АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада
2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим у м.  Феодосії
у складі:

головуючого
- судді                    Ломанової Л.О.,

суддів:                                          Притуленко
О.В.,

Мудрової В.В.,

при
секретарі                               Петриченко О.В.,

за
участю: позивача ОСОБА_1,  його представника ОСОБА_2,  представника
відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,
представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6,  представників CAT „Остра"
ОСОБА_7 та
ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.  Феодосії цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_5,  ОСОБА_3,  ОСОБА_9,
Страхового акціонерного товариства „Остра",  Керченської філії CAT „Остра",  третя особа - Урклін Анатолій Валентинович,  про відшкодування шкоди,  заподіяної дорожньо-транспортною
пригодою,  за апеляційними скаргами
ОСОБА_1 та представника ОСОБА_3 -ОСОБА_4 на рішення Керченського міського суду
АР Крим від 11 вересня 2007 року,  -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
зазначеним позовом мотивуючи тим,  що
25.08.2006 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,  яка сталася з вини водія ОСОБА_10,  який керував автомобілем ГАЗ-2705,  реєстраційний номер НОМЕР_1,  загинув його син ОСОБА_11 та повністю
пошкоджений належний йому автомобіль ГАЗ-24,
реєстраційній номер НОМЕР_2. Посилаючись на те,  що дорожньо-транспортною пригодою йому
причинена матеріальна шкода у розмірі 17536, 84 грн.,  моральна шкода у розмірі 150000 грн. та
збитки у вигляді неодержаного доходу,
просив задовольнити його позов.

У
процесі розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги і посилаючись на
те,  що ОСОБА_10 керував автомобілем
ГАЗ-2705 на підставі трудового договору,
укладеного з ОСОБА_5,  який на
відповідній правовій підставі володів транспортним засобом,  належним ОСОБА_9,
та уклав договір страхування цивільно-правової
відповідальності із Керченською філією Страхового акціонерного товариства
„Остра",  просив стягнути з CAT
„Остра" та ОСОБА_5 шкоду,  яка
була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю ОСОБА_11,  у розмірі 51000 грн.,  моральну та матеріальну шкоду,  заподіяну пошкодженням належного йому
автомобіля,  витратами на лікування та
поховання сина ,  збитки в розмірі 1400
щомісячно,  починаючи з моменту
пошкодження майна до ухвалення судом рішення,
а також 727 грн. у відшкодування судових витрат (арк.спр.148).

Рішенням
Керченського міського суду від 11 вересня 2007 року позов ОСОБА_1 задоволений
частково. Суд стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі
17536, 84 грн.,  компенсацію моральної
шкоди у розмірі 80000 грн.,  у
відшкодування судових витрат 227, 86 грн. В решті позову - відмовив.

Справа №
22-ц-1883- ф/2007                                                    Головуючий
в першій інстанції:

суддя
КоротковаЛ.М. . суддя-доповідач : Притуленко О. В.

Позивач
ОСОБА_1 та представник відповідача ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального
права,  оскаржили рішення суду в
апеляційному порядку,  ставлять питання
про його скасування та ухвалення нового рішення.

На думку
позивача ОСОБА_1 суд дійшов помилкового висновку про те,  що суб'єктом відповідальності за цим позовом
є лише ОСОБА_3,  оскільки автомобіль
ГАЗ-2705,  належний ОСОБА_9,  фактично експлуатував ОСОБА_5,
який був зареєстрований в якості приватного
підприємця,  мав ліцензію з надання
послуг по перевезенню пасажирів,  дозвіл
виконавчого комітету Керченської міської ради на перевезення пасажирів,  уклав зі страховою компанією договір
цивільно-правової відповідальності,  а з
ОСОБА_10 -трудовий договір.

Крім
того,  апелянт вважає,  що суд необгрунтовано звільнив від
відповідальності страхову компанію,  а
також безпідставно відмовив у задоволенні інших позовних вимог.

Представник
відповідача ОСОБА_3 вважає,  що висновок
суду про те,  що власником автомобіля
ГАЗ-2705 на момент ДТП був
ОСОБА_3,  який і повинен відповідати за
цим позовом,  не відповідає обставинам
справи; внаслідок чого рішення підлягає скасуванню,  з ухваленням нового - про відмову в
задоволенні позову в частині зобов'язання ОСОБА_3 відшкодувати шкоду.

Відповідач ОСОБА_9 подав заперечення на апеляційні скарги позивача та
представника ОСОБА_3,  та посилаючись на
неспроможність доводів апелянтів,
просить скарги відхилити,  рішення
суду - залишити без змін.

Обговоривши
наведені у скаргах доводи та перевіривши матеріали справи,  колегія суддів дійшла висновку,  що апеляційна скарга представника ОСОБА_3
підлягає задоволенню,  а апеляційна
скарга ОСОБА_1 - задоволенню частково з наступних підстав.

З
матеріалів справи вбачається,  що 25.08.2006
року о 12 год.50 хв.
на вул.  Орджонікідзе в м. Керчі водій
мікроавтобуса ГАЗ-2705,  реєстраційній
номер НОМЕР_1,  ОСОБА_10 виїхав на смугу
зустрічного руху і допустив зіткнення з автомобілем ГАЗ-24,  реєстраційній номер НОМЕР_2,  під керуванням ОСОБА_11,  який рухався в зустрічному напрямку.

Від отриманих
травм водій автомобіля ГАЗ-24 ОСОБА_11 помер.

За даним
фактом порушена кримінальна справа,  але
провадження по справі припинено в зв'язку з розшуком ОСОБА_10

Визначаючи
в якості суб'єкта відповідальності за цим позовом ОСОБА_3,  суд першої інстанції виходив із того,  що автомобіль ГАЗ-2705 у грудні 2004 року
фактично був переданий власником ОСОБА_9 останньому за дорученням від
21.12.2004 року,  після чого саме він
(відповідно до пояснень свідків ОСОБА_12,  ОСОБА_13,  ОСОБА_14) володів та
розпоряджався вказаним транспортним засобом,
використовуючи його під прізвищем ОСОБА_5,  і фактично уклав трудовий договір з ОСОБА_10

За таких
обставин суд першої інстанції дійшов висновку про те,  що ОСОБА_3 був власником джерела підвищеної
небезпеки - автомобіля ГАЗ-2705,
реєстраційній номер НОМЕР_1,  на момент здійснення ДТП і саме з ним
ОСОБА_10 знаходився у трудових відносинах.

Виходячи
з наведеного суд дійшов висновку,  що
ОСОБА_3 на підставі  ст.  ст.
ст. 1166,  1167,  1187,
1198,  1201 ЦК України повинен
відшкодувати завдану позивачу шкоду.

Проте,  з таким висновком суду погодитися не
можна,  оскільки відповідно до  ст.
1187 ЦК України шкода,  завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою,  яка на
відповідній правовій підставі (право власності,
інше речове право,  договір
підряду,  оренди тощо) володіє
транспортним засобом,  механізмом,  іншим об'єктом,  використання,
зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Юридична
або фізична особа відшкодовує шкоду,
завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових
обов'язків. Замовник відшкодовує шкоду,
завдану іншій особі підрядником,
якщо він діяв за завданням замовника. (ч.1 і 2  ст. 1172 ЦК).

Як випливає з
матеріалів справи,  ОСОБА_10 керував
автомобілем ГАЗ-2705 на підставі трудового договору про виконання ним роботи
водія маршрутного таксі,  укладеного
17.08.2006 року з приватним підприємцем ОСОБА_5 (арк.спр.90),  який володів автомобілем ГАЗ-2705,  належним ОСОБА_9,  на підставі доручення,  виданого останнім 08.10.2003 року
(арк.спр.145),  та тимчасового
реєстраційного талону серії НОМЕР_1 (арк.спр.11); був

зареєстрований
в якості приватного підприємця (арк.спр. 71),
мав дозвіл виконавчого комітету Керченської міської ради на перевезення
пасажирів вказаним транспортним засобом (арк.спр.93,  87).

Саме
ОСОБА_5 01.11.2005 року був укладений договір з ВАТ „Керченський
таксопарк" НОМЕР_2,  на підставі
якого 25.08.2006 року водій ОСОБА_10 проходив передрейсовий медичний
огляд,  а також був здійснений технічний
огляд автомобілю ГАЗ-2705 (арк.спр. 167).

Крім
того,  09.12.2005 року між ОСОБА_5 та КФ CAT
„Остра" був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової
відповідальності власника наземного транспортного засобу,  в якому в якості забезпеченого транспортного
засобу вказаний автомобіль ГАЗ-2705,
номерний знак НОМЕР_1,  номер
кузова (шасі) НОМЕР_5,  рік випуску 1999
(страховий поліс НОМЕР_6 - арк.спр.67).

Вирішуючи
спір,  суд не надав належної правової
оцінки вказаним документам та не прийняв до уваги,  що на час вирішення спору,  ані договір страхування цивільно-правової
відповідальності,  ані трудовий
договір,  ані договір доручення,  укладений 08.10.2003 року між ОСОБА_9 та
ОСОБА_5 у встановленому законом порядку недійсними визнані не були,  тому мають юридичну силу та є підставою
виникнення цивільних прав та обов'язків.

Таким чином,  висновок суду про
те,  що ОСОБА_3 є власником автомобілю
ГАЗ-2705,  з яким водій ОСОБА_10
перебував у трудових відносинах,
суперечить матеріалам справи та є помилковим,  оскільки відповідно до п.1.6  ст. 1 Закону України „Про обов'язкове
страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних
засобів" власники транспортних засобів - це юридичні та фізичні
особи,  які відповідно до законів України
є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних
засобів на підставі права власності,
права господарського відання,
оперативного управління,  на
основі договору оренди,  довіреності або
правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Матеріали
справи не містять доказів того,  що саме
ОСОБА_3 на час ДТП був
власником транспортного засобу та правомірно експлуатував автомобіль ГАЗ 2705.
Навпаки,  сукупність доказів свідчить про
те,  що власником транспортного засобу у
значенні,  визначеному п.1.6  ст. 1 вказаного Закону,  був ОСОБА_5

Невідповідність
висновків суду обставинам справи призвела до неправильного вирішення справи по
суті,  внаслідок чого рішення суду
підлягає скасуванню на підставі п.3  ст.
309 ЦПК України з ухваленням нового - про часткове задоволення позову ОСОБА_1
за рахунок відповідачів ОСОБА_5 та CAT „Остра",  виходячи із того,  що ОСОБА_5 застрахував цивільно-правову
відповідальність.

Відповідно
до договору страхування цивільно-правової відповідальності ліміт
відповідальності страховика складає: за шкоду,
заподіяну життю і здоров'ю потерпілого - 51000 грн.,  за шкоду,
заподіяну майну потерпілого - 25000 грн.

У
зв'язку з настанням страхового випадку CAT „Остра"
повинна відшкодувати позивачу на підставі
ст.  ст. 23,  22,  27
Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних засобів" шкоду,  пов'язану із смертю сина -ОСОБА_11 у розмірі,  встановленому договором,  тобто 51000 грн.

Шкода,  пов'язана з фізичним знищенням транспортного
засобу,  і визначена за висновком
експерта - автотовароведа
у розмірі 10123, 98 грн.(тобто за фактичною вартістю транспортного засобу до ДТП) підлягає відшкодуванню
на підставі  ст. 30 вказаного
Закону,  зменшену на суму франшизи,  розрахованої за правилами  ст. П цього Закону і встановленої договором у
розмірі 510 грн. Таким чином відшкодуванню страховиком підлягає матеріальна
шкода у сумі 9613, 98 грн.

За змістом  ст. 1194 ЦК України особа,  яка
застрахувала свою цивільну відповідальність,
у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для
повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Виходячи
з того,  що пошкодженням автомобілю
позивачу фактично була спричинена матеріальна шкода у розмірі 10123, 98 грн.
різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у сумі 510 грн.
повинен відшкодувати відповідач ОСОБА_5

Крім
того,  на підставі  ст. 1201 ЦК України з останнього на користь позивача належить також
стягнути витрати,  пов'язані з похованням
та спорудженням надгробного пам'ятника у сумі 7412, 86 грн.

Вимоги
позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню на
підставі  ст.  ст.
23,  1167 ЦК України та  ст. 22 Закону України „Про обов'язкове
страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних
засобів",  оскільки матеріалами справи
підтверджується факт спричинення позивачу моральної шкоди внаслідок втрати
близької людини.

Визначаючи
розмір компенсації моральної шкоди,
колегія суддів враховує глибину душевних страждань позивача,  характер правопорушення,  інші суттєві обставини справи,  а також вимоги розумності і справедливості. З
урахуванням наведеного колегія суддів вважає необхідним стягнути на користь
позивача у відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_5 9520 грн.,  зі CAT „Остра" -
480 грн.

Витрати,  пов'язані з оплатою
правової допомоги,  а також судові
витрати підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_5 та CAT „Остра"
пропорційно до розміру задоволених позовних вимог на підставі  ст.
ст. 84,  88 ЦПК України.

Вимоги
позивача щодо відшкодування збитків в розмірі 1400 щомісячно,  починаючи з моменту пошкодження майна до
ухвалення судом рішення,  задоволенню не
підлягають,  оскільки всупереч
вимогам  ст. 60 ЦПК України позивач не
навів достатньо доказів тому,  що саме цю
суму доходів він міг би реально одержати,
як би його автомобіль не був пошкоджений.

На
підставі  ст.  ст. 22,
23,  1166,  1167,
1172,  1187,  1194,
1201 ЦК України,  керуючись
ст.  ст.  303,
304, .307,  309,   ст.
ст.  313,  314,
316 ЦПК України,  колегія суддів
судової палати у цивільних справах,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити.

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Керченського міського суду АР Крим від 11 вересня 2007 року скасувати та
ухвалити нове рішення - про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Стягнути
зі Страхового акціонерного товариства „Остра" на користь ОСОБА_1: 51000
грн. у відшкодування шкоди,  заподіяної
життю ОСОБА_11,  9613, 92 грн. у
відшкодування матеріальної шкоди,  480
грн. - у відшкодування моральної шкоди,
250 грн. у відшкодування витрат на правову допомогу,  96, 25 грн. у відшкодування судових витрат.

Стягнути
з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1: 7922, 86 грн. у відшкодування матеріальної
шкоди,  9520 грн. - у відшкодування
моральної шкоди,  250 грн. у
відшкодування витрат на правову допомогу,
87, 25 грн. у відшкодування судових витрат.

В решті позов
ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення суду
апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення,  однак може бути оскаржено до суду касаційної
інстанції протягом двох місяців з дня набрання законної сили.