УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

20
вересня   2007 р.                                                                                 м.Ужгород

Судова
колегія     судової     палати у
цивільних  справах Апеляційного  суду Закарпатської області   в складі:

головуючого: Власова С.О., суддів: Мацунича
М.В., Кожух О.А.,

при секретарі:
Байзат С.Ю.,

з участю: позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 5 липня 2007
року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третьої особи без
самостійних вимог на стороні Мукачівської міської державної нотаріальної
контори про визнання недійсним договору дарування квартири та визнання дійсним
договору купівлі - продажу квартири ,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2007 року ОСОБА_5. звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_3, /ОСОБА_4, третьої особи на стороні відповідачів Мукачівської
державної нотаріальної контори про визнання недійсним договору дарування
квартири та визнання дійсним договору купівлі - продажу квартири, посилаючись
на те, що під час перебування у шлюбі з гр. ОСОБА_3 вони 23.10.2001 р. купили в
громадянина ОСОБА_4 за суму еквівалентну 3000 дол. США, двохкімнатну житлову квартиру в АДРЕСА_1. З метою
зменшення витрат по оформленню документів він з дружиною та продавцем квартири
домовились оформити купівлю - продаж квартири як дарування. В кінці 2006 року
його відносини з дружиною погіршилися і дружина подала на розлучення. У квітні
2007 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом про виселення його-позивача з
даної квартири без надання іншого житлового приміщення. Спірна квартира була
ними куплена за спільні кошти. Так як при купівлі квартири у нього з дружиною
були нормальні відносини і він вважав, що перебуватиме в шлюбі з дружиною до
самої смерті (шлюб уже не перший), а питання про порушення його права на житло
відповідачка підняла лише в квітні 2007 року, тому він просив суд визнати
причини пропуску строку звернення до суду з оскарженням договору дарування
поважними і поновити йому цей строк, оскільки порушується його право власності
на спільно куплену в період шлюбу квартиру та його право на житло. Посилаючись
на вказані обставини та на закон, зокрема ч.2 ст. 58, ст.59 ЦК України в
редакції 1963 р., ст.ст. 235,236, ч.5 ст.267 ЦК України ОСОБА_5. просив суд
визнати поважними причини пропуску строку позовної давності і захистити його
-ОСОБА_1., інваліда 3-ї групи, порушене право на житло шляхом визнання
недійсним

Справа №-22ц-1381/07

договору дарування
квартири та визнати дійсним договір купівлі -продажу квартири укладений між
продавцем ОСОБА_4, та покупцями ОСОБА_3
та ОСОБА_5.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 5 липня 2007 року позов
ОСОБА_1. задоволено. Визнано недійсним договір дарування АДРЕСА_1від 23.10.2001
року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, посвідчений державним нотаріусом Другої
Мукачівської державної нотаріальної контори Машіка О.М., зареєстрований в
реєстрі за №1-1861. Визнано дійсним договір купівлі - продажу АДРЕСА_1
укладений 23.10.2001 р. між ОСОБА_4(продавець) та ОСОБА_3,ОСОБА_1(покупці).
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1. 187 грн.64 коп. державного мита та 30
грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати і
закрити провадження у справі з тих підстав, що позивач ОСОБА_5. звернувся до
суду за захистом порушеного права з пропуском загального строку позовної
давності установленого ст.71 ЦК
України 1963 р., та що судом не було всебічно та повно з'ясовано
обставини справи.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідачка, пояснення сторін,
шо з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної
скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦШС України апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов ОСОБА_1., міськрайонний суд правильно
виходив з того, що правовідносини які виникли між сторонами регулюються
цивільним Кодексом України (в редакції 1963 року), та відповідно до вимог ч.2
ст.58 ЦК України 1963
р. якщо угода укладена з метою приховати іншу угоду (удавана угода), то
застосовуються правила, що регулюють ту угоду, яку сторони дійсно мали на
увазі.

Зібраними по справі доказами, які перевірені судом
апеляційної інстанції беззаперечно доведено, що в дійсності ОСОБА_3 та ОСОБА_5.
під час шлюбу, 23.10.2001 р. купили в громадянина ОСОБА_4 двохкімнатну
квартиру, загальною площею 49,60 кв.м. ,що знаходиться в АДРЕСА_1 за суму
еквівалентну 3000 дол. СІЛА.

Дана обставина стверджується показами у суді першої
інстанції які перевірені судом апеляційної інстанції ОСОБА_1. який пояснив, що
квартира була куплена в період шлюбу, показами ОСОБА_3 яка на запитання
головуючого по справі у суді першої інстанції відповіла, що квартира була
куплена, показами у суді першої інстанції продавця квартири ОСОБА_4 який
підтвердив, що він фактично квартиру продав і отримав за це від ОСОБА_3 3000
дол. США, показами
у суді першої інстанції свідка ОСОБА_6. яка підтвердила, що її діти передавали
ОСОБА_3 гроші на придбання квартири а.с.34-38.

Зауважень на
протокол судового засідання сторони по справі не подавали.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 підтвердила, що громадянин ОСОБА_4 є
для неї чужою особою.

За таких
обставин справи колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов
обгрунтованого висновку, що укладена між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 угода про дарування
квартири є    удаваною, а  тому суд обгрунтовано застосував правила, що

регулюють
ту угоду, яку сторони дійсно мали на увазі, тобто укласти договір купівлі
-продажу квартири.

Щодо загального строку позовної давності то такий згідно
ст. 71 ЦК України 1963
р. становить три роки.

Задовольняючи позов суд першої інстанції в рішенні достатньо мотивував
поважність причини пропуску такого інвалідом 3- групи ОСОБА_1., який отримує
інвалідну пенсію а.с.10 і обґрунтовано
поновив йому цей строк.

Відповідно до ч.2 ст. 80 ЦК України 1963 рЛ якщо суд визнає поважною
причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові.

Як убачається з матеріалів справи відповідачка ОСОБА_3 до винесення судом
першої інстанції рішення не робила заяви про застосування судом позовної
давності у спорі та відмову позивачу у позові внаслідок спливу позовної
давності, який щодо визнання недійсним договору дарування квартири розпочався
23.10.2001 р. та сплив 23.10.2004 р..

Про порушення свого права на житло ОСОБА_5. дізнався у квітні 2007 року
коли ОСОБА_3 звернулася
в суд з позовом про його виселення, про що суд зазначив в судовому рішенні і ця
обставина ніким не спростовується.

Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК
України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у
спорі, зробленого до винесення ним рішення.

Щодо посилання міськрайонного суду в рішенні на норми ЦК України 1963
р. та на норми ЦК України 2004
р., то ця обставина на думку колегії суддів не є достатньою підставою для
скасування законного і справедливого рішення суду лише з цих підстав і закриття
провадження у справі, як того ОСОБА_3
просить в апеляційній скарзі.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду
першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Таким
чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються
і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли
призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.304, п.1 ст. 307, ст.ст. 308,313,315,317,
319 ЦПК України, судова колегія ,-

УХВА ЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 5 липня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може
бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня
набрання законної сили до суду касаційної інстанції.