Машівський районний суд Полтавської області
Справа №2-116/2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

19 червня 2007
року. Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого
- судді                                                                 Кравець
С. В.

при
секретарі                                                                            Кульчицькій
І.М.

з
участю: представників позивача                                          Шатохіна
С. В.

Кабась
З.Д.

відповідача                                                                                ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в смт.
Машівка цивільну справу за позовом Військової частини А 0312 до
ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  третя особа на
стороні відповідача Машівський РВ УМВС України в Полтавській області про
визнання особи такою,  що втратила право
користування житлом,

ВСТАНОВИВ:

12     лютого 2007 року позивач звернувся до суду
з зазначеним позовом.

В
позовній заяві вказує,  що під час
перебування ОСОБА_1
на військовій службі у ВЧ А 0312 йому була надана в користування службова
квартира АДРЕСА_1,  в яку він вселився зі
своєю сім'єю. Після звільнення його з військової служби він фактично виселився
із вказаної квартири,  комунальні послуги
не сплачує і протягом останніх чотирьох років там не проживає. В зв'язку з
наведеним позивач просить визнати відповідача таким,  що втратив право користування вказаною
службовою квартирою,  зобов'язати його
здати службову квартиру по акту приймання-передачі та зобов'язати Машівський РВ
УМВС зняти відповідача з реєстрації за вказаною адресою та стягнути з
відповідача судові витрати.

26.04.2007р.
представник позивача доповнив позовні вимоги і просить визнати дружину
відповідача ОСОБА_2 такою,  що втратила
право користування вказаною службовою квартирою та зобов'язати Машівський РВ
УМВС зняти її з реєстрації за вказаною адресою. 13      червня 2007 року представник позивача доповнив позовні вимоги і
просить суд розірвати договір найму вказаної службової квартири. У судовому
засіданні представники позивача позовні вимоги підтримав,  відповідач ОСОБА_1,  який діє від свого імені та від імені
відповідачки ОСОБА_2 позов не визнає,
вважає його безпідставним,
оскільки вони з дружиною на вихідних приїжджають у спірну квартиру,  крім цього,
в зв'язку з віддаленістю місця роботи,
яке знаходиться в м.  Полтава у
них виникають труднощі в тому,  щоб
своєчасно дістатися до нього від квартири,
і також він,  як
військовослужбовець,  повинен бути
забезпечений житлом.

Представник
третьої особи - Машівського РВ УМВС в судове засідання не з'явився,  хоча належним чином був повідомлений про час
і місце слухання справи,  про свою участь
у справі не заявив. Суд,  заслухавши
пояснення сторін,  допитавши
свідків,  вивчивши матеріали справи та
дослідивши надані сторонами докази прийшов до наступного. В судовому засіданні
встановлено,  що 14 червня 2002 року ОСОБА_1 звільнений з
військової служби в запас,  за станом
здоров'я,  що підтверджується копією
витягу з наказу ( а.с.  6 ). Згідно
довідки сільської ради ( а.с.  39 ),  ОСОБА_1
та ОСОБА_2,  відповідачі по справі,
проживають в с Селещина-1
Машівського району Полтавської області. Представник позивача Шатохін С. В.
стверджує,  що відповідач разом зі своєю
дружиною,  не проживає у спірній квартирі
п'ятий рік,  квартира пустує,  а на роботу приходять нові офіцери,  які потребують житла на території військової
частини А 0312. Зазначені обставини,
також підтверджені свідком ОСОБА_3,
який пояснив,  що працює у ВЧ А
0312 з 2004 року,  але відповідача у
спірній квартирі жодного разу не бачив. Аналогічні показання дала свідок
ОСОБА_4,  яка показала,  що є сусідкою відповідачів по площадці.
Відповідачі з 2002 року у квартирі не проживають,  за весь цей період і по даний час вона бачила
їх на території ВЧ близько 3 разів,
передостанній раз восени 2006 року і нещодавно,  десь в травні 2007 року,  після отримання виклику до суду. Крім
цього,  свідки пояснили,  що в той час,
коли вони знаходяться на роботі,
їм не відомо чи перебували відповідачі на території ВЧ,  чи ні.

2

Вказаний
факт категорично заперечив
відповідач,  пояснивши,  що він та його дружина тривалий час працюють в м.  Полтаві,
і оскільки місце роботи та проживання значно віддалене від с.
Селещина-1,  а тому їм
протягом робочої неділі приходиться
ночувати у рідних,  а лише на
вихідних мають змогу приїжджати у спірну квартиру. Крім цього,  вказав,
що приїжджаючи,  він не часто
бачив своїх сусідів. Згідно довідки ВЧ А 0312 ( а.с.  79 ) заборгованість за комунальні послуги
ОСОБА_1 в період
з листопада 2002 року по травень 2007 року складає 2721,  64 грн.

З
наданого представником позивача Акту прийому-передачі казармено-житлового фонду
від 10.03.2006р. вбачається,  що житловий
будинок № 10,  в якому знаходиться спірна
квартира № 5,  переданий на баланс КЕВ
м.  Полтави ( а.с.  103-106 ). Відповідно до п.4 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі
питання,  що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу України» - житлово-експлуатаційна
організація,  а при її відсутності -
підприємство,  установа,  організація як наймодавець можуть бути
стороною в спорах,  що виникають з
договорів найму жилого приміщення. Вони вправі,
зокрема,  пред'являти позови про
визнання наймача таким,  що втратив право
користування жилим приміщенням,
розірвання договору найму жилого приміщення і виселення в зв'язку з
систематичним порушенням правил співжиття,
псуванням і руйнуванням жилих приміщень. Відповідно до ч.1  ст.
122 Житлового кодексу України - на підставі рішення про надання
службового жилого приміщення виконавчий комітет районної,  міської,
районної в місті ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний
ордер,  який є єдиною підставою для
вселення у надане жиле приміщення. Відповідно до ч.2  ст.
123 ЖК України - до користування службовими жилими приміщеннями
застосовуються правила про договір найму жилого приміщення .Відповідно до
ч.2  ст.
61 ЖК України - договір найму жилого приміщення в будинках державного і
громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера
на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією ( а в
разі її відсутності - відповідним підприємством,  установою,
організацією ) і наймачем - громадянином,  на імя якого видано ордер. На підтвердження
свого позову позивачем були надані довідки,
про відсутність в період з 04.11.2003р. по 20.05.2007 р. споживання
електричної енергії ОСОБА_1,  та про те,  що у
нього мається заборгованість за спожитий газ,
а тому абонент відключений 31.08.2003р. ( а.с.  108,
109 ). На заперечення позову,
відповідач надав відповідь з військової частини на його запит про
надання договору найму,  з якого
вбачається,  що у наданні вказаного
договору йому відмовлено ( а.с.  80). За
вказаних обставин,  суд вважає,  що в задоволенні позову в частині розірвання
договору найму,  предметом якої є спірна
квартира АДРЕСА_1 слід відмовити,
оскільки позивач не надав доказів того,
що між ним та відповідачем дійсно був укладений договір найму спірної
квартири,  для якого передбачена письмова
форма,  чим не виконав вимоги  ст.  10
ЦПК України - відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини на
які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1  ст.  71
Житлового кодексу України - при тимчасовій відсутності наймача або членів його
сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно
до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про
деякі питання,  що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу України» - у справах про визнання наймача
або члена його сім'ї таким,  що втратив
право користування жилим приміщенням необхідно з'ясовувати причини відсутності
відповідача понад встановлені строки. Коли в жилому приміщенні не залишалися
члени сім'ї особи,  яка була відсутня,  його повернення в це приміщення до часу
розгляду спору в суді є істотною обставиною,
але вона не може бути безспірною підставою до відмови в позові,  а повинна оцінюватись в сукупності з іншими
обставинами. На підтвердження проживання у спірній квартирі відповідач надав
одноразову перепустку від 18.05.2007р. ( а.с.
83),  фотографію дружини від
18.05.2007р. поблизу військової частини ( а.с.
84 ) Крім цього,  відповідачем
надано адресний листок вибуття його дочки ОСОБА_2,  яка 11.08.2000р. вибула для навчання в м.  Київ. ( а.с.
116 ) і пояснив,  що згідно п.2
ч.3  ст.
71 ЖК України за нею зберігається жиле приміщення. Але вказане,  не може бути прийнято судом як довід,  оскільки згідно вказаного листка,  метою виїзду - є навчання терміном на 3 роки,  тобто вказаний термін,  закінчився в 2003 році. Відповідно до
п.8  ст. 12 Закону України «Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» -
військовослужбовці,  які мають вислугу на
військовій службі 20 років і більше,  у
разі звільнення з військової служби за станом здоров'я,  віком,
у зв'язку із скороченням штатів,
а також звільнені з військової служби особи,  які стали інвалідами І чи II
групи,  члени сімей
військовослужбовців,  які загинули
(померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби,  мають право на безплатне одержання у приватну
власність жилого приміщення,  яке вони
займають у будинках державного житлового фонду.

3

Разом з тим,  за заперечення позовних вимог ОСОБА_1 надав довідку
про те,  що його дружина ОСОБА_2 працює
спікальницею і її робочий день може закінчуватись о 20 або 22 год.,
що обумовлено особливостями технологічного процесу (
а.с.  115).

З
урахуванням наведеного,  суд вважає,  що оскільки відповідачі тривалий час працюють
в м.  Полтаві,  їх місце роботи значно віддалене від місця
реєстрації в с Селещина-1
Машівського району,  що не дає змоги їм
постійно користуватися спірною квартирою,
ОСОБА_1,  як військовослужбовець,
що звільнений зі служби за станом здоров'я,  житлом не забезпечений,  в даний час відповідачі повернулися до місця
реєстрації,  крім цього,  доказів того,
що спірна квартира була надана саме відповідачам і на неї був виданий
ордер або відповідачі незаконно вселилися у спірну квартиру позивач не
надав,  а тому суд приходить до
висновку,  що позов в частині визнання
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 такими,  що втратили право на користування
житлом,  повинні здати житло по акту
прийому-передачі і бути зняті з реєстрації в Машівському РВ УМВС задоволенню не
підлягає.

Відповідно
до  ст.
88 ЦПК України,  якщо позивачеві в
задоволенні позову відмовлено,  то судові
витрати на його користь з відповідача стягненню не підлягають.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
61,  71,  122,
123 ЖК України,  п. п. 4,  10 Постанови Пленуму Верховного Суду України
№ 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання,
що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу
України»,  п.8  ст. 12 Закону України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»,   ст.
ст.  10,  60,  88,
212,  213-215,  218 ЦПК України,  суд,  -

ВИРІШИВ:

В
задоволенні позову Військової частини А 0312 до ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  третя особа на стороні відповідача Машівський
РВ УМВС України в Полтавській області про визнання особи такою,  що втратила право користування житлом -
відмовити.

Рішення
може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги,  з
подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4  ст.
295 ЦПК України.