Головуючий у першій інстанції - Леванчук А.О.
Справа № 22ц-622
Доповідач - Заїка В.М.
Категорія ухвала судді
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2007
року                                                                                     м.
Хмельницький

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Хмельницької області

в складі:
головуючого - судді Заїки В.М.,

суддів :   Карпусь С.А., Рищука П.К.,

при секретарі:
Коник О.М.

з участю:
прокурора

розглянула у
відкритому судовому засіданні цивільну справу № 22ц-622 за апеляційною скаргою
прокурора Хмельницького району на ухвалу судді Хмельницького міськрайонного
суду від 16 лютого 2007 року про визнання позовної заяви прокурора
Хмельницького району в інтересах держави в особі Грузевицької сільської ради,
Хмельницької районної ради до Хмельницької районної державної адміністрації,
ОСОБА_1 про визнання недійсними розпорядження Хмельницької районної державної
адміністрації та Державного акту на право приватної власності на землю
неподаною та її повернення.

Заслухавши
доповідача, пояснення прокурора, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з
доводами скарги, колегія суддів

встановила:

Ухвалою судді
Хмельницького міськрайонного суду від 29 січня 2007 року позовну заяву
прокурора Хмельницького району в інтересах держави в особі Грузевицької
сільської ради, Хмельницької районної ради до Хмельницької районної державної
адміністрації, ОСОБА_1 про визнання недійсними розпорядження Хмельницької
районної державної адміністрації, Державного акту на право приватної власності
на землю залишено без руху та надано строк - до 8 лютого 2007 року для усунення
її недоліків.

Ухвалою судді
Хмельницького міськрайонного суду від 16 лютого 2007 року дану позовну заяву
прокурора Хмельницького району постановлено вважати неподаною та повернути
йому, так як у визначений судом строк ним не виправлені недоліки позовної
заяви.

В апеляційній
скарзі прокурор Хмельницького району вважає ухвалу судді незаконною, просить її
скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для розгляду по суті,
посилаючись на порушення суддею норм процесуального права. На виконання ухвали
судді Хмельницького міськрайонного суду від 29 січня 2007 року про залишення
позовної заяви прокурора без руху ним було усунуто вказані недоліки, проте
суддя не взяв це до уваги. Крім того, враховуючи, що чинними
нормативно-правовими актами прокурору надано право звернути ся до суду за
захистом державних інтересів у будь-якій сфері суспільних правовідносин без
обмежень, висновок судді про те, що прокурор не вправі звернутися до суду з
даним позовом є безпідставним.

Апеляційну
скаргу слід відхилити з таких мотивів.

П. 2 ст. 121
Конституції України передбачено, що на прокуратуру покладено представництво
інтересів громадянина або держави в суді у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.
1, 2 ст. 36-1 Закону України "Про прокуратуру" представництво
прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні
прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист
у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом.
Підставою представництва у суді інтересів громадянина є його неспроможність
через фізичний чи матеріальний стан, похилий вік або з інших поважних причин
самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні
повноваження, а інтересів держави - наявність порушень або загрози порушень
економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій
(бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між
ними або з державою.

Відповідно до
рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року № 3-рп/99 положення
абзацу 4 ч. 1 ст. 2 Арбітражного процесуального кодексу України в контексті п.
2 ст. 121 Конституції треба розуміти так, що прокурори та їхні заступники
подають до арбітражного суду позови саме в інтересах держави , а не в інтересах
підприємств, установ та організацій незалежно від їх підпорядкування і форм
власності.

Прокурор чи його
заступник в кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство,
на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися
порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній
заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Всупереч цьому,
звертаючись в суд з вказаною позовною заявою, прокурор не зазначив у ній закон,
на підставі якого уповноважений державою здійснювати ці функції в даних
правовідносинах, в чому відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або
інших інтересів держави.

Оскільки позивач
відповідно до ухвали судді від 29 січня 2007 року у встановлений строк не
усунув недоліків позовної заяви, не вказав закон, який передбачає право на його
звернення з такою позовною заявою до суду на захист інтересів держави у
згаданих правовідносинах, суддя прийшов до обґрунтованого висновку про визнання
позовної заяви неподаною та її повернення прокурору.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують вказаних висновків судді.

У відповідності
з ч.5 ст. 121 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному
зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали
підставою для повернення заяви.

Керуючись ст.
ст.   307, 308, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу прокурора Хмельницького району відхилити.

Ухвалу судді
Хмельницького міськрайонного суду від 16 лютого 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Верховного
Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.