УХВАЛА

Іменем України

22 листопада 2007 року колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:
Новодворської O.L, Висоцької B.C., Олєйникової Л.С.

розглянувши в
попередньому судовому засіданні в м. Донецьку справу за позовом ОСОБА_1 до
Українського акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку, 3-я
особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про
визнання недійсними договорів застави за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Солом'янського районного суду м. Києва від 29 квітня 2005 та ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 18 серпня 2005 року,

встановила:

У
вересні 2004 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в

якому
просив   визнати   недійсними
договори   застави                   укладені   ним

28.04.2001 року з Українським АК ПІБ та посвідчені
приватним нотаріусом ОСОБА_2 за зареєстровані в реєстрі за № 848 та №849,
посилаючись на те, що за умовами цих договорів він передав під заставу належне
йому майно, а саме автомобіль ВОЛЬВО-940, 1991 року випуску, державний номер
НОМЕР_1 та АДРЕСА_1 в забезпечення своїх зобов'язань передбачених кредитним
договором №1-19/01 від 26.04.2001 року укладеним між ОСОБА_1 та
Промінвестбанком.

Проте, такого
кредитного договору не існує, кредит 100 000 грн. він особисто не отримував.
Спірні угоди не відповідають вимогам закону, оскільки не містять всіх істотних
умов, зокрема, розміру й терміну виконання забезпеченої заставою вимоги, а
також терміну її сплати.

Рішенням
Солом'янського районного суду м. Києва від 29 квітня 2005 року, залишеним без
зміни ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18 серпня 2005 року, в задоволенні
позову відмовлено.

№33ц-2807кс/07

2

ОСОБА_1
звернувся до Верховного Суду України з касаційною скаргою на ухвалені судові
рішення.

В обґрунтування
касаційної скарги посилається на порушення судом норм матеріального й
процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування судових
рішень та ухвалення нового про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів
дійшла висновку, що підстави для перегляду судових рішень відсутні.

Відмовляючи у
задоволенні позовних вимог позивача, місцевий суд виходив із того, що
26.04.2001 року між Українським акціонерним промислово-інвестиційним банком та
Приватною виробничо-комерційною фірмою "Інтар" в особі директора
ОСОБА_1, діючого на підставі Статуту, був укладений кредитний договір №
1-19/01.

В цей же день
26.04.2001 року ОСОБА_1, як фізична особа, у клав з Українським АК БІБ договір
поруки №УШ-17/01, за умовами якого зобов'язався відповідати перед кредитором за
погашення боргу за кредитним договором, укладеним із фірмою „Інтар".
Відповідно до п. 2.2. договору поруки поручитель зобов'язався відповідати перед
кредитором заставленим майном, а саме АДРЕСА_1 та автомобілем „ВОЛЬВО -940 держномер
НОМЕР_1.

Укладені
договори застави відповідають вимогам ст. 12 Закону України „Про заставу"
і підстав про визнання їх недійсними немає.

Апеляційний суд
обґрунтовано погодився з висновками місцевого суду та залишив його рішення без
змін.

Відповідно до ч.
2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Згідно ст. 335
ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Встановлено і це
вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням судами
норм матеріального та процесуального права, а також відсутні передбачені ч. 1
ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені у касаційній скарзі доводи
висновок судів не спростовують.

Керуючись ст.ст.
332, 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1   відхилити.

3

Рішення Солом"янського
районного суду м. Києва від 29 квітня 2005 та ухвалу Апеляційного суду м. Києва
від 18 серпня 2005 року залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.