УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

24
жовтня 2007 року                                                                                       м.   Одеса

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в
складі:

головуючої судді
Мизи Л.М.  ,

суддів Федорової
А.Є.,     Кварталової Л.М.

при секретарі
Тімченко 0.1.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Суворовського районного суду м.
Одеси від 05 червня 2007 року за позовом Державного виробничого
житлово-побутового підприємства Корпорації "Укрбуд" до ОСОБА_1 про
визнання таким,   що втратив право
користування житловим приміщенням,   та
до ОСОБА_2,   ОСОБА_3 про виселення,

ВСТАНОВИЛА:

24.02.2006
року Державне виробниче житлово-побутове підприємство Корпорації
"Укрбуд" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1  про визнання його таким,   що втратив право на користування житловою
площею кімнати АДРЕСА_1,   за підставами   ст.
72 ЖК України з тих мотивів,   що
відповідач в зазначеній кімнаті не проживає понад шість місяців без поважних
причин.

Також
позивач пред"явив позов до ОСОБА_2
та ОСОБА_3 про виселення з кімнати АДРЕСА_1,   посилаючись на те,   що вони користуються зазначеною жилою площею
не маючи жодних правових підстав.

Ухвалою суду
позови об"єднані в одне провадження.

Відповідачі
позови не визнали.

Рішенням
суду позов задоволено. Визнано ОСОБА_1
таким,   що втратив право
користування житловим приміщенням кімнати АДРЕСА_1.

Виселено
ОСОБА_2  та ОСОБА_3 з кімнати АДРЕСА_1.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1   ставить
питання про скасування рішення в частині визнання його таким,   що втратив право користування житловим
приміщенням,   та направлення справи в
цій частині на новий розгляд. В обгрунтування апеляційної скарги він посилається
на невідповідність висновків суду обставинам справи,   порушення норм матеріального права.

Колегія
суддів,   заслухавши доводи апеляційної
скарги,   заперечення на неї,   перевіривши законність та обгрунтованість
рішення суду в межах апеляційного оскарження,
приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги.

Головуючий
у першій інстанції  Позняк B.C.                          Справа №
22ц - 3692 / 07

Доповідач  Миза Л.М.
Категорія
ЦП: 32

ОСОБА_1  отримав право на користування спірною
житловою площею кімнатиАДРЕСА_1 на підставі ордеру №20 від 03.06.2003
року,  виданого Державним виробничим
житлово-побутовим підприємством.
Зазначені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про те,  що Державне виробниче житлово-побутове
підприємство є неналежним позивачем та що судом нез"ясовано правовий
статус будинку АДРЕСА_1. Оскільки в ордері зазначено про надання житлової площі
саме в гуртожитку та саме позивач надав житлову площу відповідачу,  то сумніву щодо правового статусу будинку не
виникає,  і саме позивач як особа,  яка надала житло,  має право вимагати визнання відповідача
втратившим право на це житло.

Посилання
в апеляційній скаргі на недоведеність непроживання відповідача на спірній
житловій площі без поважних причин понад шість місяців суперечить матеріалам
справи і спростовується актами щодо його непроживання,  поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 в суді першої інстанції (ас.  7, 10, 40, 42,  83-96, 98-99). Що стосується показань
свідків,  на які посилається ОСОБА_1  як на доказ свого постійного проживання в
спірній кімнаті,  то свідок ОСОБА_10
зазначав про проживання відповідача у спірній квартирі з 2000-2001 року,  в той час як відповідач отримав ордер у 2003
році,  що свідчить про його необізнаність
щодо проживання відповіджача,  до того ж
зазначений свідок мешкає,  навіть,  на іншій вулиці міста.

Посилання
ОСОБА_1 на його відсутність в деякі періоди часу на спірній житловій площі
через специфіку підприємницької діяльності є голослівними,  не підтверджені жодним доказом,  тому не можуть бути прийняті судом.

Не є
обгрунтованими посилання в скарзі на неправильне застосування норм
матеріального права,  оскільки суд
правильно визначився у правовідносинах та застосував належні норми
матеріального права.

З огляду
на зазначене,  колегія суддів приходить
до висновку,  що доводи скарги не
спростовують рішення суду,  не дають
підстав для висновку про неправильне вирішення справи,  тому апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись  ст.
ст. 303,  307 ч.1 п.1,  308,
314 ч.1 п.1,  315,  317,
319 ЦПК України,  колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Суворовського районного суду м. Одеси від 05 червня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  однак може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання законної сили.