Справа № 22ц-6306/2007 р.                                     Головуючий
Категорія-23                                                                   Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

10 жовтня 2007
року Апеляційний суд Донецької області в складі: головуючого судді: Новосядлої
В.М. суддів: Папоян
В.В., Троценко Л.І. при секретарі: Стефановій І.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу по апеляції ОСОБА_1 на рішення
Ленінського районного суду м.Донецька від 12 червня 2007 року по справі за
позовом Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради
„Донелектроавтотранс" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 29 травня
2006 року у м.Донецьку по пр.Ленінському біля АВ „Південний" з вини
відповідача відбулося ДТП.
В зв'язку з чим з 8-25 до 9-20 відбувся простій трамвайних вагонів по
маршрутам № 3, 4, 8. За час простою підприємство не здійснювало перевезення
пасажирів по даним маршрутам чим було заподіяно збиток у сумі 3173 грн. 03 коп. У зв'язку з чим
просили стягнути з відповідача

Рішенням
Ленінського районного суду м.Донецька від 12 червня 2007 року позов задоволено.

Не
погодившись з рішенням суду, позивач приніс апеляційну скаргу, в якій просив
рішення скасувати як таке, що не постановлено з порушенням норм матеріального
та процесуального права і не відповідає фактичним обставинам справи. Посилався
на те, що 29 травня 2007 року сталося зіткнення його автомобіля та автомобіля
„ДЕУ сенс" держ. номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2 Вважає, що зазначена
особа також винна у простої транспортних вагонів та завдану шкоду вони повинні
відшкодовувати солідарно. Але ОСОБА_2 не був залучено до участі у справі.
Просив рішення суду скасувати та справу направити до суду на новий розгляд.

Позивач
та його представник у судовому засіданні апеляційного суду доводи апеляційної
скарги підтримали, просили рішення суду скасувати, справу направити до суду
першої інстанції на новий розгляд..

Представник
відповідача у судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти доводів
апеляційної скарги, просив рішення суду залишити без змін.

Вислухавши
суддю-доповідача, сторони, дослідивши матеріали цивільної справи апеляційний
суд вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а
рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні
позову з наступних підстав.

Відповідно
до ст. 309 ЦК України
підставами для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення є
невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального
права.

Судом
першої інстанції встановлено, що 29 травня 2006 року у м.Донецьку по
пр.Ленінському біля АВ „Південний" з вини відповідача відбулося ДТП. В зв'язку з чим з
8-25 до 9-20 відбувся простій трамвайних вагонів по маршрутам № 3, 4, 8.

Суд,
задовольняючи позовні вимоги ККП „Донелектроавтотранс", виходив з того що
внаслідок ДТП з чим з
8-25 до 9-20 відбувся простій трамвайних вагонів по маршрутам № 3, 4, 8. За час
простою підприємство не здійснювало перевезення пасажирів по даним маршрутам чим
було

заподіяно збиток
у вигляді недоотриманого доходу у сумі 3173 грн. 03 коп. і дійшов до висновку,
що відповідно до ст. 22 та ст.1166 ЦК
України позовні вимоги обґрунтовані.

Проте з
таким висновком суду погодитися неможливо, бо він не відповідає обставинам
справи та зроблено з порушенням норм матеріального закону.

Суд,
задовольняючи позовні вимоги ККП „Донелектроавтотранс" посилався на ст. 13
Закону України „Про міський електричний транспорт", відповідно до якої
перевізник має право вимагати відшкодування збитків за тимчасове закриття або
перешкоджання рухові, та не прийняв до уваги, що статтею 20 зазначеного Закону
передбачається тимчасове припинення або обмеження надання транспортних послуг у
випадках, передбачених Правилами дорожнього руху.

Судом не
враховано, що діями відповідача пряма майнова ККП
"Донелектроавтотранс" завдано не було. Позивач, звертаючись до суду
обґрунтував свої вимоги відповідно до ст. 22 ЦК України, як упущену вигоду.

Відповідно
Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року (зі
змінами та доповненнями) матеріальна шкода підлягає відшкодуванню в повному
обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були
неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина
зазначеної особи.

Відповідно
до підпунктів „а.", „в", „д" і „е" пункту 2.10. Правил
Дорожнього руху, затверджених Постановою KM України
10 жовтня 2001 року, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій
зобов'язаний:

а) негайно
зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;

в) не переміщати
транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди;

д)
повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган міліції, записати призвіща та
адреса очевидців, чекати прибуття працівників міліції;

е) вжити
всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та
організувати об'їзд місця пригоди.

Таким чином,
відповідач в даній ситуації діяв відповідно до Правил дорожнього руху.

Враховуючи
викладене апеляційний суд вважає, що немає підстав для задоволення позовних
вимог ККП „Донелектроавтотранс" про стягнення з ОСОБА_1 3173 грн. 03 коп.
упущеної вигоди у зв'язку з простоєм трамвайних вагонів.

Доводи
апеляційної скарги відповідача про порушення судом норм процесуального права, а
саме не залучення до участі у розгляді справи у якості другого відповідача
ОСОБА_2, який також є учасником транспортної пригоди, не заслуговують на увагу,
тому відсутні підстави для повернення справи до суду першої інстанції на новий
судовий розгляд.

Керуючись ст.
ст. 307 ч.1, 309 ч.1, 314 ч.2, 316 ЦПК України, апеляційний суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Ленінського районного суду м.Донецька від 12 червня 2007 року скасувати.

У
задоволення позову комунального комерційного підприємства Донецької міської
ради „Донелектроавтотранс" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди відмовити.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути
оскаржено безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання законної сили.