивач переносить моральні страждання. На її утриманні залишилося

двоє малолітніх дітей, які також страждають від його загибелі. Позивач
оцінює моральну (немайнову) шкоду в грошовому виразі у розмірі 50 000 гривень .

Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала повністю
уточнивши їх в судовому засіданні в частині відшкодування шкоди завданою смертю
потерпілого, виходячи з отриманої в ході судового слухання справи, довідки про
середньомісячний заробіток померлого, суду надала пояснення яке ідентичне
мотивації позову.

Представник позивача п.ОСОБА_9
позицію свого довірителя в судовому засіданні підтримав повністю, суду
уточнив, що розмір середньомісячної заробітної плати померлого ОСОБА_7
нараховується виходячи з уточнюючої довідки і становить 1425 грн. 25 коп.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги заперечив повністю, суду
надав пояснення, в якому вказав, що він дійсно є власником автомобіля ЗІЛ-130
д/н НОМЕР_3, цей автомобіль йому належить на праві приватної власності, але на
момент дорожно-транспортної пригоди вналідок якої загинув ОСОБА_7 цим
автомобілем керував ОСОБА_6 без надання йому доручення на право керування.
Вважає, що ОСОБА_6 заволодів транспортним засобом незаконно, після чого скоїв ДТП. Оскільки його
вини у вчиненні ДТП не має, то
будь-яких матеріальних та моральних збитків він відшкодовувати не повинен.

В судовому засіданні позицію відповідача підтримав представник відповідача
п.ОСОБА_5 та представник відповідача п.ОСОБА_4, які обґрунтовували цю позицію
аналогічними поясненнями, застереживши увагу суду на тому, що їх позиція
повністю пов"язана з позицією їх довірителя.

Третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору
ОСОБА_6 в судовому засіданні суду пояснив, що вироком Добровеличківського
районного суду від 01.12. 2006 року він визнаний винним в скоєнні злочину
передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Названий злочин ним скоєно з необережної
форми вини 15.04. 2006 року під час керування автомобілем ЗІЛ ММЗ 45021 д/н
НОМЕР_3 який належить на праві приватної власності відповідачу по справі. Цього
дня біля 20 години він отримав усну вказівку від ОСОБА_2 щодо виконання певних
робіт названим автомобілем, і не маючи посвідчення водія та відповідного,
нотаріально-посвідченого доручення на право керування автомобілем, яке б
відповідало вимогам закону він підкорився вказівці ОСОБА_2 оскільки на той час
він працював у відповідача по найму без офіційного працевлаштування. ОСОБА_6
заперечив суду факт незаконного заволодіння ним автомобілем ЗІЛ ММЗ 45021 д/н
НОМЕР_3 15.04. 2006 року. Факт скоєння дорожно-транспортної пригоди, яка
призвела до смерті потерпілого ОСОБА_7 підтвердив суду в своїх поясненнях
повністю.

Заслухавши
пояснення сторін по справі, дослідивши письмові матеріали справи суд вважає,
встановленими наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини сторін:
15.04.2006 року біля 20 години ЗО хвилин на автодорозі с.Кирилівка-с.Олексіївка
Добровеличківського району Кіровоградської області внаслідок порушення правил дорожного руху України
водієм ОСОБА_6, який рухався автомобілем ЗІЛ ММЗ 45021 д/н НОМЕР_3 що належить
відповідачу по справі п.ОСОБА_2 мала місце дорожно-транспортна подія, в
результаті якої загинув ОСОБА_7 Вироком Добровеличківського районного суду
Кіровоградської області від 01 липня 2006 року ОСОБА_6 визнаний винним в
скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, який кваліфікований як
скоєння порушення правил безпеки дорожного
руху та експлуатаці транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що
спричинило смерть потерпілого. Вирок суду вступив в законну силу і в
апеляційному та касаційному порядку оскаржений не був(а.с.4-5). Відповідно до
довідки Олексіївської сільської ради Добровеличківського району № 603 від
10.05.2006 року (а.с.19) позивач ОСОБА_1 не працює має на утриманні двох дітей
за якими веде догляд з 2000 року (а.с.19). ОСОБА_7 записаний батьком дітей
ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження.
Згідно свідоцтв про народження серії НОМЕР_4,НОМЕР_5. мати цих дітей є
позивачем по справі (а.с.20-21). Відповідно до свідоцтва про одруження серії
НОМЕР_6 (а.с.22)

шлюб між ОСОБА_7
та ОСОБА_1 зареєстровано Помічнянською міською радою Добровеличківського району
Кіровоградської області 18 вересня 1989 року (а.с.22). До моменту смерті
ОСОБА_7 цей шлюб у визначеному законом порядку не розривався. Згідно первинних
бухгалтерських документів (а.с.6-16, 66-70) матеріальні витрати понесені
позивачем на поховання ОСОБА_7 проведення ритуальних міроприємств складають
9518 грн. 70 коп. Згідно довідки про доходи ОСОБА_7 його середньомісячна
заробітна плата за період з вересня 2004 року по березень 2006 року становила
1425 грн. 25 коп. Згідно довідки Олексіївської сільської ради
Добровеличківського району № 602 (а.с.18) діти потерпілого ОСОБА_8 та ОСОБА_7
до його смерті знаходились на повному утриманні батька ОСОБА_7 Згідно
інформації начальника Добровеличківського РВ УМВС № 29/1965 (а.с.90) власник
автомобіля ЗІЛ-130 д/н НОМЕР_3 ОСОБА_2 з приводу незаконного заволодіння 15.04.
2006 року даного автомобіля гр. ОСОБА_6 до Добровеличківського РВ УМВС не
звертався. Органами досудового слідства Добровеличківського РВ УМВС кримінальна
справа по факту незаконного заволодіння вище вказаним автомобілем не
порушувалась. Згідно інформації прокурора Добровеличкіського району № 844
(а.с.81) судом встановлено, що протягом 2006-2007 років до прокуратури району
та Добровеличківського РВ УМВС України в Кіровоградській області звернення
ОСОБА_2 з приводу незаконного заволодіння автомобілем ЗІЛ -130 д/н НОМЕР_3 не
надходили. Криманальні справи не порушувалися. В ході розслідування
кримінальної справи порушеної по факту ДТП
за участю водіїв ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ознаками злочину передбаченого ч.2 ст.
286 КК України 26.06. 2006 року органом досудового слідства винесено постанову
про відмову в порушенні кримінальної справи відносно п.ОСОБА_6 за ознаками
злочину передбаченого ст. 289 КК України (незаконне заволодіння транспортним
засобом) на підставі ст. 6 п.2 КПК України, яка до моменту постановления вироку по
кримінальній справі не скасовувалась.

Допитаний в ході судового засідання з ініціативи відповідача, свідок ОСОБА_10 повідомив суду,
що йому не відомо про факти надання відповідачем по справі ОСОБА_2 ОСОБА_6 15
квітня 2006 року будь-яких вказівок щодо використання автомобіля ЗІЛ-130 д/н
НОМЕР_3 та надання ОСОБА_2 дозволу ОСОБА_6 на користування названим
автомобілем.

Відповідно
до ч.2 ст. 1187 ЦК України
шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом , іншим
об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену
небезпеку. Згідно до п.2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у
душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї* чи близьких родичів. Відповідно до
ч.2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини
органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу
місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи , яка її завдала, якщо шкоди
завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров"я, або смертю особи внаслідок
дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно до ст.22 ЦК України особа,
якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на
їх відшкодування. Збитками є втрати , яких особа зазнала у зв"язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить
зробити для відновлення свого порушеного права ( реальні збитки). Відповідно до
ч.І ст. 1166 ЦК України майнова шкода , завдана неправомірними рішеннями діями
чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або юридичної соби, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ч.1,ч.2 ст. 1200 ЦК України у разі
смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають, непрацездатні особи, які
були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від
нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода
відкодовується дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років, дружині, якщо
вона не працює і здійснює догляд за дітьми - до досягнення ними чотирнадцяти
років. Шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу)
потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та
працездатних осіб, які перебували на

його
утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. Особам, які втратили
годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії,
призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів. Згідно ст. 1201
ЦК України особа,
яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов"язана відшкодувати особі, яка
зробила необхідні витрати на поховання та на споруджененя надгробного
пам"ятника, ці витрати. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці
обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова
суду у справі про адміністративне правопорушення обов"язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені
вони цією особою.

Аналізуючи
зібрані по справі докази, оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню повністю. При
постановлены рішення по справі суд прийшов до наступних висновків.
Вирок Добровеличківського районного суду від 01 грудня 2006 року, яким
засуджено ОСОБА_6 по ч. 2 ст. 286 КК України, є обов'язковим для суду , що
розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій ОСОБА_6 з питань чи мали
місце подія ДТП та чи вчинена ця дорожно-транспортна подія ОСОБА_6 Відповідач
по справі ОСОБА_2 станом на 15.04.2006 року був володільцем (власником)
об"єкта ( атомобіля ЗІЛ ММЗ 45021 д/н НОМЕР_3 ), діяльність з яким створює
підвищену небезпеку, тому являється суб"єктом відповідальності по ст. 1187
ЦК України. Факти неправомірного заволодіння транспортним засобом атомобілем
ЗІЛ ММЗ 45021 д/н НОМЕР_3 15.04.2006 року, на які посилається відповідач та
його представники, спростовуються інформацією наданою суду Добровеличківським
РВ УМВС України в Кіровоградській області та прокуратурою Добровеличківського
району. Ці ж посилання відповідача спростовуються постановою про відмову в
порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_6 за ознаками злочину
передбаченого ст. 289 КК України (незаконне заволодіння транспортним засобом)
яка винесена компетним органом на підставі ст. 6 п.2 КПК України, яка до
моменту постановления вироку
по кримінальній справі не скасовувалась.Тому суд в цій частині на заперечення
відповідача проти позову відноситься критично і розцінює заперечення
відповідача, як бажання уникнути цивільно-правових наслідків скоєного ДТП за участю джерела
підвищеної небезпеки, що належить відповідачу. Виходячи з вимог ст. 1201, ч. 2
ст. 1187 ЦК України
суд прийшов до переконання про повне задоволення позовних вимог в частині
відшкодування позивачу зроблених витрат на поховання та на спорудження
надгробного пам"ятника потерпілому. Сума цих витрат повністю доведена
матеріалами справи і повинна бути відшкодована за рахунок відповідача в сумі
9518,7 грн. Вирішуючи питання про відшкодування позивачу моральної (немайнової)
шкоди, суд виходить з принципу справедливості розумності та виваженості. Суд
враховує, той факт що позивач та її неповнолітні діти безповоротно втратили
батька та чоловіка, понесли значні моральні страждання, які носять триваючий
характер , суд вважає, що позивач та її неповнолітні діти зазнали істотних
негативних змін в собистому житті, безповоротно втратили годувальника,
перенесли страждання пов"язані з смертю потерпілого, з його похованням, проведенням
ритуальних міроприємств і продовжують нести ці душевні страждання. Визначаючи
суму грошового відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд враховує , що
життя людини є найвищою соціальною цінністю. Тому суд прийшов до висновку про
стягнення з відповідача на користь позивача грошового відшкодування моральної
(немайнової) шкоди в сумі 50000 грн. Розв"язуючи питання відшкодування
шкоди, завданої смертю потерпілого суд приймає до уваги уточнюючу довідку про
розмір середньомісячної заробітної плати потерпілого, який складає 1425,25 грн.
Частка, яка припадала на самого потерпілого, з врахуванням складу його
сім"ї (4 чоловіка) складає 356,31 грн. Дружина потерпілого - позивач по
справі згідно п.4 ч.І ст. 1200 ЦК України має право на відшкодування шкоди,
оскільки на момент смерті потерпілого ОСОБА_7, вона не працювала і здійснювала
догляд за дітьми потерпілого, тому має право на відшкодування шкоди до
досягнення дітьми чотирнадцяти років. На переконання суду діти потерпілого   ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , користуються правом
відшкодування їм

шкоди завданої смертю
потерпілого на підставі п.1 ч.І ст. 1200 ЦК
України, до виповнення кожному з них вісімнадцяти років, а в разі
продовження навчання, не більш як до досягнення віку 23 років. При визначенні
суми відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого суд виходячи з правил
визначених ч.2 ст. 1200 ЦК України вираховує розмір пенсії призначеної позивачу
та її дітям внаслідок втрати годувальника. Призначена сума пенсії по втраті
годувальника складає 486,32 грн., тому сума яка підлягає стягненню з
відповідача в рахунок відшкодування шкоди завданої смертю потерпілого повинна
складати 582,61 грн. на кожну особу, яка має право на відшкодування такої шкоди
до віку визначеного ч.І ст. 1200 ЦК України. Вирішуючи справу по першій судовій
інстанції в межах позовних вимог, суд вважає, що з відповідача на користь
позивача та її малолітніх дітей слід стягнути шкоду завдану смертю потерпілого
в сумі 582,61 грн, при цьому частка позивача та кожного з дітей, в цій сумі ,
повинна бути рівною.Стягнення на користь позивачки слід провадити до виповнення
дітям 14 річного віку, стягнення на користь дітей слід провадити до виповнення
кожному з них повноліття, а в разі продовження навчання не більш як до
виповнення 23 річного віку.

Керуючись ст.ст.60, 61, 212- 215, 294 ЦПК України, .ст.22, п.2 ч.2 ст.23,
ч.2 ст. 1167, ч.2 ст. 1187, , ч.1 ст.1166, ч.1,ч.2 ст.1200, ст.1201 ЦК України,
Постановою ПВСУ "Про судову практику в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди № 4 від 31.03. 1995 року, Постановою ПВСУ „ Про практику
розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", суд,
-

ВИРІШИВ:
Позов задовільнити повністю.

Стягнути
з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження паспорт НОМЕР_7, проживаючого АДРЕСА_1
на користь ОСОБА_1 02.10.1983 року народження, жительки АДРЕСА_2 в рахунок
відшкодування понесених витрат на поховання та на спорудження надгробного
пам"ятника - кошти в суміі 9518,70 грн.( дев"ять тисяч п"ятсот
вісімнадцять гривень 70 коп.); в рахунок вішкодування моральної (немайнової)
шкоди 50 000 грн. (п'ятдесят тисяч гривень); в рахунок відшкодування шкоди,
завданої смертю потерпілого на користь дитини потерпілого - ОСОБА_8
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження - в сумі 194,2 грн. (сто дев"яносто чотири
гривні 20 коп) щомісячно до виповнення його повноліття , а в разі продовження
навчання не більш як до досягнення ним 23 річного віку; в рахунок відшкодування
шкоди, завданої смертю потерпілого на користь дитини потерпілого - ОСОБА_7
ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження в сумі 194,2 грн. (сто дев"яносто чотири
гривні 20 коп) щомісячно до виповнення його повноліття , а в разі продовження
навчання не більш як до досягнення ним 23 річного віку; в рахунок відшкодування
шкоди, завданої смертю потерпілого на користь дружини потерпілого - ОСОБА_1,
яка не працює і здійснює догляд за дітьми в сумі 194,2 грн. (сто
дев"яносто чотири гривні 20 коп) щомісячно до виповнення 14 річного віку
ОСОБА_7  ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження.

Рішення суду вступає в законну силу через десять днів з моменту його
проголошення за умови відсутності надходження до Добровеличківського районного
суду документів апеляційного оскарження.

Рішення
суду може бути піддане апеляційному оскарженню шляхом подачі до
Добровеличківського районного суду заяви про апеляційне оскарження на протязі десяти
днів з моменту проголошення рішення, або ж апеляційної скарги в цей же строк.
Апеляційна скарга може бути подана до Апеляційного суду Кіровоградської області
через Добровеличківський районний суд на протязі двадцяти днів з моменту подачі
заяви про апеляційне оскарження, або ж у цей же спосіб на протязі десяти днів з
моменту проголошення рішення суду.