Справа № 22 - 1956/ 2007                                 Рішення ухвалено під головуванням
Категорія 36                                                                       судді Кіосак И.О.
Доповідач : Морозовський В.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

21 вересня 2007 року                                                                                місто Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого : Морозовського В.І.,

суддів :              Оніщука
В.В. і Чорного В.І.,

при секретарі:
Коломієць Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 - представника
позивача ОСОБА_2 на рішення Тиврівського районного суду Вінницької
області від 12 липня 2007 року за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, що підлягають утриманню, -

встановила:

1 червня 2007
року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом та просив зменшити до 80 грн.
на кожну дитину розмір щомісячних аліментів, які на підставі рішення
Тиврівського районного суду Вінницької області від 24 жовтня 2006 року
підлягають стягнен­ню з нього на користь колишньої дружини ОСОБА_3 на утримання
двох неповнолітніх дочок.

Позов
мотивований тим, що після останнього судового рішення стан здоров'я позивача
погіршився, внаслідок чого він не може працювати, власного майна та житла не
має, проживає у батьків, яка через похилий вік потребують постійного
стороннього догляду. Також ОСОБА_2 вказує, що відповідач є працездатною особою
і має можливість отримувати дохід на утримання дітей.

Рішенням
Тиврівського районного суду Вінницької області від 12 липня 2007 року позов частково задоволено. Змінено розмір аліментів, що
підлягають стягненню з ОСОБА_2 за попереднім судовим рішенням.
Постановлено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання двох
неповнолітніх дочок аліменти в розмірі по 140 грн. на кожну дитину щомісячно з
дня набрання рішенням законної сили до повноліття дітей. З ОСОБА_3 на користь
позивача стягнуто судові витрати в сумі 18,69 грн.

В апеляційній
скарзі представник позивача ОСОБА_1,
посилаючись на неповне з'ясування судом
першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи та на неправильне застосування норм
матеріального права, просить судове рішення змінити і постановити нове рішення
про задоволення позову.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 та його представник
підтримали вимоги апеляційної скарги, обґрунтовуючи свої доводи викладеними у
скарзі обставинами.

2

У письмових запереченнях на скаргу та в ході розгляду справи в суді
апеляційної інстанції ОСОБА_3 доводів позивача
не визнала, вважаючи їх безпідставними, тому просила апеляційну
скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача і пояснення сторін, перевіривши законність та
обґрунто­ваність судового рішення в межах
доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню
не підлягає, при цьому виходить з наступного.

Суд першої інстанції правильно встановив дійсні обставини справи та правові
норми, які регулюють спірні правовідносини.

Зокрема, всупереч твердженню апелянта, суд правильно врахував положення ч.І
ст.192 Сімейного Кодексу України, та
прийняв до уваги те, що у теперішній час на утриманні ОСОБА_2
знаходяться його престарілі батьки.

Разом з тим суд дійшов вірного висновку про недоведеність позову належними доказами, що стосується підтвердження погіршення стану
здоров'я позивача.

Також колегія суддів враховує необґрунтованість посилання ОСОБА_2 на покра­щення матеріального стану відповідача, оскільки наявна в
матеріалах справи довідка про заробіток ОСОБА_3 у період з січня
по червень 2007 року за відсутності в справі порівняльних відомостей про її дохід на момент ухвалення судового рішення
від 24 жовтня 2006 року не дає підстав для зазначеного висновку
позивача.

У той же час, зазначивши в рішенні, що відповідно до ст.62 Закону України
«Про державний бюджет на 2007 рік» прожитковий мінімум
для дитини віком від шести років у поточному році
складає 568 грн. на місяць, суд першої інстанції в порушення вимог п.3 ч.1 ст.215 ЦПК України не мотивував, з яких підстав він
частково задоволив позовні вимоги та встановив
розмір аліментів, що менший, ніж визначений ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу
України мінімальний розмір аліментів на одну дитину.

Виходячи з того, що дане судове рішення відповідачем в апеляційному порядку
не оскаржено, а доводи апеляційної скарги представника
позивача не спростовують висновків суду, тому у
справі відсутні достатні підстави для зміни або скасування рішення.

Керуючись ст.ст. 307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - представника позивача ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 12 липня 2007
року -залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути
протягом двох місяців оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду
України.