АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №  22ц-2001/2007р.                                                  Головуючий по 1-й
Суддя-доповідач :
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2007
року.                                                                                     м.
Полтава

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в
складі;

Головуючого
судді:   Абрамова П.С.

Суддів :    Гальонкіна С.А.   Омельченко Л.М.

При секретарі:
Буряк С.М.

Розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1

на рішення
Ленінського районного суду м. Полтави від 30 травня 2007 року

у справі за
позовом ОСОБА_2   доОСОБА_1про усунення
перешкод в користуванні житловим приміщенням, визнання особи такою , що
втратила право користування житловим приміщенням , виселення та стягнення
моральної шкоди.

Колегія суддів,
заслухавши доповідь судді-доповідача Апеляційного суду

ВСТАНОВИЛА :

В квітні 2007
року  ОСОБА_2 звернулася до суду з
вказаним позовом, зазначала, що їй на праві власності належить АДРЕСА_1

З відповідачем
вони перебували до 9 жовтня 2006 року в шлюбі та проживали в її квартирі.

Після розірвання
шлюбу у серпні 2006 року відповідач добровільно виселився з квартири, а
пізніше   без її дозволу (власника),
вселився в квартиру, де почав влаштовувати сварки,  внаслідок чого вона вимушена була разом з
неповнолітніми дітьми виїхати з квартири.

Вказувала , що
діями відповідача їй заподіяно моральну шкоду.

Рішенням
Ленінського районного суду м. Полтави від 30 травня 2007 року позовОСОБА_2
задоволено.

Зобов'язаноОСОБА_1не
чинити перешкодиОСОБА_2 в користуванні її приватною власністю АДРЕСА_1

ВизнаноОСОБА_1
таким, що втратив право користування зазначеним приміщенням, виселено його з
квартири.

Стягнуто
зОСОБА_1на користьОСОБА_2 1700 грн. моральної шкоди.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 прохає рішення суду скасувати, та постановити нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог. Вказував на невідповідність висновків
суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального
права.

Перевіривши
законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги   та позовних вимог
сторін колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення
апеляційної скарги.

Як вбачається з
матеріалів справи встановлено судом першої інстанції та не оспорюється
сторонами   позивачкаОСОБА_2 є власником
квартири АДРЕСА_1.

Відповідач у
справі є її колишнім чоловіком та права власності на спірну квартиру не має.

З серпня 2006
року відповідач перестав постійно проживати в квартирі В березні 2007 року без
згоди власника квартириОСОБА_2 ОСОБА_1 почав там проживати постійно.

Оскільки між
сторонами існують неприязні відносини які унеможливлюють проживання сторін в
одній квартирі  ОСОБА_2 вимушена
була   виїхати з квартири.

Встановивши ці
обставини місцевий суд вірно зробив висновок, що права власника є непорушними,
захистив ці права, визнавшиОСОБА_1таким, що втратив право користуватися спірною
квартирою та виселив його без надання* іншого жилого приміщення.

Доводи
апеляційної скарги в частині порушення судом першої інстанції норм
матеріального права є необгрунтованими. З рішення суду вбачається , що при
вирішенні спору суд керувався нормами матеріального права які регулюють
правовідносини сторін, зокрема ст. 48 закону України « Про власність» , ст. ст.
383, 391  ЦК України та    вимоги ст. 71  та 116 ЖК України.

Зокрема після
розірвання шлюбу ОСОБА_1 перестав бути членом сім'ї позивачки тому на нього
поширюються вимоги   Житлового Кодексу
України, які регулюють правовідносини власника будинку з наймачем, в тому числі
вимоги ст. 71 та 116 ЖК України.

Разом з тим   стягнувши на користьОСОБА_2 моральну шкоду в
сумі 1700 грн., суд першої інстанції в порушення вимог    ст. 1167 ЦК України не встановив які правовідносини існують між
сторонами, та в судовому рішенні не встановив жодного факту, який би давав
підстави для стягнення моральної шкоди.

В позовній заяві
позивачка так чітко і не вказала, які незаконні дії відповідача заподіяли їй
моральну шкоду, причинний зв'язок між неправомірною поведінкою відповідача   та заподіяною шкодою і т.д.

Цю обставину
належним чином суд першої інстанції не з'ясував і в ході судового розгляду
справи.

Сам по собі факт
проживання відповідача у квартирі позивачки не є підставою для відшкодування
моральної шкоди, оскільки фактично між сторонами виник житловий спір , який
підлягав вирішенню в судовому порядку.

Зокрема спірним
було право відповідача на проживання в квартирі.

Тому підстави
для відшкодування моральної шкоди передбачені Законом України «Про власність»
та ст. 386 ЦК України
відсутні.

Керуючись ст.. 303, 309
ч.1  п.3,4, 316 ЦПК України колегія
суддів ,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу   ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Ленінського районного суду м. Полтави від 30 травня 2007 року змінити.

Скасувати
рішення суду в частині стягнення зОСОБА_11700 грн. моральної шкоди   та в цій частині позовних вимог  ОСОБА_2 відмовити.

В іншій частині
рішення Ленінського районного суду   м.
Полтави від 30 травня 2007 року залишити без змін.

Рішення може
бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду України в двохмісячний
строк.