Справа
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2007 року
Комсомольський районний суд м. Херсона

в складі:
головуючого судді Стамбули Н.В.

при секретарі
Козловій Н.О.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання договору

недійсним, суд -

встановив:
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання
недійсним договору купівлі-продажу.

В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, що на праві власності їй
належало 56/100 житлового
будинку АДРЕСА_1. 18 вересня 2003 р. вона продала
цей будинок своїй донці ОСОБА_2, але ніяких грошей за це не отримала, оскільки
угода була мнимою.

У судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та пояснила,
що вона дійсно була власницею 56/100
будинку АДРЕСА_1. У
будинку були прописані та проживали члени її родини, в тому числі і донька
ОСОБА_2. 26 квітня 2002 р. ОСОБА_2. в
банку "Аваль" отримала кредит в сумі 66.250 грн. під заставу будинку своєї матері зі згоди останньої.
Кредит був оформлений на один рік, але через рік ОСОБА_2. повернути гроші банку
не могла, а банк не погоджувався на пролонгацію кредиту. Аби не втратити свого
будинку, який був закладений до банку в якості забезпечення кредиту, ОСОБА_1
погодилася на переоформлення свого будинку. За взаємною домовленістю сторін
банк "Аваль" зняв заборону на відчуження будинку, після чого 18 вересня 2003 р. ОСОБА_1
підписала договір купівлі-продажу свого будинку ОСОБА_2, а наступного дня, 19 вересня 2003 р. ОСОБА_2. під
заставу цього будинку отримала в "Західінкомбанку" кредит в сумі 18.000. доларів США /90.000. грн./. Саме з
цих кредитних грошей і було погашено кредит у банку "Аваль" на суму 72.000. грн. ніяких
грошей за свій будинок як продавець ОСОБА_1 не отримувала і навіть не мала
наміру отримувати. І вона, і ОСОБА_2. розуміли, що їх угода є мнимою, вони не
мали наміру створювати юридичні наслідки цієї угоди. На протязі майже трьох
років ОСОБА_2. обіцяла переоформити будинок на ОСОБА_1, але в серпні 2006 р. фактично відмовилась
від цього. Позивачка вважає, що саме з цього часу вона дізналася про порушення
своїх прав та отримала право на захист своїх законних прав та інтересів в суді.

Відповідачка ОСОБА_2. у судовому засіданні повністю визнала позовні вимоги
і пояснила, що дійсно у вересні 2003
р. їй було відмовлено у пролонгації кредиту в банку "Аваль".
Оскільки заставою під цей кредит був будинок її матері, вони домовилися
переоформити про людське око цей будинок на ОСОБА_2, отримати в іншому банку
кредит та погасити заборгованість в банку "Аваль". Саме це і було
зроблено.

18  вересня 2003 р. був
підписаний договір купівлі-продажу між ОСОБА_1 і нею, а

19  вересня
під заставу цього будинку відповідачка отримала в ХФ "Західінкомбанк"
кредит у сумі 18.000 доларів США. Саме з цих
грошей був погашений кредит у банку "Аваль". її мати, продавець
будинку ОСОБА_1, ніяких грошей за свій будинок не отримувала. На протязі трьох
років ОСОБА_2. сподівалась розрахуватися з усіма кредитами та повернути будинок
матері, оформивши все це у нотаріуса. У другій половині 2006 p., коли
ОСОБА_1 прямо зажадала від неї переоформлення будинку, ОСОБА_2. відмовилась це
зробити, оскільки має намір скористуватися цим будинком як заставою ще декілька
разів. Тим не менш, позов ОСОБА_1 вона визнає

у повному обсязі, оскільки розуміє, що їх договір від 18 вересня 2006 р. був укладений
про людське око, без наміру створити будь-які юридичні наслідки.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що
позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 дійсно була власником 56/100 будинку АДРЕСА_1. 26 квітня її донька
ОСОБА_2. отримала кредит в сумі 66.250
грн., який не змогла своєчасно повернути. Забезпеченням цього кредитного
договору був саме будинок ОСОБА_1 18
вересня 2003 р. будинок
був проданий ОСОБА_2, а 19
вересня 2003 р. під
заставу цього будинку ОСОБА_2 було отримано новий кредит та погашено
заборгованість у банку "Аваль". Ніяких грошей за начебто проданий нею
будинок ОСОБА_1 не отримувала.

У відповідності до ст.58 ЦК
України /в ред. 1963
p./, яка
діяла на час підписання договору купівлі-продажу, недійсною є угода, укладена
лише про людське око, без наміру створити юридичні наслідки.

Керуючись ст.ст.10, 11,
60, 212, 213, 218 ЦПК України, ст.58 ЦК
України /в ред. 1963р./,
суд -

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу 56/100 будинку АДРЕСА_1 від 18 вересня 2003 року укладений
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

На рішення суду протягом 10 днів може бути подана заява про апеляційне
оскарження, з наступним поданням апеляційної скарги протягом 20 днів до
апеляційного суду Херсонської області через Комсомольський районний суд м.
Херсона.