Справа № 22ц - 895/07                                        Головуючий
у 1 інстанції - Кухтей
33                                                          Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

2007 р. жовтня 24                                                                                                       місто
Луцьк

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Волинської області
в складі:

головуючого
Шевчук Л.Я.

суддів Свистун
О.В.,  Подолюка В.А.

при секретарі
Матюхіній О.Т.

з участю
представника позивача Ольховського М. В.

представника
відповідача ОСОБА_1

третіх
осіб на стороні позивача Савки
Ю.Е.,  Скубко В.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за
позовом Луцької міської ради до ОСОБА_2,
ОСОБА_3,  ОСОБА_4,  Поліської дослідної станції Національного
наукового центру «Інститут ґрунтознавства і агрохімії імені О.Н.Соколовського»
про знесення самочинно збудованої огорожі за апеляційною скаргою позивача -
Луцької міської ради на рішення Луцького міськрайонного суду від 6 серпня 2007
року,

ВСТАНОВИЛА:

Луцька
міська рада звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2,  ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4,  Поліської дослідної станції
ННЦ «ІГА імені О.Н.Соколовського» про знесення самочинно збудованої огорожі.

Свої
вимоги позивач обгрунтував тим,  що на
території земельної ділянки по вул. Шевченка,
35 в м. Луцьку,  яка була передана
в постійне користування Поліській дослідній станції ННЦ «ІГА імені
О.Н.Соколовського» відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3,  ОСОБА_4 самочинно збудували бетонну
огорожу,  чим створили перешкоди для
належного користування земельною ділянкою.

А тому
позивач просив суд обов'язати відповідачів знести самочинно збудовану бетонну
огорожу.

Рішенням
Луцького міськрайонного суду від 6 серпня 2007 року в позові відмовлено з
підстав пропуску строку позовної давності.

В
поданій на рішення суду апеляційній скарзі Луцька міська рада,  посилаючись на порушення і неправильне застосування
норм матеріального і процесуального права,
просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог та зазначає,  що
відповідачі на земельній ділянці,

яка відноситься до земель комунальної власності,  збудували бетонну огорожу,  проте,
місцевий суд не врахував зазначених обставин і безпідставно відмовив в
позові.

В
судовому засіданні представник позивача,
треті особи на стороні позивача апеляційну скаргу підтримали і просили
її задоволити,  представник відповідача
Поліської дослідної станції ННЦ «ІГА імені О.Н.Соколовського» апеляційну Скаргу
заперечив.

Відповідачі
ОСОБА_4,  ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явилися,  проте,  були належним чином повідомлені про час і
місце судового засідання.

Судом
першої інстанції встановлено,  що позивач
пропустив строк позовної давності,  в
зв'язку з чим відмовив в позові.

Апеляційну
скаргу позивача слід задоволити,  рішення
суду першої інстанції скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення
позову,  виходячи з наступного.

Із
матеріалів справи вбачається,  що на
підставі рішення Луцької міської ради від 26 травня 2000 року Поліській філії
інституту ґрунтознавства і агрохімії імені О.Н.Соколовського було надано у
постійне користування 0, 0698 гектарів по вул. Шевченка,  35 в м. Луцьку для
адміністративно-господарської діяльності,
про що був виданий Державний акт на право постійного користування
землею.

Поліська
філія інституту ґрунтознавства і агрохімії імені О.Н.Соколовського
зареєстрована з 12.06.2007 року в Державному реєстрі підприємств та організацій
України як Поліська дослідна станція національного наукового центру «Інститут
ґрунтознавства і агрохімії імені О.Н.Соколовського» (а.с. 107).

В
судовому засіданні встановлено,  що на
земельній ділянці по вул. Шевченка,  35 в
м. Луцьку,  яка перебуває в постійному
користуванні відповідача Поліської дослідної станції ННЦ «ІГА імені
О.Н.Соколовського»,  відповідачі ОСОБА_2,
ОСОБА_3,  ОСОБА_4 збудували бетонну
огорожу,  про що свідчить план земельної
ділянки,  складений Луцьким міським
управлінням земельних ресурсів,  і не
заперечує представник відповідача.

Тобто,  відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4
побудували бетонну огорожу на земельній ділянці,  яка не надавалась їм ні в користування ні у
власність,  і використовують земельну
ділянку для власних потреб.

Відповідно
до статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю,  навіть якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих
збитків.

Суд
першої інстанції,  відмовляючи в
позові,  виходив з того,  що позивач пропустив строк позовної
давності,  так як рішення щодо знесення
самочинно збудованої огорожі Луцькою міською радою прийнято 31 березня 2003
року,  а з даним позовом Луцька міська
рада звернулася лише 10 жовтня 2006 року.

Проте,  такі висновки судом зроблені з порушенням
вимог закону.

Судом
встановлено,  що відповідачі на земельній
ділянці,  яка їм не належить,  побудували огорожу,  чим постійно,
з моменту забудови,  порушують

права власника земельної ділянки,  яким є Луцька міська рада,  а тому власник земельної ділянки вправі
вимагати знесення цієї огорожі.

При
цьому,  прийняття 31 березня 2003 року
Луцькою міською радою рішення,  яким
зобов'язано ОСОБА_2 знести самочинно збудовану огорожу,  не може свідчити про те,  що саме з цього часу почався перебіг строку
позовної давності,  оскільки до
теперішнього часу відповідачі продовжують порушувати права власника земельної
ділянки.

Отже,  апеляційним судом встановлено,  що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3,  ОСОБА_4 самочинно на земельній ділянці по
вул.  Шевченка,  35 в м. Луцьку побудували бетонну
огорожу,  чим порушили права власника
земельної ділянки - Луцької міської ради,
в зв'язку з чим позовні вимоги Луцької міської ради про зобов'язання
знесення самочинно побудованої огорожі підлягають до задоволення.

Таким
чином,  із-за порушення і неправильного
застосування норм матеріального права рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню із ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись  ст.
ст.  116,  152 ЗК України,   ст.
ст. 307,  309,  316,
319 ЦПК України,  колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу Луцької міської ради задоволити.

Рішення
Луцького міськрайонного суду від 6 серпня 2007 року по даній справі скасувати.

Ухвалити нове
рішення.

Позов
задоволити.

Зобов'язати
відповідачів ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  ОСОБА_4 знести самочинно збудовану огорожу на
земельній ділянці по вул. Шевченка,  37 в
м. Луцьку,  яка передана в постійне
користування Поліській дослідній станції національного наукового центру
«Інститут ґрунтознавства і агрохімії імені О.Н.Соколовського».

В позові
до Поліської дослідної станції національного наукового центру «Інститут
ґрунтознавства і агрохімії імені О.Н.Соколовського» відмовити.

Стягнути
з відповідачів ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  ОСОБА_4 на користь Луцької міської ради 8
гривень 50 коп. судового збору і 7 гривень 50 коп. витрат з
інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання рішенням законної
сили.