РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„10"
жовтня 2007 року                                                                          м.  Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

головуючої                                                        Пнівчук
О. В.,

суддів:                                                                Мелінишин
Г.П.,  Бойчука І.В.,

секретаря
Сем"янчук С. Й.,

з
участю:       адвокатів                                     ОСОБА_1,  ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_3. - ОСОБА_4
на рішення Долинського районного суду від 05 грудня 2006 року,  -

встановила:

ОСОБА_5  звернувся з позовом до виконавчого комітету Долинської
міської ради,  ОСОБА_6,  ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про
право власності на житло видане ОСОБА_6,  визнання недійсним договору купівлі-продажу АДРЕСА_1,  укладеного між ОСОБА_6. та ОСОБА_3. та
усунення перешкод в користуванні мезоніном.

Рішенням
Долинського районного суду від 05 грудня 2006 року позов ОСОБА_5  задоволено.

Визнано
незаконним рішення Долинського міськвиконкому від 31.03.1995 року та 28.04.1995
року в частині визнання права власності за ОСОБА_6. на АДРЕСА_1,  визнано незаконним свідоцтво про право
власності на житло видане ОСОБА_6 та договір купівлі-продажу АДРЕСА_1 укладений
між ОСОБА_6. та ОСОБА_3. 20.02.2002 року.

На дане
рішення представник ОСОБА_3. - ОСОБА_4
подала апеляційну скаргу,  в якій
посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Апелянт
вважає,  що судом грубо порушено її право
власності на придбану у встановленому порядку квартиру,  як добросовісного набувача.

Судом
розглянуто в одному провадженні позовні вимоги,
які належать до розгляду в порядку різного судочинства
(адміністративного і цивільно-процесуального).

Поза
увагою суду залишилась та обставина,  що
позивачем пропущено строк звернення з позовом до суду.

Матеріалами
справи доведено,  що АДРЕСА_1
двохквартирний і квартира №2 ОСОБА_5.
ніколи не належала.

У встановленому
порядку йому надана квартира №1 загальною площею 117кв.м.

Справа
№22-ц-183/2007р.                                    Головуючий
у І інстанції Андрусів І.М.

Категорія
5                                                             Доповідач
Пнівчук О.В.

Суд
прийшов до помилкового висновку про те,
що приміщення АДРЕСА_1 - мезонін і орган приватизації приватизував
мезонін,  який не відноситься до
житлового фонду та не підлягав приватизації.

Судом досліджено
обставини щодо законності прописки та приватизації квартири ОСОБА_6.,
в той час як приватизацією АДРЕСА_1 законних прав ОСОБА_5
не порушено.

Необгрунтовано
також суд визнав незаконним договір купівлі-продажу квартири.

З
наведених підстав,  апелянт просила
рішення суду скасувати,  а справу
направити на новий судовий розгляд.

В
засіданні апеляційного суду представник апелянта - ОСОБА_4 вимоги
апеляційної скарги підтримала.

Правонаступник
позивача - ОСОБА_5. - ОСОБА_7 заперечила доводи апеляційної скарги.

Представник
Долинської міської ради Рудько Р. підтримала доводи апеляційної скарги.

Вислухавши
доповідача,  пояснення сторін,  перевіривши матеріали справи,  колегія суддів приходить до висновку,  що апеляційна скарга підлягає до задоволення
з наступних підстав.

Постановляючи
рішення про задоволення позову ОСОБА_5
суд першої інстанції виходив з того,
що органом приватизації передано у приватну власність ОСОБА_6 АДРЕСА_1
яка фактично є мезоніном,  тобто не
являється житлом,  а тому не підлягала
приватизації.

Оскільки
ОСОБА_6. незаконно приватизував мезонін,
то суд визнав незаконним і договір купівлі-продажу квартири укладений
між ОСОБА_6. та ОСОБА_3. 12.02.2002 року.

Разом з
тим,  такий висновок суду є невірним та
не відповідає зібраним доказам по справі.

Із
матеріалів справи вбачається,  що
рішенням виконавчого комітету Долинської міської ради від 21 серпня 1975 року
приміщення бувших дитячих ясел „Зірочка" переведено під житло.

Рішенням
тієї ж ради від 20.11.1975 року ОСОБА_5.
надано комунальну АДРЕСА_2 (а.с. 10).

Згідно
договору від 20.06.1991 року виконавчий комітет Долинської міської ради
продав,  а ОСОБА_5  купив займану ним АДРЕСА_3,  що складається з трьох кімнат,  жилою площею 64, 6кв.м. ,  загальною площею 117, 8кв.м.  і становить 74/100 частини будинку (а.с. 12).

Продаж
квартири вчинено за 4778грн. відповідно до проведеної оцінки оціночною комісією
від 02.10.1990 року.

Таким
чином встановлено,  що ОСОБА_5  являється власникомАДРЕСА_3.

Крім
того,  рішенням виконавчого комітету
Долинської міської ради від 21.08.1975 року ОСОБА_8.  надано АДРЕСА_1

В
зазначеній квартирі ОСОБА_8 разом із сім"єю проживала по 1994 рік.

Рішенням
виконавчого комітету Долинської міської ради від 13 грудня 1994 року
ОСОБА_8  для сім"ї в складі 4-ох
осіб надано трьохкімнатну АДРЕСА_4,  а
однокімнатну АДРЕСА_5 залишено за сином ОСОБА_6. (а.с. 11).

На
підставі зазначеного рішення ОСОБА_6 07.03.1995 року видано ордер на право
зайняття даної квартири,  а рішенням
виконавчого комітету Долинської міської ради від 28.04.1995 року затверджено
розпорядження органу приватизації та визнано права власності за ОСОБА_6. на
АДРЕСА_1 (а.с. 15).

Позивачем
ОСОБА_5. в суді
першої інстанції,  а ні ОСОБА_7 в
засіданні апеляційного суду не представлено доказів того,  що приватизацією ОСОБА_6 АДРЕСА_1 порушено
їхні законні права,  так як зазначена
квартира їм ніколи не належала та не перебувала в їх користуванні.

Посилання
позивача на те,  що приміщення АДРЕСА_1 є
мезоніном і не підлягало приватизації спростовується вище наведеними письмовими
доказами по справі.

Сама по
собі відсутність рішення про переобладнання мезоніну будинку під квартиру №2 не
є доказом того,  що як такої АДРЕСА_1 в
даному будинку не існувало.

Колегія
суддів вважає,  що ОСОБА_6.
приватизувавши спірну квартиру як її власник вправі був її відчужити. А тому
уклавши 20.02.2002 року договір купівлі-продажу квартири з ОСОБА_3 жодним чином
не порушив прав власника квартири №1 цього ж будинку.

Оскільки
суд першої інстанції дав невірну оцінку зібраним доказам по справі,  то ухвалене рішення підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5

На
підставі  ст.
ст.  388,  393 ЦК
України,  керуючись  ст.
ст.  218,  307,
309,  313,  314,
316 ЦПК України,  колегія
суддів,  -

вирішила:

Апеляційну
скаргу представника ОСОБА_3. - ОСОБА_4 задовольнити. Рішення Долинського
районного суду від 05 грудня 2006 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

В позові
ОСОБА_5 про визнання
недійсним рішення виконкому Долинської міської ради від 28 квітня 1995 року
№54:

-      про затвердження рішення органу
приватизації та визнання за ОСОБА_6. права

власності на АДРЕСА_1

-        про визнання незаконним
свідоцтва про право власності на житло виданого

ОСОБА_6 31.03.1995 року та договору купівлі-продажу АДРЕСА_1 укладеного
15.02.2002 року між ОСОБА_6. та

ОСОБА_3.;

-      про усунення перешкод в користуванні
мезоніном - відмовити.

Рішення
набирає законної сили з часу проголошення,
однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з часу набрання законної сили.