Справа №
22ц-6850/07                                     Головуючий
у 1 інстанції Анісімова Н.Д.
23                                                        Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27
вересня 2007р .                                                                                         м.
Донецьк

Апеляційний суд
Донецької області в складі:

головуючого                                                              Бугрим Л.М.

суддів                                                           Соломахи
Л.І., Могутової Н.Г.

при
секретарі                                                             Бєжині
В.Ю.

за участю:

позивача                                                                      ОСОБА_1.

відповідача                                                                  ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 (третя особа - комунальне підприємство
„Житлово-експлуатаційна контора №10 Кіровського району м. Донецька") про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок залиття
квартири, з апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Кіровського
районного суду м. Донецька від 21 червня 2007р.,   -

ВСТАНОВИВ:

В
листопаді 2006р. позивач ОСОБА_1. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2,ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок залиття
квартири.

Зазначала,
що вона є власницею квартири АДРЕСА_1. Відповідачі проживають поверхом вище. 28
вересня 2006р. в квартирі відповідачів розірвався гнучкий шланг під мийкою на
кухні, внаслідок чого гарячою водою залило її квартиру. Згідно кошторису ЖЕК
№10 вартість ремонтних робіт складає 1124,29грн. без врахування вартості
матеріалів. Для ремонту вона придбала частку необхідних матеріалів, а саме,
шпаклівку, клей, терку, шпалери на суму 207грн. Внаслідок дії вологи зламався
телевізор, на ремонт якого вона витратила 90грн. Внаслідок залиття квартири
вона захворіла і для лікування придбала ліки на суму 15,75грн.

Просила
стягнути з відповідачів на її користь на відшкодування матеріальної шкоди
1437,04грн., на відшкодування моральної шкоди - 5000грн. та судові витрати у
сумі 182грн. (а.с.6-7).

Ухвалою
Кіровського районного суду м. Донецька від 26 січня 2007р. до участі у справі
як співвідповідач залучена ОСОБА_3 (а.с.48).

Рішенням
Кіровського районного суду м.Донецька від 21 червня 2007р. на користь ОСОБА_1.
стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3,ОСОБА_4 на
відшкодування матеріальної шкоди - 1331грн. 29коп. (вартість ремонтних робіт
-1124,29грн., вартість матеріалів - 207грн.), на відшкодування моральної шкоди
-700грн. та з кожного з відповідачів судові витрати по 27грн. В решті частини
позову позивачу ОСОБА_1. відмовлено.

В
апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2.,
посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи,
неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить
рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.
Зазначає, що вини відповідачів в залитті квартири не має. Висновки суду про те,
що він самовільно встановив на кухні гнучкий шланг під гарячу воду, що не
передбачено типовим проектом, є безпідставними. Зазначений шланг він ставив не
самовільно, його встановлювали слюсарі комунального підприємства
„Житлово-експлуатаційна контора №10 Кіровського району м. Донецька" (далі
КП „ЖЕК №10"), яке обслуговує будинок. Такі шланги вільно продаються в
магазинах, мають відповідний державний стандарт, а тому незрозуміло з якого
„типового проекту" виходив суд, посилаючись на його вину. Суд не встановив
ступінь вини в залитті квартири позивача з боку КП ЖЕК №10, яке обслуговує їх
будинок і несе відповідальність за стан санітарно-технічного обладнання, в тому
числі і в квартирах мешканців.

До
зазначеної апеляційної скарги приєдналися відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, про що подали
відповідну заяву.

В
апеляційній інстанції відповідач ОСОБА_2. доводи апеляційної скарги підтримав.

Позивач
ОСОБА_1. проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила рішення суду
залишити без змін.

Відповідачі
ОСОБА_3, ОСОБА_4, представник
третьої особи - КП „ЖЕК №10" у судове засідання не з'явилися, про день та
час розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_2, позивача ОСОБА_1, дослідивши
матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового
рішення з наступних підстав:

При
розгляді справи суд першої інстанції встановив, що позивач є власником
однокімнатної квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право
власності на квартиру №123 від 16 січня 1997р. Відповідачі ОСОБА_2., ОСОБА_3,
ОСОБА_4 зареєстровані в квартирі АДРЕСА_2, яка розташована поверхом вище над
квартирою позивача. Основним наймачем квартири є ОСОБА_2., що
підтверджується особовим рахунком №4967.

28
вересня 2006р. в квартирі відповідачів розірвався гнучкий шланг гарячої води
під мийкою в кухні, який був встановлений відповідачем без відповідного дозволу
та який не передбачений типовим проектом, внаслідок чого гарячою водою залило
квартиру позивача, що підтверджується актом, складеним представником КП „ЖЕК
№10" в присутності свідків. Згідно акту постраждали шпалери та побілка в
кухні, ванній кімнаті, туалеті, вітальні, передпокої.

Згідно
кошторису, складеному інженером КП „ЖЕК №10", вартість ремонтних робіт в
квартирі позивача без урахування вартості будівельних матеріалів складає
1124грн. 29коп.

Згідно наданих
позивачем квитанцій для проведення ремонту нею придбані матеріали на суму
207грн.

Задовольняючи
позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд першої
інстанції виходив з того, що залиття квартири позивача сталося з вини
відповідачів, за якими у встановленому законом порядку визнано право проживання
в квартирі, з якої трапилося залиття квартири позивача, і які зобов'язані
слідкувати за технічним станом обладнання своєї квартири. Внаслідок пошкодження
майна позивача, а саме, квартири, їй були заподіяні моральні страждання,
оскільки тривалий час вона не може належним чином користуватися квартирою. Суд
не прийняв до уваги доводи відповідачів про те, що витрати на ремонт квартири
позивачем завищені, оскільки ці витрати підтверджуються кошторисом, а доказів,
які б спростовували кошторис, відповідачі суду не надали, від оплати вартості
призначеної судової експертизи відмовилися.

Відмовляючи
позивачу в відшкодуванні витрат на ремонт телевізора, суд першої інстанції
виходив з того, що з наданої позивачем квитанції про ремонт телевізора не можна
зробити висновок, що ремонт телевізора був проведений внаслідок дії вологи, а
не з інших причин.

До таких
висновків суд першої інстанції дійшов внаслідок порушення норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно
до ст.309 ЦПК України порушення норм матеріального та процесуального права є
підставами для скасування судового рішення і ухвалення нового рішення.

Відповідач
ОСОБА_2. визнає, що залиття квартири позивача сталося внаслідок того, що в їх
квартирі АДРЕСА_2 на кухні розірвався гнучкий шланг з гарячої води. Зазначена
обставина підтверджується і актом, складеним за участю представників КП „ЖЕК
№10" .

З
матеріалів справи встановлено, що квартира АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про
право власності на квартиру №2864 від 02 березня 1999р. належить на праві
спільної сумісної власності відповідачам ОСОБА_2. та ОСОБА_3, які зареєстровані
в цій квартирі з лютого 1996р, що підтверджується випискою КП „ЖЕК №10" із
особового рахунку №НОМЕР_1(а.с.31) та паспортами відповідачів (а.с.56-57).

Відповідач
ОСОБА_3 не є співвласником квартири АДРЕСА_2 та в ній не зареєстрований. Згідно
паспорту з 09 лютого 1991р. він зареєстрований по вул. Петровського в
будинкуАДРЕСА_3 (а.с.43).

Апеляційний
суд не враховує довідку КП „Бюро технічної інвентаризації м. Донецька" від
25 серпня 2005р. №1700 та реєстраційний напис на свідоцтві про право власності
на квартиру №2864 від 02 березня 1999р., згідно яких власниками квартири
АДРЕСА_2 є ОСОБА_2. та ОСОБА_4,
оскільки відповідач ОСОБА_4
у правовстановлюючому документі на квартиру, а саме, в свідоцтві про право
власності на квартиру №2864 від 02 березня 1999р., на яке йде посилання в
довідці БТІ, не зазначений.

Відповідно
до частини 1 ст.1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Відповідно
до ст.322 ЦК України
власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до
п.7 "Правил користування приміщеннями житлових будинків",
затвердженими постановою KM України від 24 січня 2006р. №45, власник та наймач
(орендар) квартири зобов'язаний: дотримуватися вимог нормативно-правових актів
у сфері житлово-комунальних послуг; проводити за власні кошти ремонт квартири

(наймач
(орендар) - згідно з договором найму (оренди); забезпечувати збереження
житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання.

Тобто відповідальність
за належний стан санітарно-технічного обладнання в квартирі відповідачів несуть
її співвласники ОСОБА_2. та ОСОБА_3, в зв'язку з чим шкода позивачу внаслідок
залиття квартири заподіяна з їх вини, яка полягала в неналежному утриманні
квартири. Відповідачі, ОСОБА_2., ОСОБА_3, які є співвласниками квартири,
своєчасно не провели профілактичний огляд, а в разі необхідності і своєчасну
заміну гнучкого шлангу гарячої води, який 28 вересня 2006р. розірвався.

Суд
першої інстанції зазначене не врахував і поклав відповідальність за заподіяння
шкоди позивачу в тому числі і на відповідача ОСОБА_4, який не є ні
співвласником квартири, ні її орендарем, а тому будь-які правові підстави для
покладення на нього відповідальності за неналежне утримання квартири, а саме,
санітарно-технічного обладнання в квартирі, відсутні.

Доводи
відповідача ОСОБА_2 про те, що відповідальність за стан санітарно-технічного
обладнання в квартирі несе КП „ЖЕК №10", яке обслуговує будинок та з яким
ним 03 травня 1999р. укладено договір на участь у витратах на утримання будинку
та прибудинкової території, не ґрунтуються на законі.

Згідно
акту, складеному за участю представників КП „ЖЕК №10" 29 вересня 2006р.,
внаслідок залиття в квартирі позивача пошкоджені шпалери на стінах та на стелі
в кухні, передпокої, вітальні, штукатурка в туалеті та ванній кімнаті (а.с.23).

Відповідно
до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На
підтвердження своїх витрат на ремонт квартири позивач надала товарні чеки на
придбання матеріалів, а саме, шпалер на суму 14грн. та 45грн. від 08 жовтня
2006р., клею для шпалер на суму 9грн. від 19 жовтня 2006р. (а.с.22), шпалер на
суму 80грн. від 05 листопада 2006р., шпаклівки на суму 24гн. від 09 листопада
2006р., клею для шпалер на суму 10грн. від 20 жовтня 2006р., терки на суму
5грн. від 30 жовтня 2006р. (а.с.22зв), тобто на загальну суму 187грн.

Крім
того, на підтвердження своїх витрат на ремонт квартири позивач надала кошторис
на ремонт її квартири, який складений інженером КП „ЖЕК №10" 13 листопада
2006р., згідно якого вартість ремонту квартири складає 1124,29грн., з яких
вартість робіт 880,29грн. та вартість матеріалів 244грн. (а.с.25).

Відповідачі
суму вартості ремонту, зазначену в кошторисі, не визнають, вважають її
завищеною.

В
засіданні апеляційного суду позивач пояснила, що КП „ЖЕК №10" ремонтні
роботи в її квартирі не проводило, ремонт в квартирі вона виконала частково
власними силами. Тобто наданий позивачем кошторис не є доказом її фактичних
витрат на ремонт квартири внаслідок її залиття, що судом першої інстанції не
враховано.

Відповідно
до ст.143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і
потребують спеціальних знань суд призначає експертизу.

Ухвалою
Кіровського районного суду м. Донецька від 27 лютого 2007р. по справі з метою
з'ясування розміру матеріальної шкоди, заподіяної позивачу внаслідок залиття
квартири, була призначена судово-будівельна експертиза (а.с.58).

Проте від
проведення експертизи позивач категорично відмовилася, про що свідчить
повідомлення експерта від 25 травня 2007р. про неможливість проведення
експертизи, згідно якого в назначений день квартира для огляду позивачем не
пред'явлена (а.с.62), та пояснення позивача в судовому засіданні 21 червня
2007р., згідно яких вона відмовилася від проведення експертизи, посилаючись на
відсутність коштів (а.с.63).

Таким чином, вартість
ремонтних робіт позивачем належними доказами не доведена.

Суд
першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем не надано доказів
про причинний зв'язок між залиттям її квартири та ремонтом телевізора. В
наданій позивачем квитанції №237399 від 12 жовтня 2006р. про ремонт телевізора
не зазначено який саме ремонт був проведений та з яких причин (а.с.32).
Клопотання про призначення судової експертизи з метою встановлення причини
пошкодження телевізора позивачем не заявлялося.

Що
стосується витрат позивача на лікування в сумі 15,75грн. (а.с.22зв),
апеляційний суд вважає, що зазначені відшкодуванню позивачу не підлягають,
оскільки нею не надано доказів про причинний зв'язок витрат на лікування з
залиттям її квартири.

Таким
чином, апеляційним судом встановлено, що доведені позивачем витрати, заподіяні
їй внаслідок залиття квартири з вини відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, складають
187грн., а саме, витрати на придбання матеріалів для ремонту квартири.

Відповідно
до ст.23 ЦК України
особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення
її прав. Моральна шкода полягає: 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно
до частини 1 ст.1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Враховуючи
ці вимоги закону, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що
внаслідок залиття квартири, яка належить позивачу на праві власності, їй
заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що пошкоджено належне їй майно, а
саме, квартира, що потребує від неї додаткових зусиль для організації свого
життя.

Визначаючи
розмір заподіяної моральної шкоди, апеляційний суд враховує характер винних дій
відповідачів, а саме, їх недбалість, характер та обсяг душевних страждань
позивача, їх тривалість, матеріальний стан відповідачів та виходячи з засад
розумності та справедливості, моральні страждання позивача оцінює в 500грн.

Враховуючи
викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної
позивачу внаслідок залиття квартири, за рахунок співвласників квартири ОСОБА_2
та ОСОБА_3

Відповідно
до частини 5 ст.88 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи
справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює
розподіл судових витрат.

Відповідно
до частини 1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові
витрати.

Оскільки
позовні вимоги позивача задоволені частково з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3
на користь позивача необхідно присудити судові витрати по сплаті судового збору
у сумі 51грн. за вимогами про відшкодування матеріальної шкоди (а.с.4) та
витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30грн.
(а.с.3), всього 81грн., тобто по 40,50грн. з кожного.

При зверненні до
суду позивач судовий збір з вимог про відшкодування моральної шкоди в сумі
8грн. 50коп. не сплачувала. Враховуючи зазначене та задоволення позовних вимог
в цій частині, судові витрати з вимог про відшкодування

моральної шкоди
слід стягнути з відповідачів ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 з кожного по 4,25грн. на користь держави.

Що
стосується витрат позивача на правову допомогу у сумі 100грн., вони
відшкодуванню не підлягають, оскільки не підтверджені документально.

Керуючись
ст.307, ст.309, ст.314, ст.316 ЦПК України, апеляційний суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення
Кіровського районного суду м.Донецька від 21 червня 2007р скасувати.

Стягнути
на користь ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на відшкодування матеріальної
шкоди - 187 (сто вісімдесят сім) гривень та на відшкодування моральної шкоди
500 (п'ятсот) гривень.

Стягнути
з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по 40 (сорок) гривень
50коп.3 кожного.

В решті
частини позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири, відмовити.

В
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири, відмовити.

Стягнути
з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі по 4 (чотири) гривні
25коп.3 кожного (на розрахунковий рахунок 0004, отримувач - місцевий
бюджет Ворошиловського району м. Донецька, код 22090100, банк - ГУ ДКУ в Донецькій
області, ОКПО 34686537, МФО
834016).

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення.

Рішення може
бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.