Справа
№2-90/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2007 року
Жовтоводський міський суд у складі:

головуючого судді:                        Чепурнова
Д.В.

при секретарі:                                 Кіняк
Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Жовті
Води цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування
житловим приміщенням, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору - ВЖРЕО м.
Жовті Води,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 в
якій зазначає, що на підставі ордеру йому та членам його сім'ї (дружині ОСОБА_3
та синові ОСОБА_2, відповідачу по справі) було надано квартиру АДРЕСА_1. Квартира не
приватизована, знаходиться у комунальній власності.

Відповідач не проживає у квартирі з лютого місяця 1995 року, створив
свою сім'ю, мешкає по АДРЕСА_2.
Витрат по сплаті комунальних послуг не несе, особистих речей які б належали
відповідачу у спірній квартирі не має. Позивач самостійно несе витрати по
сплаті комунальних послуг, проводить ремонт у спірній квартирі.

Відповідач добровільно залишив жиле приміщення, більше 10 років не
користується квартирою, не відноситься до неї як до свого постійного місця
проживання, позивач не чинив перешкод щодо користування жилим приміщенням
відповідачем, замки у вхідних дверях не мінялися.

У зв'язку з
наведеним позивач просив визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування
житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач повністю підтримав свої
позовні вимоги і просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав,
посилаючись на те, що відповідач, його батько чинив перешкоди в користуванні
житлом, між ним та батьком виникли неприязне ні стосунки, що і стали причиною
того що він був змушений залишити квартиру. Ключі від квартири у нього були
відсутні, доступу до квартири він не має, крім того в лютому 2004 році надав
батькові відповідачу по справі 580
грн. на сплату комунальних послуг за квартиру, власного житла він не має.

Третя особа ВЖРЕО в м. Жовті Води просили розглянути
справу без участі їх представника.

Суд вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків та
вивчивши письмові матеріали справи, прийшов до наступного.

Судом
встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу України наймач, або члени його сім'ї
можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим
приміщення при умові, що вони не проживають в ньому без поважних причин більше
шести місяців.

В статті 47
Конституції України передбачено, що ніхто не може бути примусово
позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Судом було встановлено, що спірна квартира № АДРЕСА_1 була надана
позивачу ОСОБА_1, його дружині ОСОБА_3 та їх синові

2

ОСОБА_2, відповідачу
по справі на підставі ордеру
НОМЕР_1 від 08
жовтня 1976 року (а.с. 6).

В теперішній
час у вищевказаній квартирі прописані позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2,
який у квартирі фактично не мешкає (а.с 6).

На сьогоднішній день відповідач ОСОБА_2 разом зі своєю
дружиною мешкають за адресою: АДРЕСА_2.

З пояснень відповідача вбачається, що позивач постійно
чинив йому перешкоди в проживанні у спірній квартирі, забороняв йому вільно
користуватися жилою площею, не надавав ключі від квартири, між позивачем та
відповідачем склалися неприязні стосунки і з цих причин відповідач в 1993 році був
вимушений залишити квартиру, до суду з позовом про вселення не звертався,
оскільки розраховував на налагодження стосунків між ним та батьком. Вказав
судові, що в лютому 2004
року надав відповідачу грошову суму у розмірі 580 грн. на сплату
комунальних послуг по спірній квартирі, позивач цього факту не заперечував.

Свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5
вказали суду на те, що їм не відомо причини з яких ОСОБА_2 не проживає в
квартирі, чи має він доступ до квартири також пояснити не можуть.

Свідок ОСОБА_3, мати відповідача, вказала судові на те,
що відповідач постійно виганяв свого сина ОСОБА_2 з квартири, забороняв
харчуватися у квартирі, забирав ключі, застосовував до відповідача фізичне
насильство, що було причиною, що відповідач інколи ночував на вулиці - все це призвело
до того, що відповідач був вимушений залишити квартиру АДРЕСА_1. Крім того
пояснила судові, що відповідач частково сплачував комунальні послуги по спірній
квартирі.

Свідок ОСОБА_6 вказала судові на те, що позивач постійно
чинив перешкоди відповідачу в проживанні в квартирі, створював умови, за яких
спільне проживання було неможливим, ще в дитинстві відповідач виганяв ОСОБА_2,
свого сина з квартири в зв'язку з чим хлопчик був вимушений ночувати по
під'їздам, ключа у відповідача від квартири не було.

Свідок ОСОБА_7, дружина відповідача, вказала судові що з 2004 року, коли вона
познайомилася з відповідачем ОСОБА_2, він ніколи не спілкувався зі своїм
батьком через неприязні стосунки, ключів від квартири АДРЕСА_1 у нього ніколи
не було, перед тим як побачитися зі своїм батьком завжди попередньо домовлявся,
оскільки самостійно попасти в квартиру не міг, намагання відповідача вселитися
у спірну квартиру призвело б до погіршення відносин між позивачем та
відповідачем.

Свідок ОСОБА_8 вказав судові, що відповідач по справі
дуже часто ночував на вулиці, через погані відносини зі своїми батьками.

Свідок ОСОБА_9 вказав судові, що у відповідача були
відсутні ключі від квартири АДРЕСА_1, а тому
він не міг попасти в цю квартиру, також про те, що між сторонами по справі були
погані відносини.

Свідок ОСОБА_10 вказав що відповідач деякий час проживав
у нього в квартирі і ключів від квартири АДРЕСА_1 у нього
не було.

З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити
під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про
їхню заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання
об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Доводи позивача ОСОБА_3 про не проживання більше 10 років без
поважних причин відповідача ОСОБА_2 в спірній квартирі суд не може вважати
такими, оскільки як встановлено судом ОСОБА_2 вимушений був залишити спірну
квартиру через неприязні стосунки між батьком і сином які склалися між
сторонами, данні обставини об'єктивно підтверджується показаннями свідків.

У суду немає підстав вважати, що ОСОБА_2 втратив інтерес
до спірної квартири, оскільки власного житла у відповідача не має, він частково
сплачує витрати за комунальні послуги. Проживання відповідача окремо разом зі
своєю сім'єю не можуть бути підставою для задоволення позову. В зв'язку з
викладеним ОСОБА_2 не може бути визнати таким, що втратив право користування
жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

3

За
вказаних обставин позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив
право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 задоволенню не підлягають.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 71, 72 ЖК
України, ст.ст. 10, 11, 57,60, ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ВЖРЕО м. Жовті
Води.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі до Жовтоводського
міського суду у 10-денний
строк з дня проголошення рішення заяви про намір оскаржити судове рішення і
поданням після цього протягом 20
днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в
порядку ч.4 ст. 295 ЦПК
України.