Справа
№ 22-ц 2628/2007                                Головуючий 1
інстанції Коцюрба М. П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2007
року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого
судді Даценко Л.М. ,

суддів Хопти С.
Ф.,  Данілова О.М. ,

при
секретарі Сторожук І.П.,  розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.  Києві цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської
області від 11 червня 2007 року у справі за заявою ОСОБА_3 зацікавлені особи
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про встановлення факту,
що має юридичне значення,

встановила:

У
березні 2007 року заявник звернувся в суд із заявою,  в якій просив встановити факт,  що має юридичне значення,  а саме: факт його постійного проживання разом
з матір"ю ОСОБА_4 на час її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та з батьком ОСОБА_5 на
час його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_1. Даний факт має юридичне
значення для отримання ним свідоцтва про право на спадщину за законом.

Рішенням
Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 червня 2007 року
заяву задоволено. Встановлено факт,  що
ОСОБА_3 проживав разом з батьками - матір"ю ОСОБА_4 та батьком ОСОБА_5 на
день їх смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_1.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять скасувати рішення суду,  заяву залишити без розгляду,  посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права.

Апеляційна
скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно
до  ст.
213 ЦПК України законним є рішення,
яким суд,  виконавши всі вимоги
цивільного судочинства,  вирішив справу
згідно із законом.

Як
вбачається з матеріалів справи,  заявник
звернувся до суду з заявою про встановлення факту,  з яким пов'язує наступне вирішення спору про
право на спадщину за законом.

Перелік
фактів,  які можуть бути встановлені у
судовому порядку,  наведений у  ст.
256 ЦПК України,  якою також
передбачено встановлення

інших фактів,  від яких залежить
виникнення,  зміна,  а також припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб,  якщо законом не визначено
іншого порядку їх встановлення.

У пункті
1 постанови № 5 від 31.01.1995 року з відповідними змінами „Про судову практику
в справах про встановлення фактів,  що мають
юридичне значення",  Пленум
Верховного Суду України звернув увагу судів на те,  що в порядку окремого провадження
розглядаються справи про встановлення фактів,
які не пов'язані з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно
до ч. 6  ст.  235 ЦПК України,  якщо під час розгляду справи в порядку
окремого провадження виникає спір про право,
який вирішується в порядку позовного провадження,  суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює
заінтересованим особам,  що вони мають
право подати позов на загальних підставах.

Всупереч
зазначеним вимогам закону,  суд не
звернув уваги на те,  що під час розгляду
даної справи в порядку окремого провадження виник спір про право сторін на
спадщину,  який розглядається в порядку
позовного провадження.

За таких
обставин справи,  постановлене з
порушенням вимог процесуального права рішення суду підлягає скасуванню,  а подана заявником заява - залишенню без
розгляду.

Керуючись  ст.
ст.  235,  256,
307,  310 ЦПК України,  колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення
Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 червня 2007 року
скасувати.

Заяву
ОСОБА_3 зацікавлені особи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про встановлення факту,  що має юридичне значення,  залишити без розгляду.

Роз'яснити
заінтересованим особам,  що вони мають
право подати позов на загальних підставах.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання нею законної сили.