Справа № 2-1481/2007
29 травня 2007 року Крюківський
районний суд м.  Кременчука у складі
головуючого судді Сьорі С. І.,  при
секретарі Бокатюк Ю.В.,  розглянувши у
відкритому судовому засіданні в М. Кременчуці цивільну справу за позовом
фізичної особи ОСОБА_1 до фізичної особи ОСОБА_2 про усунення перешкод в
користуванні майном,  вселення та
встановлення порядку користування житловим приміщенням, -
до суду з позовом відповідно до якого просив постановити рішення яким усунути
перешкоди в користуванні майном -
квартирою АДРЕСА_1 з боку
ОСОБА_2,  вселити його до вищезазначеного
приміщення,  встановивши порядок його
вимоги мотивував тим,  що йому,  сину ОСОБА_2 та бувшій дружині ОСОБА_3 на
праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1. ОСОБА_3 з
вересня 2003 р. у даному
житловому приміщенні не проживає,
оскільки перебуває за кордоном.  З
10.05.2006 р. по 10.11.2006 р. він також в
зв»язку з хворобою тимчасово не проживав у спірній квартирі,  а повернувшись не зміг потрапити до неї
оскільки його син застосувавши фізичну силу забрав у нього ключі і з тих пір не
впускає до квартири,  погрожуючи фізичною
розправою. Такими діями відповідача' створюються перешкоди у користуванні,  володінні та розпорядженні належним йому на
праві власності майном,  а саме,  квартирою,
так як доступ до неї неможливий в зв'язку з зазначеними вище
судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав,  просив суд ухвалити рішення яким зобов'язати
ОСОБА_2 не чинити перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 та вселивши
його до спірної квартири. Крім того,
просив суд встановити порядок користування зазначеною квартирою ,
виділивши йому кімнату площею 11, 5 кв.м,  з балконом площею 0, 9 кв.м. ,  відповідачу - кімнату площею 16, 6 кв.м,  з лоджією площею 2, 5 кв.м,  підсобні приміщення квартири залишити в загальному
користуванні,  стягнути з відповідача
судові витрати.
ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився з невідомих суду причин,  хоча належним чином повідомлявся.
Суд,  вислухавши думку позивача,  який не заперечував проти ухвалення заочного
рішення,  дослідивши матеріали справи,  вважає за можливе розглянути справу на
підставі наявних у справі доказів у відсутність відповідача.

Суд,  вислухавши пояснення позивача,  дослідивши та проаналізувавши матеріали
справи приходить до наступних висновків.

ОСОБА_1,  ОСОБА_3,
ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1,  що підтверджується свідоцтвом про право
власності на житло від 22.07.2004
р. та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Один з
співвласників - ОСОБА_3
з вересня 2003 р. у спірній
квартирі не проживає,  оскільки виїхала
за межі України,  що підтверджується
актом про непроживання від 10.01.2007
р.

ст.  321 ЦК України
визначає,  що право власності є
непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Згідно  ст.  155 ЖК України
власник квартири чи її частки не може бути позбавлений права користуватися
жилим приміщенням,  крім випадків,  передбачених законодавством.

Зі
змісту  ст. 391 ЦК України
вбачається,  що у разі порушення права
власності власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання своїм майном.

У судовому засіданні
достовірно встановлено,  що позивач
ОСОБА_1 у
спірній квартирі з листопада 2006
р. не проживає,  оскільки не може
потрапити до квартири в зв»язку з погрозами з боку ОСОБА_2

Таким чином,  право позивача щодо користування та
розпорядження як власника своїм майном порушено і тому позовні вимоги ОСОБА_1 щодо усунення
перешкод в користуванні власністю обгрунтовані і підлягають задоволенню.

Відповідно
до  ст.
9 ЖК
України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений в
праві користування ним,  інакше як з
підстав,  передбачених законом.

При
розгляді справи судом не встановлено законних підстав щодо обмежень ОСОБА_1 у
праві власності і тому суд приходить до висновку,  що право позивача як співвласника спірної
квартири щодо користування належною йому часткою майна підлягає поновленню.

Кожен з
співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї
частини спільного майна в натурі,  яка
відповідає його частці у праві спільної часткової власності,  тому позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визначення
порядку користування житловим приміщенням законні.

Однак з
аналізу норм цивільного та житлового законодавства вбачається,  що право спільної часткової власності здійснюється
співвласниками за їхньою згодою і вирішення питання щодо визначення порядку
користування спірною квартирою без участі ОСОБА_3 буде порушенням її права як
співвласника щодо користування належною їй частиною жилого приміщення і тому
позовні вимоги щодо встановлення порядку користування квартирою не можуть бути
вирішені без її участі.

Враховуючи
викладене,  суд приходить до
висновку,  що позовні вимоги в частині
встановлення порядку користування квартирою не підлягають задоволенню.

На
підставі  ст.  88
ЦПК України стороні,  на користь якої
ухвалено рішення ,  суд присуджує з другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові витрати.

ст.  79 ЦПК України
визначає види судових витрат до яких належить судовий збір,  витрати на інформаційно-технічне забезпечення
та витрати на правову допомогу.

Позивачем
була подані квитанції про сплату державного мита в сумі 8 грн. 50 коп.,  витрати на інформаційно-технічне забезпечення
в сумі 7 грн. 50 коп.,  тому позовні вимоги в частині стягнення
судових витрат підлягають задоволенню.

Керуючись  ст.
ст.  10, 11, 59,  60, 212, 213, 214,  215,
224 ЦПК України,
ст.  ст. 321,  358,  391 ЦК України,   ст.
ст. 9, 155 ЖК України,  суд, -

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном,  вселення та встановлення порядку користування
житловим приміщенням задовольнити частково.

Зобов'язати
ОСОБА_2 не чинити перешкоди у користуванні ОСОБА_1 квартирою АДРЕСА_1,  надавши ОСОБА_1 вільний доступ до зазначеної
квартири.

Вселити
ОСОБА_1 до квартири АДРЕСА_1.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 8
грн. 50 коп.
сплаченого державного мита та 7
грн. 50 коп.
витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи.

В задоволенні
інших позовних вимог відмовити.

Заочне
рішення може бути переглянуто судом,  що
його ухвалив,  за письмовою заявою
відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом
десяти днів з дня отримання копії рішення.

На
рішення суду може бути подана апеляційна скарга на протязі 20 діб з моменту
подачі в 10-денний термін заяви про апеляційне оскарження.