Справа № 22ц-1721/2007                                                Головуючий
у Іінст. - Коверзнев В.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21 листопада
2007 року                                                                                                     м.
Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі

головуючого- судді                     ЛИТВИНЕНКО
І.В.

суддів:                                  ЛАЗОРЕНКА
ML, МАМОНОВОЇ
О.Є.

при секретарі                               Рябчук С.В.

з участю                                        представника
позивача ОСОБА_3.,

представника відповідача ОСОБА_1, представника
третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2на рішення Деснянського
районного суду м. Чернігова від 18 вересня 2007 року по справі за позовом
ОСОБА_2до Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії „Надра
України „Чернігівнафтогазгеологія" про поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної
шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній
скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду у зв'язку з невідповідністю
висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для
справи, неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити позов.

Рішенням суду у
задоволенні позову ОСОБА_5про поновлення на роботі, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди було
відмовлено.

Апелянт в апеляційній
скарзі посилається на те, що суд не вірно зазначив у рішенні підставу
звільнення позивача з роботи, не з'ясував коли проводилась атестація робочого
місця та не перевірив наявність вакансій на день звільнення позивача і
правомочність профкому.

Заслухавши
доповідача-суддю, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали
справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

2

Судом першої інстанції
було встановлено, що ОСОБА_5 працював в Управлінні виробничо-технічного
забезпечення та комплектації ДП НАК „Надра України"
„Чернігівнафтогазгеологія" електрогазозварником ремонтно-прокатної
дільниці і наказом № 305-к від 12.12.2006 року був звільнений з займаної посади
з 12.12.2006 року за згодою профкому у зв'язку з виявленою невідповідністю
виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я, що перешкоджає виконанню роботи,
т.т. за п.2 ч.1 ст.40 КЗпП України. Факт неможливості за станом здоров'я
виконувати ОСОБА_5 свої трудові обов'язки підтверджений заключним актом ЛПЗ за
результатами періодичного медичного огляду від 26.10.2006 року (а.с.41),
довідкою ЛКК Чернігівської міської лікарні № 1 від 07.12.2006 року (а.с.6).
Згода профкома на звільнення позивача за п.2 ст.40 КЗпП України була отримана 11.12.2006 року, що підтверджено
протоколом № 12 засідання профкому (а.с.27). Відсутність вакантних посад у
відповідача на день звільнення ОСОБА_5 підтверджена довідкою від
24.01.2007 року (а.с.44).

За таких
обставин, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про дотримання
вимог законодавства при звільненні позивача та відсутність підстав для
задоволення позову.

Доводи апелянта
про те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки суд
вказав, що правомірність звільнення підтверджена заключним актом від 26.10.2006
року , а в наказі про звільнення підставою звільнення вказана довідка ЛКК №
3684 від 07.12.2006 року і це суперечить Наказу
МОЗ України від 31.03.1994 року № 45 „Про затвердження Положення про порядок
проведення медичних оглядів працівників певних категорій" який вимагає, що
звільнення можливе лише на підставі заключного акту , є безпідставними, тому що
підставою звільнення позивача були висновки, викладені в заключному акті, і
довідка ЛКК від 07.12.2006 року, на яку є посилання в наказі, видана на
підставі висновку заключного акту.

Достовірність
довідки про відсутність вільних посад на день звільнення та правомочність
профкому були перевірені апеляційним судом і було встановлено, що відсутність
вільних посад на день звільнення підтверджено штатною розстановкою робітників,
а чисельність та склад профкому підтверджено протоколом № 6 від 29.06.2005 року
загальних зборів профспілки.

Посилання
апелянта на відсутність атестації його робочого місця для з'ясування наявності,
видів та обсягу шкідливих і небезпечних виробничих факторів, апеляційний суд
знаходить необгрунтованими, так як звільнення за п.2 ч.1 ст.40 КЗпП України не
передбачає обов'язковість такої атестації. Професія електрогазозварника
відноситься до професій зі шкідливими умовами праці і обов'язковим медичним
обстеженням. Стан здоров'я позивача і неможливість працювати
електрогазозварником підтверджено висновком ЛКК, який нічим не спростований.

Зважаючи на наведене, рішення суду першої інстанції ухвалене з

дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його

скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314-315, 319, 325 ЦПК України,
апеляційний

суд

3

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу
ОСОБА_2відхилити.

Рішення
Новозаводського районного суду м.Чернігова від 18 вересня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею
законної сили.