Справа №2-п-2159/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

22 лютого 2007 року                                                 місто
Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого - судді                                                            Слюсарчук
Н.Ф.

з участю
секретаря с/з                                                       Ковальчук
Т.С.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.  Житомирі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,  -

ВСТАНОВИВ:

Сторони
перебувають в шлюбі з 12.09.1998 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх
дітей: ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_4,  ІНФОРМАЦІЯ_2. Шлюб у сторін
перший.

Позивач
15.01.2007 року звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з тих
підстав,  що спільне життя з відповідачем
не склалося,  одруження виявилось
невдалим,  оскільки в сім'ї часто
виникали скандали та суперечки,  вони з
відповідачем з 2004 року проживають окремо,
не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства.
Позивач вважає подальше збереження сім'ї неможливим та недоцільним.

В судове
засідання позивач не з'явилась,
надіслала до суду заяву,  в якій
зазначає,  що позовні вимоги підтримує в
повному обсязі,  просить розглядати
справу у її відсутності.

Відповідач
в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі,  проти задоволення позовних вимог не
заперечував,  неповнолітніх дітей просив
залишити на подальше проживання з позивачем,
витрати,  пов'язані з отриманням
свідоцтва про розірвання шлюбу,  покласти
на нього.

Виходячи
з наведеного,  суд вважає,  що рішення у справі можливо постановити при
проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно
до ч. 4  ст.  130 ЦПК України при визнанні позову
ухвалюється судове рішення в порядку,
встановленому  ст. 174 цього ж
Кодексу. Згідно з ч.4  ст. 174 ЦПК
України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних
підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Заслухавши
пояснення відповідача,  дослідивши
матеріали справи,  суд вважає,  що позов підлягає до задоволення,  оскільки в судовому засіданні було
встановлено,  що сторони з 2004 року
шлюбних стосунків не підтримують,
спільного господарства не ведуть,
проживають окремо. Позивач на примирення не погоджується. В зв'язку з
цим суд не знаходить підстав для надання сторонам строку для примирення.

За таких
обставин,  суд приходить до
висновку,  що сім'я розпалася остаточно і
її збереження є неможливим та недоцільним для сторін.

Враховуючи
інтереси неповнолітніх дітей,  суд
вирішив залишити їх на подальше проживання при матері.

Витрати
по отриманню свідоцтва про розірвання шлюбу суд покладає на відповідача в
розмірі 10 (десять) грн.

Керуючись  ст.
ст. 110,  112 СК України,   ст.
ст.  10, 11, 60,  212-215 ЦПК України,  суд,  -

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити.

Розірвати
шлюб між громадянкою України ОСОБА_1,
1978 року народження та громадянином України ОСОБА_2,  1975 року народження,  який зареєстровано Дунаєвецьким районним
відділом РАЦСу 12.09.1998 року,  актовий
запис № 100.

Неповнолітніх
дітей - ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_4,  ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити на
подальше проживання при матері.

Витрати,  пов'язані з отриманням в органах РАЦСу
свідоцтва про розірвання шлюбу в розмірі 10 (десять) грн. покласти на
відповідача.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Богунський
районний суд м.  Житомира шляхом подачі
заяви про апеляційне оскарження рішення суду протягом 10 днів з дня
проголошення рішення та апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви
про апеляційне оскарження,  з подачею її
копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4  ст.
295 ЦПК України.