Справа № 22ц-6800/2007                              Головуючий у 1 інстанції Ребров С. О.
6                                                      Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

5 вересня 2007
р. Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого
Новікової Г.В.,

суддів Ігнатової Л.,  Маширо О.П.,

при
секретарі Стефановій І.М. ,  розглянув у
відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Управління праці та
соціального захисту населення Будьоннівської районної у м.  Донецьку ради на рішення Будьоннівського
районного суду м.  Донецька від 20 жовтня
2005 року по справі за позовом ОСОБА_1
до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Будьоннівської
міської ради про стягнення недоотриманих сум на оздоровлення, -

установив:

13
вересні 2005 року ОСОБА_1 звернувся до Управління праці та соціального захисту
населення Будьоннівської районної у м.
Донецьку ради з позовом про стягнення недоотриманих сум на оздоровлення.

Позовні
вимоги обгрунтував тим,  що відповідно
до  ст.
48 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян,  які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" має право на щорічну компенсацію на оздоровлення у розмірі
п"яти мінімальних заробітних плат. Відповідач же у порушення вимог
Конституції України та зазначеного Закону,
виплатив таку компенсацію у розмірі 26, 70 грн.,  а тому він звернувся за захистом порушених
прав до суду та просив стягнути недоотриману суму компенсації за 2002-2005 роки
у розмірі 4378, 20 грн.

Рішенням
Будьоннівського районного суду м.
Донецька від 20.10.2005 року позовні вимоги задоволено.

Непогоджуючись
з рішенням суду,  Управління праці та
соціального захисту населення Будьоннівської районної ради у м.  Донецьку принесло апеляційну скаргу,  в якій просили рішення суду скасувати як
таке,  що не відповідає вимогам діючого
законодавства та фактичним обставинам справи,
яким суд дав неправильну правову оцінку. Просили ухвалити нове
рішення,  яким у задоволенні позову
відмовити.

Заслухавши
доповідача,  пояснення сторін,  дослідивши доводи апеляційної скарги,  перевіривши матеріали справи,  апеляційний суд вважає,  за необхідне апаляційну скаргу задовольнити
частково,  виходячи з наступних підстав.

З 1
вересня 2005 року набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства
України.(далі КАС України)

Стаття
17 КАС України визначає категорії спорів,
на які поширюється компетенція адміністративних судів,  щодо вирішення адміністративних справ.

Зокрема,  п. 1 ч. 1 зазначеної статті визначено,  що до компетенції адміністративних судів
України належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб"єктом владних
повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових
актів індівідуальної дії),  дії чи
бездіяльності.

Відповідно
до п. 1 ч. 1  ст.  З КАС України справою адміністративної
юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий
спір,  у якому хоча б однією із сторін є
орган виконавчої влади,  орган місцевого
самоврядування,  їхня посадова чи
службова особа або інший суб"єкт,
який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства,  в тому числі на виконання делегованих
повноважень.

Отже,  справою адміністративної юрисдикції може бути
переданий на вирішення адміністративного суду спір,  що виник між двома конкретними
суб"єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових
відносинах,  у яких хоча б один
суб"єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого
суб"єкта,  а цей суб"єкт
відповідно зобов'язаний виконувати вимоги та приписи такого владного
суб"єкта.

Суб"єктом
владних повноважень,  відповідно до п. 7
ч. 1 зазначеної статті,  є орган
державної влади,  орган місцевого
самоврядування,  їхня посадова чи
службова особа,  інший суб"єкт при
здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства,  у тому числі на виконання делегованих повноважень.
При цьому ці функції повинні здійснюватись суб"єктом саме у тих
правовідносинах,  у яких виник спір.

Частиною
2 статті 21 цього ж Кодексу передбачено й вирішення судом адміністративної
юрисдикції вимог про відшкодування шкоди,
заподіяної протиправними рішеннями,
діями чи бездіяльністю суб"єкта владних повноважень або іншим
порушенням прав,  свобод та інтересів
суб"єктів публічно-правових відносин,
якщо такі вимоги заявлені у одному провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір.

Таким чином,  дана справа є справою адміністративної
юрисдикції.

Однак,  як вбачається з матеріалів справи,  суд першої інстанції,  у порушення вимог ч. 1  ст.  20
КАС України,  розглянув справу за
правилами цивільного судочинства.

Ч.
1  ст.
310 ЦПК України передбачено,  що
рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям
провадження у справі з підстав передбачених
ст.  205 цього Кодексу.

Відповідно
до п. 1 ч. 1  ст.  205 ЦПК України,  суд своєю ухвалою закриває провадження у
справі,  якщо справа не підлягає розгляду
в порядку цивільного судочинства.

З
урахуванням наведених обставин,  рішення
суду першої інстанції не може бути вважатися законним та підлягає скасуванню з
закриттям провадження у справі.

На
підставі викладеного та керуючись
ст.   ст.
310,  313-315 ЦПК України,  апеляційний суд,  -

ухвалив:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Будьоннівської
районної у місті Донецьку ради задовольнити частково.

Рішення
Будьоннівського районного суду м.
Донецька від 20 жовтня 2005 року скасувати,  провадження у порядку цивільного судочинства
закрити.

Ухвала
Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена протягом двох місяців безпосередньо до Верховного Суду України.