Справа № 22-5823/2007
рік                           Головуючий у
1 інстанції Токаренко М. А.
Категорія     19                                                 Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 вересня 2007
року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючої
Новикової Г.В. суддів Маширо О.П.,  Ігнатової Л.Є. при секретарі Стефановій І.М.  розглянувши
у відкритому  судовому засіданні в
м. Донецьку цивільну справу   по   апеляції
ОСОБА_1,    представника  за
довіреністю ОСОБА_2,  на рішення
Калінінського районного суду м. Горлівки від 24 травня 2007 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,

установив:

До
апеляційного суду звернувся представник відповідача з апеляційною скаргою на
рішення суду,  яким були частково
задоволені позовні вимоги ОСОБА_3 та з відповідача на її користь було стягнуто
2 220 грн. 58 коп. у відшкодування матеріальної шкоди та моральну шкоду у сумі
10 000 грн.

Суд
першої інстанції виходив з того,  що
позивачка перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_4,  який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. ІНФОРМАЦІЯ_2 у
позивачки народилась дитина,  батьком
якої за рішенням суду від 11 липня 2005 року був визнаний ОСОБА_4

Померлий
працював у приватного підприємця ОСОБА_2,
але без оформлення у відповідності до вимог закону,  тому відповідач одразу не видав позивачці
довідку про заробіток померлого,  яка
була їй потрібна для встановлення дитині пенсії у зв"язку втратою
годувальника.

7 квітня
2006 року після видачі відповідачем довідки про заробіток така пенсія у сумі
284 грн. 69 коп. була нарахована.

Суд погодився
з позивачкою,  що через несвоєчасну
видачу їй довідки про заробіток померлого батька дитини пенсія на дитину була
нарахована їй несвоєчасно,  тому вона
недоотримала певну грошову суму,  а саме:
з дня встановлення за рішення суму батьківства померлого по день нарахування
пенсії - 2 220 грн. 58 коп.

Крім
того,  суд стягнув також моральну шкоду у
сумі 10 000 грн.,  оскільки
встановив,  що відповідач своїми
тривалими неправомірними діями завдав позивачці значної моральної шкоди.

В
апеляційній скарзі представник відповідача просить скасувати рішення суду та*
ухвалити нове,  яким відмовити позивачці
у задоволенні її вимог,  оскільки
вважає,  що рішення суду не відповідає
вимогам закону.

Зокрема,  вважає,
що позивачка була не позбавлена можливості оформити пенсію одразу після
смерті батька дитини,  однак уперше з
цього приводу вона звернулась до управління пенсійного фонду тільки 7 квітня
2006 року.

До того
ж,  свідоцтво про народження дитини,  в якому померлий вказаний батьком
дитини,  позивачка отримала 17 січня 2006
року,  однак одразу ж після цього
позивачка знов таки не звернулась з приводу призначення пенсії.

Таким
чином,  вважає,  що позивачка не з вини відповідача оформила
пенсію несвоєчасно.

Крім
того,  вважає,  що позивачка не довела як факт спричинення їй
моральної шкоди,  так і її розмір.

Заслухавши
пояснення сторін та їх представників,
дослідивши матеріали справи,
апеляційний суд вважає,  що
апеляційну скаргу відповідача слід задовольнити,  рішення суду скасувати та ухвалити нове,  яким відмовити позивачці у задоволенні її
позову,  з таких підстав.

Судом
першої інстанції було встановлено,  що
позивачка і ОСОБА_4 перебували
у фактичних шлюбних відносинах,  від яких
ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивачки народилась дитина.

До
народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер
(а.с. 5). Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Горлівки від 11 липня
2005 року було встановлено батьківство померлого щодо дитини позивачки (а.с.
4).

З цього
часу позивачка мала право звернутись до управління праці та соціального захисту
населення для призначення допомоги на дитину,
про що їй було роз"яснено начальником управління пенсійного фонду у
Центрально-Міському районі м. Горлівки у листі від 19 грудня 2005 року за №
15288/602/г (а.с. 7).

Однак ОСОБА_3 за призначенням
соціальної допомоги не звернулась,  бо
прагнула оформити на дитину пенсію у зв"язку з втратою годувальника.

З
позовної заяви та пояснень представника позивачки у суді апеляційної інстанції
вбачається,  що для призначення такої
пенсії в управління пенсійного фонду поряд з іншими документами слід було
надати також довідку з місця роботи померлого та довідку про його заробіток.

Довідка
про заробіток ОСОБА_4 за
січень-березень 2005 року була видана позивачці 15 березня 2006 року (а.с. 11).
Крім того,  відповідач 2 лютого 2006 року
надав до Системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України відомості
про заробітну плату
ОСОБА_4 та суми його внесків у пенсійний фонд за січень-березень
2005 року (а.с. 39),  тому позивачка вже
з 2 лютого 2006 року мала можливість звернутись із заявою у встановленому
законом порядку до пенсійного фонду з приводу призначення дитині пенсії.

У
відповідності до вимог  ст. 45 Закону
України „Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування"
пенсія у зв"язку з втратою годувальника призначається з дня,  що настає за днем смерті годувальника,  якщо звернення про призначення такого виду
пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Однак як
пояснила в апеляційному суді представник пенсійного фонду,  уперше позивачка ОСОБА_3 звернулась до
пенсійного фонду за призначенням пенсії тільки 7 квітня 2006 року,  тому пенсія дитині у зв"язку з втратою
годувальника була призначена саме з цього дня.

На думку
апеляційного суду позивачка не довела у суді той факт,  що саме з вини відповідача вона не могла
звернутись до пенсійного фонду раніше,
не надала з цього приводу ніяких переконливих доказів,  тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 слід відмовити.

Таким чином,  апеляційний суд вважає,
що апеляційну скаргу відповідача слід задовольнити,  рішення суду скасувати та ухвалити нове,  яким відмовити позивачці у задоволенні її
вимог.

Керуючись  ст.  ст.
309,  313,  316 ЦПК України,  апеляційний суд

вирішив :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1,  представника
ОСОБА_2,  задовольнити.

Рішення
Калінінського районного суду м. Горлівки від 24 травня 2007 року скасувати.

ОСОБА_3 відмовити у задоволенні її позовних вимог.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене у
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання ним законної сили.