Справа №2-390 2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10 травня 2007 року                                                                                                   м.
Василівна

Василівський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого                                       судді        Носика М.А.

при секретареві:                                                   Красновій
А.С.

за участю:
позивача                                         ОСОБА_1

представника позивача                                       ОСОБА_2

представника відповідача адвоката                   ОСОБА_3

третьої особи                                                         ОСОБА_4

розглянув
у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Василівна цивільну справу
за позовом ОСОБА_1, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору на стороні позивача ОСОБА_4, до ОСОБА_5, за участі третіх осіб,
які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача
Районного комунального підприємства «Василівське бюро технічної
інвентаризації», приватного нотаріуса Василівського районного нотаріального
округу ОСОБА_6, про визнання недійсним договору дарування, суд,

ВСТАНОВИВ:

21 квітня 2006 року до Василівського районного суду звернувся ОСОБА_1 з
позовом до ОСОБА_5. У позовній заяві вказано, що з 15 листопада 2004 року
ОСОБА_1 є власником об'єкта нерухомого майна, а саме, 33/50 частин
матеріально-технічного складу, розташованого за адресою: Запорізька область м.
Василівка вул. Ліхачова 2-г. Нерухоме майно було ним придбане для розвитку і
здійснення підприємницької діяльності разом із сином ОСОБА_6, дружиною
якого в той час була онучка ОСОБА_5. - ОСОБА_7. У червні 2003 року позивач
ОСОБА_1 разом із дружиною ОСОБА_4 і батьками ОСОБА_7. - ОСОБА_8(дочка ОСОБА_5.)
і ОСОБА_9 напередодні реєстрації шлюбу своїх дітей придбали для них у м. Запоріжжі
у спільну власність 2-х кімнатну квартиру по 1/2 частки кожному з них. У 2005
році ОСОБА_5 і свати ОСОБА_8та ОСОБА_9, знаючи про придбання позивачем частини
складу, запропонували йому укласти із ОСОБА_5 договір дарування 1/2 долі
вказаної частини складу, що обґрунтовувалося турботою про майбутнє матеріальне
забезпечення і захист майнових інтересів молодої родини. }хні доводи зводилися
до того, що якщо квартиру для молодої родини придбали в їхню спільну власність
по 1/2 частки кожному з молодих чоловіка й жінки, то й склад повинен належати
також і їхній, тобто Іляшенко-Перепелиця, родині. При цьому відповідач та свати
запевнили позивача у тому, що ОСОБА_5 не має і не буде мати намірів володіти,
розпоряджатися і користуватися подарунком після підписання у нотаріуса договору
дарування. ОСОБА_1 разом з дружиною ОСОБА_4 погодилися укласти такий договір
дарування. ОСОБА_5 після підписання 19 липня 2005 року у нотаріуса договору
дарування, дійсно виконала дане позивачу зобов'язання про відмову від прийняття
подарунка в

2

строки і порядку, установленому пунктами 2 і 8 договору дарування. Перепелиця Г.Ф. відмовилася у
встановлений договором місячний строк прийняти від ОСОБА_1 1/2 долі 33/50
частин складу й відмовилася здійснювати державну реєстрацію договору дарування.
Однак у квітні 2006 року ОСОБА_5 заявила про своє право власності на 1/2 долі
33/50 частин складу довідавшись, що син позивача ОСОБА_6, після розірвання
шлюбу, звернувся до суду з позовом до колишньої дружини про захист його
порушених прав власника 1/2 частини 2-х кімнатної квартири у м. Запоріжжі. 10
квітня 2006 року ОСОБА_5 через свого представника, зятя ОСОБА_9, звернулася із
заявою до Районного КП «Василівське БТІ» про реєстрацію за нею права приватної
власності на 1/2 долі 33/50 частин складу. ОСОБА_1 просить суд визнати недійним
договір дарування.

Рішенням Василівського районного суду від 26 липня 2006 року позов ОСОБА_1
задоволено.

ОСОБА_5 подано апеляційну скаргу, яка ухвалою апеляційного суду Запорізької
області від 11 грудня 2006 року задоволена. Вказане рішення Василівського
районного суду скасовано, справу направлено на новий розгляд.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свій позов підтримав у повному обсязі
та просить задовольнити за підставами, що викладені ним у письмовій формі.

Представник позивача Гаріна Р.Г. позов підтримала та суду пояснила, що
договір дарування був укладений без наміру зміни власника частини об'єкта
нерухомості, що підтверджують подальші дії сторін. Відповідач фактично не
прийняла дарунок і не вчинила жодних дій на набуття права власності, тому слід
задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_5, яка була належним чином повідомлена про час та місце
слухання справи, у судові засідання не з'явилася. Суд вважає можливим ухвалити
заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_3 проти позову заперечує та суду
пояснила, що договір дарування укладений належними суб'єктами та у
відповідності із чинним законодавством. Жодних порушень при його укладенні не
було. Державна реєстрація договору у БТІ є правом, а не обов'язком ОСОБА_5. і
тому даний факт не можна пов'язувати із недійсністю договору. У задоволенні
позову слід відмовити у повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_4 суду пояснила, що є дружиною ОСОБА_1 і їй добре відомі
обставини укладення договору дарування. Вказаний договір був укладений з метою
зміцнення матеріального добробуту їх сина ОСОБА_10 та на той час його дружини -
ОСОБА_7. Батьки останньої - ОСОБА_8і ОСОБА_9 були керівниками Василівської
МДПІ. І вона з чоловіком, як підприємці, не могли відмовитися від такої
пропозиції сватів. Просить суд задовольнити позов.

Представник третьої особи Районного КП «Василівське БТІ» Стойкова А.О. у
судовому засіданні 02 березня 2007 року пояснила, що в БТІ є заява датована 10
квітня 2006 року від імені ОСОБА_5., яку до установи приніс ОСОБА_9, про
реєстрацію за ОСОБА_5 спірного майна. Довіреності від ОСОБА_5. ОСОБА_9 не мав.
У наступні судові засідання Стойкова А.О. не з'явилася.

Третя особа, приватний нотаріус Василівського районного нотаріального округу
ОСОБА_6, яка була належним чином повідомлена про час та місце слухання справи,
у судові засідання не з'явилася.

Вислухавши осіб, які приймають участь у справі, давши оцінку їм у
сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає за
необхідне задовольнити позов виходячи з наступних підстав:

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 26 жовтня
2004 року та державної реєстрації Районним КП «Василівське БТІ» 15 листопада
2004 року, ОСОБА_1 є власником 33/50 частин матеріально-технічного складу,
розташованого у Запорізькій області м. Василівка вул. Ліхачова 2-г.

19 липня 2005 року приватним нотаріусом Василівського районного
нотаріального округу ОСОБА_6
посвідчено  договір  дарування,
згідно  якого   ОСОБА_1
добровільно   передав

3

безоплатно
у власність, а ОСОБА_5 прийняла у власність 1/2 долі 33/50 частин вказаного
вище матеріально-технічного складу (далі Договір).

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки, в числі
інших, виникають з договорів та інших правочинів, передбачених законом.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності
правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами)
вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або
інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин).

Статтею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги,
додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема, правочин має
вчинятися у формі, встановленій законом та має бути спрямований на реальне
настання правових наслідків, що обумовлені цим.

Таким чином, суд при розгляді справи встановлює наявність чи відсутність
тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних
юридичних наслідків.

ОСОБА_5 фактично відмовилася від виконання пунктів 2 та 8 Договору і
відмовилася від прийняття подарунку.

Зокрема, ОСОБА_5 не зверталася до органу державної реєстрації - Районного
КП «Василівське БТІ», з метою реєстрації права власності на нерухоме майно,
згідно до ст.334 ЦК України. Вказаний факт підтверджується
поясненнями представника третьої особи Районного КП «Василівське БТІ» Стойкової
А.О. та дослідженою судом заявою від 10 квітня 2006 року. В БТІ звернувся
ОСОБА_9 - зять ОСОБА_5., який не мав відповідного доручення.

На порушення п.8 та п.9 Договору, ОСОБА_5 не вчинила жодних дій, спрямованих
на прийняття дарунку, згідно зі ст.722 ЦК України. Зокрема, вона не прийняла документи,
які посвідчують право власності на річ, інші документи, які посвідчують
належність дарувальникові предмета договору, технічну документацію, або ключі.

Власником спірного майна був та залишається позивач ОСОБА_1, він же сплачує
орендну плату за землю.

Таким чином, поясненнями позивача та третьої особи ОСОБА_4, фактичною
відмовою ОСОБА_5., яка є пенсіонеркою, від вчинення дій, спрямованих на набуття
права власності на 1/2 долі 33/50 частин матеріально-технічного складу, знайшов
підтвердження факт, що між ОСОБА_1 та донькою ОСОБА_5. - на той час начальником
Василівської МДПІ ОСОБА_8, мала місце родинна домовленість про укладення
вказаного Договору, однак без фактичної зміни права власності на нерухоме
майно.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 не укладала договір купівлі-продажу 1/2 долі
33/50 частин вказаного матеріально-технічного складу, про що вказував її
представник у судовому засідання у апеляційному суді Запорізької області.

Тому суд вважає необхідним визнати недійсним Договір.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати слід покласти на
відповідача.

Керуючись п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978
року №3 з наступними змінами «Про судову практику в справах про визнання угод
недійсними», ст.ст.202,203,204,210,215,216,334,640,717,722 ЦК України,
ст.ст. 10,60,88,209,212,215,226 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1:

Визнати недійсним договір дарування від 19 липня 2005 року між ОСОБА_1 та
ОСОБА_5 1/2 долі 33/50 частин матеріально-технічного складу, розташованого в
Запорізькій області м. Василівка вул. Ліхачова 2-г, що посвідчений приватним
нотаріусом Василівського районного нотаріального округу ОСОБА_6 19 липня 2005
року, запис у реєстрі за №1339.

4

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у
сумі 59 грн. та витрати по оплаті інформаційно-технічного забезпечення розгляду
цивільної справи у сумі 30 грн., а всього - 89 (вісімдесят дев'ять) грн.

Копію заочного рішення направити відповідачці ОСОБА_5.

Заочне рішення може бути переглянуте Василівським районним судом за
письмовою заявою відповідачів, яку може бути подано протягом десяти днів з дня
отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Рішення суду може бути оскаржена шляхом подання заяви про апеляційне
оскарження протягом десяти днів з дня його складання у повному обсязі та
апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.