Справа № 22-1637/07                         оскаржуване рішення
ухвалено під головуванням
5                                           Грабика
Доповідач: Глебов І.К.
УХВАЛА

ІМ'ЯМ   УКРАЇНИ

28
вересня 2007 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного
суду Вінницької області у складі:

Головуючого:
Глєбова І.К.

Суддів:
Матківської М. В.,  Медяного В.М.

При секретарі:
Марейчик Н.О.

За
участю: ОСОБА_1,  її представника ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3,
її представника ОСОБА_4,  представника ЗАТ КБ
"Приватбанк" ОСОБА_5 ,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду
Вінницької області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Ленінського районного суду м.  Вінниці
від 23 травня 2007 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,  третя особа ЗАТ КБ "Приватбанк"
про визнання права власності на кімнату в квартирі, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка
просила визнати за нею право приватної власності на одну кімнату в будинку
АДРЕСА_1 з тих підстав,  що в квітні 2006
р. дала синові ОСОБА_6 ,  який загинув в
липні 2006 р. 22300 гр. власних коштів на придбання зазначеної квартири з
умовою,  що вона,  а також онук - дитина сина від першого шлюбу
будуть проживати в цій квартирі.

Відповідачка не
допускає її до квартири,  тому змушена
була звернутись до суду.

Відповідачка
проти позову заперечувала.

Рішенням суду в
задоволенні позову відмовлено.

В
апеляційній скарзі позивачка просить рішення суду скасувати як незаконне,  та постановити нове,  яким її вимоги задоволити,  посилаючись на порушення судом норм
процесуального права.

Апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно
до  ст.
10,  60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини,  на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачка,  в обґрунтування своїх вимог повинна була
надати суду докази,  які б відповідали
принципу допустимості та свідчили про наявність домовленості про спільне
придбання квартири між нею,  сином та
відповідачкою та надання для купівлі квартири відповідних коштів,  але таких доказів суду не надала.

З
матеріалів справи видно,  що чоловіком
відповідачки (сином позивачки) ОСОБА_6  в
період перебування ним в шлюбі з позивачкою були укладені договори
купівлі-продажу квартири,  та
іпотеки,  згідно яких він за рахунок
банківського кредиту придбав квартиру. Цей кредит повертався банку ОСОБА_6
,  а після його смерті відповідачкою.

Відповідно
до  ст.
657 ЦК України
договір купівлі-продажу квартири укладається в письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Таким чином,  позивачка повинна була надати суду,  але не надала,  письмові докази своєї участі в купівлі
квартири,  поскільки такі докази як
пояснення свідків,  про допит яких
просила суд позивачка,  не є допустимими
для доказування обставин,  на які
посилається позивачка.

Рішення
суду є законним та обгрунтованим,  доводи
апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись  ст.
ст.  307,  308,
314,  315 ЦПК України,  колегія суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Ленінського районного суду м.  Вінниці
від 23 травня 2007 р. залишити без змін.

Ухвала
набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена в Верховний
Суд України протягом двох місяців.