Справа № 22-3251/07                                                                   Головуючий у 1 інстанції: Лінник Г.О.
Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

ЗО жовтня 2007 року                                                                                      м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Приймака В.М.

Суддів:         Мануйлова Ю.С.

Подліянової
Г.С. При секретарі: Батарейній О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Пологівського районного
суду Запорізької області від 21 червня 2007 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до Пологівської
райдержадміністрації та виконкому Чапаєвської сільської
ради Пологівського району про визнання права на земельну частку (пай), -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2006 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Пологівської
райдержадміністрації та виконкому Чапаєвської
сільської ради Пологівського району про визнання права
на земельну частку (пай). В позові вказувала, що з-и 980 року вона почала працювати дояркою у колгоспі їм. Дзержинського Пологівського району.
Оскільки вона народила та виховувала п'ятеро
дітей, мала право вийти на пенсію у 50 рЧжів, а саме, у 1989 році, яким пізніше і скористалась. Проте, через постійний
необхідний нагляд за донькою - інвалідом, навесні 1986 року вона змушена була припинити роботу у колгоспі і не могла
поновитись до самого виходу на пенсію у 1989 році. Після проведення у 1995 році
паювання землі КСП їм. Дзержинського та з 2000 року, коли з
власниками земельних сертифікатів почали укладати договори оренди, вона дізналась, що не була внесена до списку співвласників
землі на тій підставі, що у 1988 році була
виведена з членів колгоспу ім. Дзержинського. Оскільки вона вважає виключенні її з членів колгоспу ім. Дзержинського
у січні 1988 року, а також не включення її до списку співвласників
право колективної власності при паюванні землі у грудні 1995 року незаконними, просила суд визнати причину пропуску позовної
давності поважними та поновити цей строк. Крім того,
просила визнати за нею право на земельну частку (пай) у розмірі 5,8 умовних
кадастрових гектарів у складі земель резервного фонду на території Чапаєвської сільської
ради Пологівського району.

Рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 21 червня
2007 року визнано причину пропуску строку
позовної давності ОСОБА_1 поважними та поновлено

2

його.
Відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог про визнання виключення її з членів колгоспу ім.
Дзержинського, не включення її до списку співвласників права колективної власності при паюванні землі у КСП ім. Дзержинського
незаконними та визнання права власності на земельну частку (пай)
при паюванні земель у КСП ім. Дзержинського у розмірі 5,8 умовних
кадастрових гектарів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на те, що рішення суду
першої інстанції є незаконним, оскільки
судом не в повному обсязі встановлено обставини, які мають значення для справи,
просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні
вимоги в повному обсязі.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, дослідивши обставини справи в
межах доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.. 303 ІЩК України під час розгляду
справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст.. 308 ЦПК України апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, районний суд виходив з того, що оскільки позивачка була
виведена із членів колгоспу 30.01.1988 року за її власним бажанням, на момент паювання земель КСП ім.. Дзержинського вона не була
членом зазначеного КСП, тому не має підстав вважати її
виведення з зазначеного колгоспу незаконним, а також вона не має права на земельну частку( пай) у розмірі 5,8 умовних кадастрових
гектарів.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно
дослідив і оцінив обставини по справі, надані
сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та сторонами не
заперечується, що в 1979 році позивачка вступила до
колгоспу ім.. Дзержинського Пологівського району Запорізької області де працювала дояркою, який в подальшому був
реорганізований в КСП ім.. Дзержинського. На теперішній час КСП
ім.. Дзержинського Пологівського району через процедуру
банкрутства ліквідоване.

Згідно запису в трудовій книжці позивачка була
виведена із членів колгоспу ім..

Дзержинського від 30.01.1988 року за власне
поданою заявою.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України « Про порядок паювання земель,
переданих у колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року право на земельну частку (пай) мають члени
колективного сільськогосподарського підприємства в
тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства відповідно до списку, що
додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Оскільки, позивачка була виведена із членів колгоспу ім.. Дзержинського за
власним бажанням 30.01.1988 році, на момент
передачі землі у колективну власність членам КСП ім.. Дзержинського, та на час паювання земель на зазначеному підприємстві не
працювала та не була його ні членом, ні пенсіонеркою,
тому за зазначених обставин суд першої інстанції прийшов до правильного
висновку про те, що не має підстав для визнання за позивачкою права на земельну
частку (пай).

Відповідно до ч.1ч.4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести
ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватися на
припущеннях.

3

З матеріалів справи вбачається, що перш ніж розглядати питання про
виключення позивачки з членів колгоспу на
загальних зборах, питання розглядалося 28.01.1988 році на засіданні правління колгоспу, про що свідчить протокол № 1 від 28.01.1988
року.

Відповідно до п. 6 Примірного Статуту колгоспу, прийнятого 1У Всесоюзним
з'іздом колгоспників 25.03.1988 року, норми
якого мали обов'язковий для застосування характер, перелік поважних причин, при наявності яких зберігається членство в
колгоспі є вичерпаним.

Цей перелік не містить жодних причин, зазначених позивачкою.

Крім того, п.7 цього ж Статуту закріплює правило, за яким член колгоспу має
право подати заяву про вихід з членів колгоспу, розгляд
заяви відбувається в тримісячний строк в присутності заявника.

З протоколу № 1 засідання правління колгоспу ім. Дзержинського
Пологівського району Запорізької області від 28.01.1988
року вбачається, що слухалася заява позивачки про вибуття її з членів колгоспу ім Дзержинського Пологівського району у
зв'язку з виїздом. Правління вирішило рекомендувати зборам
уповноважних вирішити питання про вихід ОСОБА_1 із членів колгоспу. На загальних
зборах уповноважених членів колгоспу ім. Дзержинського від 30.01.1988 року позивачка була виведена із членів
колгоспу за власним бажанням згідно поданої заяви.

Рішення правління та зборів колгоспу ім. Дзержинського про виведення
позивачки з членів колгоспу ім. Дзержинського
від 28.01.1988, 30.01.1988 років нею не оспорюється, вони є діючими, доводи на які посилається позивачка в своєму
позові, а саме, про відсутність в архіві її особистої
заяви про виведенн з членів колгоспу, не можуть служити підставою про її
незаконне виведення з зазначеного колгоспу.

На підставі наведенного судова
колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до

правильного висновку про те, що не має підстав для визнання виведення
позивачки з членів

колгоспу ім. Дзержинського незаконним та визнання за позивачкою права на
земельну частку

(пай) в землях переданих у колективну власність КСП ім. Дзержинського
Пологівського району

Запорізької області.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої інстанції, рішення суду відповідає
обставинам справи і вимогам закону і підстав для його скасування судова
колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303,307,308, 313,314,315,317,319,
ЦПК  України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

. Рішення
Пологівського районного суду Запорізької області від 21 червня 2007 року по цій
справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,
однак може бути оскаржена шляхом подачі
касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання законної сили до
суду касаційної інстанції.