Справа №2-2358/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

22 травня  2007 року Оболонський
районний суд м.Києва в складі:

головуючого- судді Поліщук Н.В.

при секретарі                      Пальченко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в залі суду справу за
позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОТО" про
поновлення трудового стажу, виплату заборгованості по заробітній платі,
відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, -

встановив:

Позивачка ОСОБА_1. звернулася із позовом до відповідача ТОВ
"ТОТО" про поновлення трудового стажу, виплату заборгованості по
заробітній платі, відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди,
посилаючись на наступне.

Позивачка працювала лікарем - терапевтом в ТОВ "ТОТО" з 31 грудня
2002 року по 23 червня 2006 року з зайнятістю повний робочий день, в процесі
роботи зауважень до неї не було. 23 червня 2006 року вона була звільнена за
згодою сторін по ст.36 п.1 КЗпП України.

10 січня 2006 року позивачці було надано довідку про заробітну плату, яка
була підписана у зв'язку з відсутністю директора ОСОБА_3 власником охоронної
фірми ТОВ "ТОТО" - ОСОБА_2
(власник - 70 % долі в Статутному капіталі ТОВ "ТОТО"), для того, щоб
надати її в податкові органи для погашення податкового кредиту за навчання її
дітей. З довідки №6 датованої від 10.01.2006 року, позивачці стало відомо, що
її заробітна плата в період 2005 року чомусь була занижена, оскільки посадовий
оклад у неї з лютого 2004 року був встановлений у розмірі 470 (чотириста
сімдесят) гривень. Цей факт її дуже стурбував і на її запитання щодо цього
випадку ОСОБА_2. відповів, що занизив її заробітну плату навмисно для
податкової адміністрації. При цьому замість підписів директора ТОВ
"ТОТО" ОСОБА_3 та головного бухгалтера ОСОБА_4. - ОСОБА_2. поставив свій
підпис.

26 червня 2006 року позивачка знову звернулася до ОСОБА_2. з аналогічним
проханням видати їй довідку про заробітну плату за останні півроку роботи, але
вже для Нікопольського центру зайнятості.

Повторне звернення до ОСОБА_2.
було продиктоване тим, що він фактично керує ТОВ "ТОТО", а його
родич - ОСОБА_3 призначений директором охоронної фірми з 01 листопада 2004
року, маючи середню неповну освіту (в порушення наказу МВС України № 145/1501
від 14.02.2004 року). ОСОБА_3 фактично є підставною особою. Всі, без винятку
питання, які стосуються діяльності фірми, веде ОСОБА_2. особисто, в тому числі
видає зарплату робітникам.

На звернення позивачки була видана чергова довідка № 64
від 26 червня 2006 року, в якій заробітна плата за грудень 2005 року була
вказана у розмірі 618 (шістсот вісімнадцять) гривень, такий оклад їй був
встановлений з 01 грудня 2005 року. Підпис на виданій довідці за головного
бухгалтера знову був поставлений особисто ОСОБА_2.

Після цього у позивачки виникла підозра, що ОСОБА_2. щось від неї приховує і не сплачує відповідні страхові
внески до пенсійного фонду.

Позивачка
звернулась в Нікопольський філіал Пенсійного фонду України, щоб отримати дані з
системи персоніфікованого обліку. Так їй стало відомо про зловживання з ' боку
відповідача.

Інформацію про
суми нарахованого її заробітку в ТОВ "ТОТО" в період з 01 січня *
2006 року по  23  червня
2006  року  (дату звільнення),  Нікопольським
відділенням Пенсійного фонду України позивачці не надано через
відсутність поки - що даних в системі звіту, тому порівняти свою зарплату, що
вказана у довідці № 64 від 26.06.2006 року, з даними в документах Пенсійного
фонду до дати звільнення не було можливим.

Таким чином із звітних документів Пенсійного фонду їй стало відомо, що ОСОБА_2. в жовтні 2004
року без її заяви і пояснень причин знижував її посадовий оклад з 470
(чотириста семидесяти) гривень
до 205 (двохсот п'яти) гривень, тобто менше рівня мінімальної заробітної плати,
хоча вона продовжувала працювати повний
робочий день.

Тим більше, як виявляється позивачка була формально звільнена з роботи без
її заяви на чотири місяці на період з 01 листопада 2004 року по 28 лютого 2005
року, хоча всі ці місяці вона продовжувала працювати повний робочий день,
нічого не підозрюючи про такі протиправні дії. З наказом про звільнення на
вказаний період вона ознайомлена під підпис не була, заяви з цього приводу
ніякої не писала.

З 01 березня 2005 року ОСОБА_2.
начебто знову самостійно приймає позивачку на роботу, він маніпулює, як видно з
документів Пенсійного фонду в період 2005 року її посадовим окладом: з 01
березня 2005 року оклад був встановлений - 131 (сто тридцять одна) гривна; з 01
червня 2005 року - 145 (сто сорок п'ять) гривень; з 01 липня 2005 року - 155
(сто п'ятдесят п'ять) гривень; з 01 вересня 2005 року - 166 (сто шістдесят
шість) гривень.

На підставі цього трудовий медичний стаж позивачці був нарахований у 50 %
розмірі, продовж з березня по грудень 2005 року.

Таким чином, фактично з документів Пенсійного фонду випливає, що ОСОБА_1.
була переведена по режиму роботи без попередження і офіційного оформлення менше
ніж на пів-ставки і нижче.

В період з 01 жовтня 2005 року по 23 червня 2006 року свою заробітну плату
зовсім не отримувала.

Звільнена з ТОВ "ТОТО" вона була з 23 червня 2006 року без
виплати боргу по заробітній платі за вказаний період.

Таким чином, практика, яка склалася при оформленні трудових правовідносин
та видачі зарплати, створила сприятливі умови для зловживання та порушення
діючого трудового законодавства з боку власника ТОВ "ТОТО" в особі ОСОБА_2.

Крім того, вважає, що своїми діями керівництво ТОВ "ТОТО" нанесло
їй моральну шкоду. Позивачка дуже тяжко перенесла факт втрати нею в результаті
протиправних дій ОСОБА_2.
- страхового трудового медичного стажу, який дав би їй можливість оформити
пенсію за вислугою років. Неправомірна поведінка ОСОБА_2. призвела до погіршення стану її здоров'я. Вона перенесла
психоемоційний стрес. На нервовій почві у останньої погіршився стан здоров'я, в
зв'язку з цим вона неодноразово зверталася в 4 - ту міську лікарню м.Нікополь.
У неї була діагностована гіпертонічна хвороба II ст.,
гіпертензивні кардіоцеребральні кризи. Лікування понесло за собою великі
матеріальні витрати. На придбання ліків вона витратила 1658,23 (одна тисяча
шістсот п'ятдесят вісім) гривень. Нанесену позивачці моральну та матеріальну
шкоду оцінює в 10000 (десять тисяч) гривень.

На підставі викладеного просить просить стягнути з відповідача на її
користь недоплачену заробітну плату за період з 01 жовтня 2004 року по 28
березня 2007 року, що складає загальну суму в розмірі 14608,00 грн.;
зобов"язати відповідача внести в пенсійний фонд необхідні внески за
недораховану їй заробітну плату; стягнути з відповідача компенсацію за
заподіяну їй матеріальну шкоду у розмірі 1658,23 грн.; стягнути моральну шкоду
в розмірі 10000 грн., а також судові витрати.

В судовому засіданні
позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі,
посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просили позов
задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за
період з жовтня 2004 року по березень 2007року в сумі 14608 грн., витрати на
ліки 1658 грн. 23 коп., збитки від інфляції 1717 грн. 62 коп., відшкодування
матеріальної шкоди 10000 грн.

Крім того, просили зобов'язати відповідача внести в Пенсійний фонд України
внески за недораховану заробітну плату, а саме із недоплаченої заробітної плати
- в жовтні 2004 р. 265грн.; в листопаді 2004 р. 470 грн.; в грудні 2004 р. 470
грн.; в січні 2005 р. 470 грн.; в лютому 2005 р. 470 грн.; в березні 2005 р.
339 грн.; в квітні 2005 р. 339 грн.; в травні 2005 р. 339 грн.; в червні 2005
р. 325 грн.; в липні 2005 р. 315 грн.; в серпні 2005 р. 315 грн.; у вересні
2005 р. 304 грн.; в жовтні 2005 р. 304 грн.; в листопаді 2005 р. 304 грн., в
грудні 2005 р. 452 грн.; в січні 2006 р. 618 грн.; в лютому 2006 р.618 грн.; в
березні 2006 р. 618 грн.; в квітні 2006 р. 618 грн.; в травні 2006 р. 618 грн.;
в червні 2006 р. 618 грн.; в липні 2006 р. 618 грн.; в серпні 2006 р. 618 грн.;
у вересні 2005 р. 618 грн.; в жовтні 2006 р. 618 грн.; в листопаді 2006 р. 618
грн.; в грудні 2006 р. 618 грн.; в січні 2007 р. 618 грн.; в лютому 2007 р. 618
грн.; в березні 2007 р. (15 днів) 309 грн.

Представник відповідача не з'явився в судове засідання не з"явився,
про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд вважає за
можливе розглянути справу у відповідності зі ст.ст. 224, 225 ЦПК України на
підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачка та її представник не
заперечують проти заочного розгляду справи, а від відповідача відомостей про
причини неявки не надійшло.

Суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Встановлено, що позивачка ОСОБА_1. перебувала з відповідачем ТОВ
"ТОТО" в трудових відносинах з 31.12.2002 р. по 23.06.2006 p., обіймаючи посаду
лікаря-терапевта, що підтверджується даними трудової книжки (ксерокопія а.с.
19-20),оригінал якої було досліджено в ході судового розгляду.

З даних довідки №6 від 10.01.2006 p., що видана керівником ТОВ "ТОТО" ОСОБА_3 та
головним бухгалтером ОСОБА_4 також вбачається, що позивачка працювала на посаді
лікаря, що спростовує твердження в письмових поясненнях відповідача в тій
частині, що позивачка займала посаду секретаря-референта
(а.с. 21).

Як вбачається з даних Індивідуальних відомостей про застраховану особу
(а.с. 7-9), Відомостей з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб
ДПА України про суми виплачених доходів та утриманих податків (а.с. 30)
позивачці була безпідставно занижена та не була виплачена заробітна плата за
період з жовтня 2004 р. по червень 2006 р.
в сумі 9189 грн.

Доказів на спростування вказаних відповідачем фактів відповідачем не
надано, при цьому, в письмових поясненнях відповідача підтверджено підвищення
позивачці заробітної плати з кінця 2005 р. до 618 грн.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам
регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не
рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти
календарних днів.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх
сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред"явлення
звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні
працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен
письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в

статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство,
станова, організаця повинні виплатити працівникові його середній заробіток за
весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до
ст. 34 Закону України "Про оплату праці" компенсація працівникам   < втрати частини заробітної плати у
зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу
зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому
чинним законодавством.

З огляду на наведене , суд вважає, що стягненню з відповідача на користь
позивача підлягає заборгованість по заробітній платі за період з жовтня 2004
року по червень 2006 року в сумі 9189 грн., середній заробіток за затримку
розрахунку при звільненні в розмірі 5253 грн., а всього, з урахуванням індексу
інфляції- 16325 грн. 02 коп. Крім того, оскільки відповідачем внески до
Пенсійного фонду України провадились із неповного розміру заробітної плати
позивачки, суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача розрахувати та
внести до Пенсійного фонду України внески, виходячи із недорахованої заробітної
плати позивачки в жовтні 2004 р. - 265грн.; в листопаді 2004 р. - 470 грн.; в
грудні 2004 р. - 470 грн.; в січні 2005 р. - 470 грн.; в лютому 2005 р. - 470
грн.; в березні 2005 р. - 339 грн.; в квітні 2005 р. - 339 грн.; в травні 2005
р. - 339 грн.; в червні 2005 р. - 325 грн.; в липні 2005 р. - 315 грн.; в
серпні 2005 р. - 315 грн.; у вересні

2005
р. - 304 грн.; в жовтні 2005 р. - 304 грн.; в листопаді
2005 р. - 304 грн., в грудні 2005 р. - 452 грн.; в січні 2006 р. - 618 грн.; в
лютому 2006 р. - 618 грн.; в березні 2006 р. - 618 грн.; в квітні 2006 р. - 618
грн.; в травні 2006 р. - 618 грн.; в червні 2006 р. - 618 грн.; в липні 2006 р.
- 618 грн.; в серпні 2006 р. - 618 грн.; у вересні 2005 р. - 618 грн.; в жовтні

2006
р. - 618 грн.; в листопаді 2006 р. - 618 грн.; в грудні
2006 р. - 618 грн.; в січні 2007 р. -618 грн.; в лютому 2007 р. - 618 грн.; в
березні 2007 р. (15 днів) - 309 грн.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо
порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв"язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації
свого життя.

Встановлено, що внаслідок порушення трудових прав позивачці завдано
моральної шкоди, яка пов'язана з психологічними стражданнями, що
підтверджується даними довідки №127 від 14.03.2007 року Міської лікарні № 4 м.
Нікополь щодо неодноразових звернень позивачки в медичну установу за наданням
медичної допомоги (а.с. 17).

Суд вважає, що з урахуванням вимог розумності та справедливості, характеру
та тривалості психологічних страждань, стягненню з відповідача на користь
позивачки підлягає 1000 грн., що є достатньою для відновлення втрат немайнового
характеру.

Визначена
позивачкою сума 10000 грн. є завищеною.

Доказів про те,
що моральна шкода завдана не з його вини, відповідачем не надано.

Крім того, суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивачки
підлягають витрати на придбання ліків на загальну суму 1658 грн. 23 коп., що
підтверджується даними копій чеків, виданих аптекою №124 (а.с. 23-24).

Судові витрати в розмірі 189 грн.83 коп. державного мита та ЗО грн. витрат
за інформаційне-технічне забезпечення підлягають стягненню з відповідача на
користь держави на підставі ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 60, 88, 131,208, 209, 212-215,218, 224-226 ЦПК
України, на підставі ст.ст. 115,116,117,237-1,233,238 КЗпП України, ст. 34
Закону України "Про оплату праці", ст. 1166 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОТО" на
користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі з урахуваннями індексу
інфляції 16325 грн. 62 коп., витрати на придбання ліків - 1658 грн. 23 коп., на
відшкодування моральної шкоди - 1000 грн., а всього стягнути 18983
(вісімнадцять тисяч дев'ятсот вісімдесят три )грн. 25 коп.

Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОТО"
розрахувати та внести до Пенсійного фонду України внески, виходячи із наступних
розмірів заробітної плати, що була недоплачена ОСОБА_1: в жовтні 2004 р. -
265грн.; в листопаді 2004 р. - 470 грн.; в грудні 2004 р. - 470 грн.; в січні
2005 р. - 470 грн.; в лютому 2005 р. - 470 грн.; в березні 2005 р. - 339 грн.;
в квітні 2005 р. - 339 грн.; в травні

2005
р. - 339 грн.; в червні 2005 р. - 325 грн.; в липні 2005
р. - 315 грн.; в серпні 2005 р. -315 грн.; у вересні 2005 р. - 304 грн.; в
жовтні 2005 р. - 304 грн.; в листопаді 2005 р. - 304 грн., в грудні 2005 р. -
452 грн.; в січні 2006 р. - 618 грн.; в лютому 2006 р. - 618 грн.; в березні
2006 р. - 618 грн.; в квітні 2006 р. - 618 грн.; в травні 2006 р. - 618 грн.; в
червні

2006
р. - 618 грн.; в липні 2006 р. - 618 грн.; в серпні 2006
р. - 618 грн.; у вересні 2005 р. -618 грн.; в жовтні 2006 р. - 618 грн.; в
листопаді 2006 р. - 618 грн.; в грудні 2006 р. - 618 грн.; в січні 2007 р. -
618 грн.; в лютому 2007 р. - 618 грн.; в березні 2007 р. (15 днів) - 309 грн.

В іншій частині
заявлених позовних вимог відмовити.

Стягнути з ТОВ "ТОТО" на користь держави судові витрати в розмірі
189 грн. 83 коп. державного мита та 30 грн. витрат за інформаційно-технічне
забезпечення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.
Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України, рішення суду набирає законної
сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом
десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються Апеляційному
суду м.Києва через Оболонський районний суд м.Києва.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення суду може бути подано протягом десяти
днів з дня отримання його копії.