Апеляційний суд Донецької області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

12 вересня 2007
року  колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Апеляційного
суду Донецької області в складі:

Осипчук О.В.,  Лоленко А.В.,  Біляєвої О.М. ,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в місті Донецьку справу за позовом ОСОБА_1 до
товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства
"Харківенергоремонт",  3-я
особа - ОСОБА_2,  - про поновлення на
роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.  Києва від 15 березня 2005 року та ухвалу
Апеляційного суду м.  Києва від 07 червня
2005 року,

встановила:

В січні
2005року позивач пред'явив даний позов до відповідача,  посилаючись на те,  що він з 02 грудня 2003 року працював у
вказаному товаристві за контрактом на посаді заступника генерального директора
по виробництву. Під час чергової відпустки,
знаходячись у республіці Нігерія,
він захворів на малярію,  тому не зміг
вийти на роботу вчасно ЗО серпня 2004 року.

Направлений
25 серпня 2004 року лист про продовження відпустки до 17 вересня 2004 року не
надійшов до відповідача через допущена ним помилку в адресі. З аналогічною
заявою він звернувся лише 15 вересня 2004 року.

Однак
наказом № 241 к від 13
жовтня 2004 року він був звільнений за п.4
ст. 40 КЗпП України за прогули з 28 серпня по 10 вересня 2004 року без
поважної причини. Наказ був підписаний генеральним директором 20.10.2004 року в
його присутності. В цей же день йому було вручено трудову книжку.

Вважає
звільнення незаконним,  оскільки він був
відсутнім на робочому місці з поважних причин,
а дисциплінарне стягнення застосовано з порушенням місячного строку.

Справа.
№ 33ц-1907кс 07                                     Категорія
ЦП: 2

Головуючий у
першій інстанції Білошкап О.В. Суддя-доповідач
Біляєва О.М.

Позивач
просив поновити його на посаді заступника генерального директора по виробництву
та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу,  починаючи з 13 жовтня 2004 року по день
ухвалення рішення.

Рішенням
Шевченківського районного суду м.  Києва
від 15 березня 2005 року,  залишеним без
змін ухвалою Апеляційного суду м.  Києва
від 07 червня 2005 року,  в позові
відмовлено.

Не
погоджуючись із судовими рішеннями,
позивач подав касаційну скаргу.

В
обґрунтування касаційної скарги він посилається на неправильне застосування
норм матеріального права та порушення норм процесуального права,  в зв'язку з чим ставить питання про
скасування судових рішень та направлення справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Згідно
із ч. 2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно
до вимог  ст.  335 ЦПК України суд касаційної інстанції не
може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини,  що не були встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним,  вирішувати питання про
достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,  про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
й це вбачається з матеріалів справи,  що
оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та
процесуального права,  а доводи скарги
цих висновків не спростовують.

Відсутні
й передбачені  ст.  338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

Враховуючи
наведене,  колегія суддів вважає за
необхідне відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись
статтями 332,  336,  337 ЦПК України,  колегія суддів Апеляційного суду Донецької
області

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Шевченківського районного суду м.  Києва
від 15 березня 2005 року та ухвалу Апеляційного суду м.  Києва від 07 червня 2005 року залишити без
змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.