АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц - 2330 /2007року
по 1-й інстанції: Жмурко П.Я.
Суддя-доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007
року жовтня місяця 9 дня                                                                        м.   Полтава

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в

складі:

Головуючого
судді: Буленка О.О.

Суддів:
Омельченко Л.М., Бондаревської С.М.

При секретарі:
Бідній О.С.

розглянувши у м. Полтаві
цивільну  справу   за
апеляційною   скаргою   прокурора Карлівського району на рішення
Карлівського районного суду Полтавської області від 18 травня 2007 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до Варварівської сільської ради,   Карлівської райдержадміністрації про
визнання права власності на земельну частку (пай),  -

ВСТАНОВИЛА:

В квітні
2007 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання і поновлення права
на одержання земельної частки (паю), посилаючись на те, що вона працювала в КСП
"Дружба" Карлівського району з березня 1991 року. 16 березня 1991
року правлінням КСП "Дружба" було ухвалено рішення про рекомендацію
зборам уповноважених колгоспників прийняти її в члени колгоспу. 20 червня 1996
року позивача було звільнено з підприємства за власним бажанням,   але,
як зазначала позивач, з невідомих причин, вона не отримала належного їй
згідно закону земельного паю внаслідок проведення розпаювання земель КСП
"Дружба".

Далі,
ОСОБА_1 посилалася на те, що в травні 2006 року вона звернулася до Карлівської
райдержадміністрації для з'ясування обставин неотримання земельної частки,   у зв'язку з чим 25 вересня 2006 року
отримала письмову відповідь від Карлівської РДА,   у якій повідомлялося,   що головною підставою для одержання
земельної частки (паю) є факт перебування особи у членах КСП "Дружба"
на час розпаювання.

Виходячи
з цього,   позивач зазначала,   що їй стало відомо про порушення належного
їй права лише після отримання листа Карлівської РДА, вважаючи при цьому причини
пропуску строку позовної давності поважними,
просила суд поновити строк на звернення до суду з даним позовом та
визнати за нею право на одержання із земель резервного

2

фонду та земель Варварівської сільської ради
Карлівського району земельної
частки (паю) в розмірі
4,18 умовних кадастрових гектарів, а також зобов'язати відповідачів видати
сертифікат та державний акт на право приватної власності на земельну частку
(пай).

Рішенням
Карлівського районного суду Полтавської області від 18 травня 2007 року позовні
вимоги ОСОБА_1 було задоволено.

Так,
судом поновлено пропущені процесуальні строки звернення до суду,  визнавши при цьому причини пропуску поважними.

Визнано
за ОСОБА_1 право на одержання земельної частки (паю) в розмірі 4,18 умовних
кадастрових гектар,  вартістю 45062,39
грн. в землях запасу,  які перебувають на
території Варварівської сільської ради.

Зобов'язано
Карлівську райдержадміністрацію видати на ім'я ОСОБА_1 державний акт на
земельну частку (пай) в розмірі 4,18 умовних кадастрових гектар,  вартістю 45062,39 грн.

Прокурор
Карлівського району Полтавської області не погодився з рішення та подав на нього
апеляційну скаргу,  в якій просить
рішення скасувати,  постановити нове
рішення.

Рішення
суду апелянт вважає таким, що прийнято з порушенням застосування норм
процесуального та матеріального права, а також таким, що грунтується на неповно
з'ясованих обставинах справи.

Колегія
суддів,  заслухавши доповідача,  перевіривши матеріали справи,  вважає,
що апеляційна скарга підлягає до задоволення за наступних підстав.

Згідно
п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України,  за
наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції
апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити
нове рішення по суті позовних вимог.

У
відповідності до п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для
скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне
з'ясування обставин,  що мають значення
для справи,  невідповідність висновків
суду обставинам справи,  порушення чи
неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Задовольняючи
вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції визнав причини пропуску строку
поважними,  не вмотивувавши при цьому
даний висновок.

З даним
висновком суду колегія суддів не може погодитися,  оскільки з матеріалів справи та пояснень
самої позивача ОСОБА_1 не вбачається поважності причин пропуску нею строків
позовної давності для звернення до суду з позовом про захист,  порушених на її думку прав власності.

Так,  нормами
ст. 257 ЦК України
визначено строки загальної позовної давності тривалістю у три роки.

Позовна
давність поширюється на всі цивільні правовідносини, крім визначених в ст. 268 ЦК України,  у переліку яких відсутні спірні
правовідносини.

В свою
чергу,  нормами ч. 3 ст. 267 ЦК України
визначено,  що позовна давність
застосовується судом лише за заявою сторони у спорі,  зробленою до винесення ним рішення. Питання
про застосування строків позовної давності в ході судового розгляду було
порушено представником відповідача - Карлівської районної державної
адміністрації.

При
цьому ОСОБА_1,  обґрунтовуючи причини
пропуску строку на звернення до суду для захисту своїх прав та інтересів,  вказувала на відсутність інформації про
порушення її права на отримання земельного паю. Так,  позивач посилалася на те,  що їй стало відомо про порушення належних Ії
прав лише після 25 вересня 2006 року,  коли
нею було отримано відповідь Карлівської районної державної адміністрації на
звернення ОСОБА_1,  в якій роз'яснювалося
останній причини не включення в списки осіб,
що

3

мали право на
отримання земельної частки (паю) в ході розпаювання земель КСП "Дружба".

Але, як
вбачається і з самих пояснень ОСОБА_1, наведених як в позовній заяві, так і в
поясненнях в судовому засіданні,  при
звільненні 20 червня 1996 року з підприємства за власним бажанням,  позивачу було відомо про те, що вона не
отримала належну їй, на її думку, земельну частку (пай),  але при цьому не були відомі причини
порушення її права на власність.

Поважних
причин зволікання із зверненням до суду для захисту порушених прав та
інтересів,  що мали місце в період часу з
червня 1996 року по квітень 2007 року,
ОСОБА_1 не наведено.

Згідно
ч. 4 ст. 267 ЦК України
сплив позовної давності,  про
застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові.

За таких
обставин,  колегія суддів приходить до
висновку про необхідність скасування рішення Карлівського районного суду
Полтавської області від 18 травня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до
Варварівської сільської ради,
Карлівської райдержадміністрації про визнання права власності на земельну
частку (пай),  та постановления нового рішення
про відмову в задоволенні вимог ОСОБА_1 по причині пропуску нею строків
позовної давності.

Керуючись п.2
ч.1 ст. 307, п.п. 1, 3, 4  ст. 309 ЦПК
України,  -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну
скаргу прокурора Карлівського району Полтавської області -задовольнити.

Рішення
Карлівського районного суду Полтавської області від 18 травня 2007 року -
скасувати.

Постановити нове
рішення.

Відмовити
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Варварівської сільської ради,  Карлівської райдержадміністрації про визнання
права власності на земельну частку (пай) по причині пропуску нею строків
позовної давності.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено
протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Верховного Суду України.