Справа № 22ц-615 5/2007                                     Головуючий
1 -ї інстанції - Бухтіярова І.О.
-11                                                            Доповідач Кондратьева О.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

2 серпня
2007 року                                                                                                      м.  Донецьк

Апеляційний суд
Донецької області в складі: головуючої- Кондратьєвої О.М. ,  суддів - Соломаха Л.І.,  Шевченко В.Ю.,  при секретарі - Білявській І.Є.,  за участю - позивача та його представника,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ворошиловського районного суду
м.  Донецька від 16 червня 2007 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми завдатку та моральної
шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до
Апеляційного суду Донецької області з апеляційною скаргою на рішення
Ворошиловського районного суду м.
Донецька від 16 червня 2007 року,
яким його позовні вимоги задоволені частково: стягнуто на його користь з
ОСОБА_2  аванс у розмірі 15180 грн.,  судові витрати - 181, 80 грн.,  витрати на правову допомогу - 825 грн.; в
задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

В
апеляційній скарзі позивач просив скасувати зазначене рішення,  оскільки вважав,  що суд безпідставно визнав передану ним
відповідачці суму авансом,  т.я. між
сторонами 01.03.2007 року була укладена угода про завдаток,  умови якої не суперечать вимогам Цивільного
кодексу України,  сторони були вільні в
визначенні цих умов і тому останні є обов'язковими для виконання. Також
правовий режим переданої позивачем суми визначений,  крім назви „Угода про завдаток" і
умовами угоди,  тому в даній ситуації
підлягають застосуванню норми  ст.  571 Цивільного кодексу України. На підставі
наведеного вважав,  що на його користь в
повному обсязі мають бути стягнуті суми витрат на правову допомогу,  судові витрати,  а також заподіяна моральна шкода.

Суд
першої інстанції,  задовольняючи частково
позов ОСОБА_1,  виходив з того,  що
сума в розмірі 15 180 грн.,  що
еквівалентно 3 000 доларів США,  яка відповідно до п.3 Угоди між сторонами зараховується в
рахунок оплати при продажу об'єкта нерухомості,
є не завдатком,  а авансом,  оскільки договір купівлі-продажу
квартири,  що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1,  між сторонами підписаний не
був.

Оскільки
сума авансу стягується у будь-якому випадку у разі невиконання
зобов'язання,  сума 15 180 грн.,  підлягає відшкодуванню на користь
позивача,  тим самим позов підлягає
частковому задоволенню. Позовні вимоги щодо моральної шкоди задоволенню не
підлягають,  оскільки не засновані на
законі.

Заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення позивача та
його представника,  перевіривши матеріали
справи,  апеляційний суд вважає,  що апеляційна скарга не підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відповідно
до  ст.  308 ЦПК
України,  суд апеляційної інстанції
відхиляє апеляційну скаргу,  якщо
встановлює,  що суд 1-ї інстанції
постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Встановлено,  що судом при розгляді даної справи таких
порушень припущено не було,  тому
підстави для скасування рішення відсутні.

Згідно з
вимогами п.3, 4 ч. 1 ст.  214 ЦПК України
під час ухвалення рішення суд вирішує які правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

З
матеріалів справи вбачається,  що 1
березня 2007 року між ОСОБА_1
та ОСОБА_2була укладена угода,  за
якою відповідачка зобов"язалась в строк до 3 квітня 2007 року підписати з
позивачем та нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1,  а позивач прийняв на себе
зобов"язання сплатити повну вартість вказаного об"єкту нерухомості.

За
домовленістю,  ОСОБА_1 передав
відповідачці грошову суму в розмірі 15180 грн,
яка еквівалентна 3000 доларів США,  які повинні бути зараховані в якості оплати при продажу
вказаної квартири.

Відповідно
до вимог  ст.  570 ЦК
України,  завдатком є грошова
сума,  що видається кредиторові боржником
у рахунок належних з нього за договором (мається на увазі договір
купівлі-продажу) платежів,  на
підтвердження зобов"язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде
встановлено,  що сума,  сплачена в рахунок належних з боржника
платежів,  є завдатков,  вона вважається авансом.

На
підставі вищезазначених вимог матеріального та процесуального закону,  суд обгрунтовано встановив,  що завдатком може забезпечуватись тільки
дійсне зобов"язання,  тому передана
позивачем сума могла бути визнаною завдатком у разі укладення між сторонами
договору купівлі-продажу об"єкту нерухомості. Але враховуючи,  що договір купівлі-продажу квартири між
сторонами укладений не був,  суд вірно
визнав передану ОСОБА_1ом суму 15180 грн. авансом і стягнув її з відповідачки
на користь позивача.

Враховуючи
викладене,  Апеляційний суд приходить до
висновку,  що рішення суду відповідає
вимогам процесуального і матеріального права і підстави для його скасування
відсутні.

Доводи
апеляційної скарги щодо необгрунтованої відмови суду у відшкодуванні Моральної
шкоди також не підлягають задоволенню,
оскільки не ґрунтуються на законі.

Згідно з
вимогами п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову
практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від
31.03.1995 p.,  спори про відшкодування заподіяної фізичній особі
моральної шкоди,  розглядаються у
випадках,  коли право на її відшкодування
прямо передбачено спеціальним законодавством.
Законом не передбачено відшкодування моральної шкоди внаслідок
невиконання зобов'язань іншою стороною.

Що
стосується посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 на заподіяння йому моральної
шкоди внаслідок розповсюдження відповідачкою хибних відомостей,  які принижують його честь та гідність,  то воно не заслуговує на увагу,  оскільки з позовними вимогами про захист
честі та гідності ОСОБА_1
до суду не звертався.

Керуючись
статтями 308,  315 ЦПК України,  Апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Ворошиловського районного суду м.
Донецька від 16 червня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двох місяців з дня набрання законної сили.