Справа - № 22ц-3708/07                                               Головуючий
в 1 інстанції - Кобзій Т.І.
Доповідач - Сергеева
АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  ЛУГАНСЬКОЇ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15  листопада
2007  року  Судова колегія  судової палати  з
цивільних  справ апеляційного суду
Луганської області в складі:

головуючого -
Сергєєвої С.В.,

суддів -
Фарятьєва C.O.,
Медведева A.M.,

за
участю секретаря - Болотової К.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.  Луганську справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Словяносербського районного суду Луганської області від 18
травня 2007 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного
підприємства "Луганськвугілля" в особі відокремленого підрозділу
"Шахта "Черкаська" та відділення виконавчої дирекції Фонда
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань
України в Словяносербському районі Луганської області про відшкодування
втраченого заробітку у зв'язку з частковою втратою професійної працездатності
та встановлення розміру щомісячних страхових виплат,

встановила:

Позивач
звернувся до суду з уточненим позовом до Державного підприємства
«Луганськвугілля»,  відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і
професійних захворювань України в Словяносербському районі Луганської області
про перерахунок розміру відшкодування втраченого заробітку,  перерахунок розміру страхових виплат,  стягнення заборгованості,  посилаючись на те,  що ДП "Луганськвугілля в особі
відокремленого підрозділу шахти "Черкаська" неправильно нараховувало
йому суми відшкодування шкоди,
спричиненої ушкодженням здоров"я на виробництві,  яке сталося за період його роботи на шахті ,  оскільки не застосовувало всі коефіцієнти
підвищення тарифних ставок,  у зв'язку з
чим утворилася заборгованість по відшкодуванню шкоди за десять останніх років
до передачі його особової справи до Фонду у сумі 15326, 40 грн. Тому він просив
стягнути суму заборгованості з ДП "Луганськвугіддя" та зобов'язати
відділення виконавчої дирекції Фонда соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та профзахворювань України в Словяносербському районі
Луганської області здійснити перерахунок його щомісячних страхових виплат,  виходячі із суми страхової виплати 292, 72
грн.

Рішенням
Словяносербського районного суду Луганської області від 18.05.2007 р. у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено в повному обсязі за їх
необґрунтованістю.

В
апеляційній скарзі позивач з рішенням суду не згоден,  вважає його таким,  що не відповідає   вимогам
закону,    просить   скасувати
і   ухвалити   нове
рішення,    яким

2

задовольнити
його позовні вимоги до ДП «Луганськвугілля» та Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і
професійних захворювань України в Словяносербському районі Луганської області в
повному обсязі,  посилаючись на неповне
з'ясування обставин по справі неправильне застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши
доповідача,  учасників процесу,  дослідивши надані докази,  перевіривши обґрунтованість та законність
рішення суду першої інстанції,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія приходить до наступного.

Судом
встановлено,  що позивач працював на
шахті "Черкаська",  яка на
теперішній час є відокремленим підрозділом ДП "Луганськвугілля" з
14.11.1966 р. по 03.06.1974 p.,  a також з 1976 р.
по 1987,  р. підземним гірноробочим
очисного забою,  а потім
електрослюсарем,  з 1980 р. йому
встановлено втрату працездатності » через профзахворювання у розмірі 40%,  і йому були нараховані щомісячні виплати на
відшкодування втраченої частини заробітку у розмірі виходячи із середнього
заробітку 529 крб. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи і не
оспорюються сторонами.

Також судом
було встановлено,  що в подальшому
позивачу здійснювались перерахунки з урахуванням фактичного підвищення тарифних
ставок та окладів на підприємстві,  з
урахуванням відсотків втрати працездатності,
а в 1997 році позивачу було здійснено перерахунок розміру відшкодування
шкоди на підставі розділу 12 Угоди по тарифам,
трудовим та соціальним гарантіям між Мінвуглепромом та галузевими
профспілками вугільної промисловості від 12.12.1992 року з наступними
доповненнями та змінами від 10.09.1992р.,
19.07.1993р, . 09.10.1993р.,
09.12.1993 p.,
04.03.1996р.,  26.12.1996р. та
21.07.1997р. з урахуванням вимог п. 28 Правил відшкодування власником
підприємства,  установи і організації або
уповноваженим ним органом шкоди,
заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я,  пов'язаним з виконанням ним трудових
обов'язків»,  затверджених постановою KM України
№ 472 від 23.06.1993 року зі змінами,
внесеними згідно з постановою KM України № 1100
від 03.10.1997 року. Після здійснення зазначеного перерахунку з урахуванням 50%
втрати працездатності розмір відшкодування шкоди відповідно складав 157 грн.

В
подальшому до 2001 р. підприємством - відповідачем також було здійснено
перерахунок розміру відшкодування шкоди,
який відповідно був визначений з урахуванням п.28 вищевказаних Правил
відшкодування шкоди виходячи з середнього заробітку за професією позивача на
підприємстві і складав у з липня 2998 р. - 163, 50 грн.,  а з січня 2000 р. - 165, 50 грн.

В 2001
році особова справа позивача була передана до відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в Словяносербському районі Луганської області
із зазначенням с розміру страхової виплати 165, 50 грн. Відділення ВД Фонду
ССНВ у Словяносербському районі Луганської області продовжило виплату
щомісячних страхових сум відповідачу,
коригуючи їх розмір,  починаючи з
березня 2002 року,  на коефіцієнти
зростання заробітної плати у галузях національної економіки України за даними
Державного комітету статистики України. З урахуванням зазначених обставин суд
першої інстанції дійшов правильного висновку про необґрунтованість позовних
вимог ОСОБА_1 в повному обсязі,  в тому
числі і вимоги щодо зобов'язання відділення ВД Фонда ССНВ в Словяносербському
районі здійснити перерахунок страхових виплат..

Доводи
апеляційної скарги відносно незастосування підприємством коефіцієнту підвищення
тарифних ставок 2, 0,  2, 0,  1, 8,
1, 76,  1, 5 не можуть бути взяті
до уваги,  оскільки з матеріалів справи
вбачається,  що зазначені коефіцієнт
підприємством,  на якому працював
позивач,  було застосовано і відповідний
перерахунок розміру щомісячних виплат з відшкодування шкоди був здійснений.

3

Доводи апеляції
стосовно незастосування коефіцієнту 2, 38 також не можуть бути взяті до
уваги,  оскільки наказом Мінвуглепрому
України від 04.03.1996 № 72 «Про додаткові заходи матеріального стимулювання
працівників вугільної промисловості» визначено як має провадитись підвищення
частки тарифів у середньомісячній заробітній платі працівників вугільної
промисловості. Зокрема,  підвищення
здійснюється у межах витрат на споживання за рахунок здешевлення
харчування,  зміни порядку оплати за
нормативний час пересування по шахті від стволу до робочого місця і назад та
встановлення граничних розмірів надбавок,
доплат,  премій та винагород.

Отже,  пов'язаний з цим коефіцієнт 2, 38 зростання
тарифних ставок працівників вугільної промисловості не у повній мірі призвів до
відповідного підвищення оплати. До того ж він значно пов'язаний зі зміною співвідношень
(відсотку) між тарифною ставкою і іншими складовими; оплати праці,  розмір яких обмежено у середньомісячній
заробітній .платі,  яка є основою
визначення розміру втраченого заробітку працівника при ушкодженні його здоров'я
на виробництві. Таким чином тарифна ставка працівників за професією,  аналогічною професії позивача на підприємстві
фактично на вказаний коефіцієнт не підвищувалася,  в той час як відповідно до п. 28 Правил
відшкодування шкоди передбачено,  що саме
підвищення тарифних ставок є підставою для перерахування щомісячних виплат з
відшкодування шкоди,  а не загальне
зростання заробітної плати за рахунок інших виплат,  що мало місце в даному випадку.

.Судова колегія вважає,  що рішення
суду відповідає вимогам закону,  доводи

апеляційної скарги,  які фактично є
доводами позовної заяви; не спростовують висновків

суду першої інстанції,  тому не
можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення

суду.

Керуючись  ст.
ст.  307,  308,
313-315,  317 ЦПК України,  судова колегія судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Луганської області,
-

ухвалила :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Словяносербського районного суду Луганської області від 18 травня 2007 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства
"Луганськвугілля" в особі відокремленого підрозділу "Шахта
"Черкаська" та відділення виконавчої дирекції Фонда соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України в
Словяносербському районі Луганської області про відшкодування втраченого
заробітку у зв'язку з частковою втратою професійної працездатності та
встановлення розміру щомісячних страхових виплат,  залишити без змін.

Ухвала
набирає чинності негайно,  але її може
бути оскаржено протягом двох місяців з дня набрання законної сили до Верховного
Суду України.