Справа №2-4530/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

16
серпня 2007 року                                                                                   м.
Луцьк

Луцький
міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого -
судді Бовчалюк 3. А.

при секретарі
Захаровій Н.А.

з участю
позивача ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про відшкодування майнової шкоди, заподіяної злочином,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в суд до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди,
заподіяної злочином.

Свій позов мотивує тим, що ОСОБА_2 22 травня 2006 року та 23 травня 2006
року , шляхом обману та зловживання довірою, спонукав її до укладення споживчих
кредитів на придбання товарів, внаслідок чого своїми злочинними діями заподіяв
їй матеріальну шкоду в сумі 5053 гривні 84 копійки. Вироком Луцького
міськрайонного суду від 30 травня 2007 року ОСОБА_2 був визнаний винним у
вчиненні даних злочинів та засуджений до 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Внаслідок вчинених відповідачем злочинів, їй було завдано майнову шкоду в
сумі 5053 гривні 84 копійки, яку просить стягнути, а також відшкодувати
понесені нею судові витрати в сумі 230 гривень.

В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав,
викладених в позовній заяві, просила позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не
заперечував відносно його задоволення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у
справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 22 травня 2006 року відповідач ОСОБА_2, шляхом обману
та зловживання довірою ОСОБА_1, спонукав останню до укладення споживчого
кредиту з представником Луцького відділення АКБ "Правекс-Банк", на підставі
якого вона придбала мобільний телефон вартістю 2415, 84 гривень та 23 травня
2006 року уклала кредитний договір з представником Волинської філії кредитної
спілки "Фаворит", на підставі якого придбала мобільні телефони на
суму 2638 гривень.

Частиною 1 статті 1166 ЦК
України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної
особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 27.03.1992 року за № 6, шкода, заподіяна особі і майну громадянина
або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі
особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок

та є вина
зазначеної особи, а коли
це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від вини.

Відповідно до вироку Луцького міськрайонного суду від 30 травня 2007 року,
ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.хт.. 190 ч.2, 15
ч.2, 190 ч.2, 358 ч.2 КК України та призначено покарання останньому у вигляді 4
років 6 місяців позбавлення волі (а.с. 4-11).

Згідно п.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення
обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій
особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Як вбачається з пояснень сторін та досліджених в судовому засіданні
матеріалів справи, злочинними діями ОСОБА_2 було завдано ОСОБА_1 матеріальну
шкоду в розмірі 5053 гривні 84 копійки.

Оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази, суд прийшов до
висновку, що з ОСОБА_2 слід стягнути в користь ОСОБА_1 5053 гривні 84 копійки
майнової шкоди, завданої внаслідок злочину.

Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем понесені витрати, пов'язані з
розглядом справи в розмірі 200 гривень за надання правової допомоги, та 30
гривень витрат з інформаційно - технічного забезпечення судових процесів,
пов'язаних з розглядом цивільних справ, що стверджуються квитанціями НОМЕР_1 та
НОМЕР_2, а всього 230 гривень. А тому, з врахуванням вищенаведеної норми
закону, саме цю суму слід стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1

Крім того, на підставі ч.3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути
в дохід держави судовий збір в сумі 51 гривня.

Керуючись
ст.ст. 8,10,11,58, 59,60, 88,213,214,215,218,226 ЦПК України, ст.1166 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, в користь ОСОБА_1 5053 (
п'ять тисяч п'ятдесят три ) гривні 84 копійки матеріальної шкоди та 230 (
двісті тридцять ) гривень судових витрат, а всього 5283 (п'ять тисяч двісті
вісімдесят три) гривні 84 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 в доход держави судовий збір в розмірі 51 (п'ятдесят
одна) гривні.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через
Луцький міськрайонний суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження
рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,
але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею 294 ЦПК
України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У
разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи апеляційним судом.