Справа №  2- 5307
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30
травня 2007 року                                                                                      м.
Люботин

Люботинський
міський суд Харківської області у складі:

головуючого
судді                                                         Поліщук
Т.В.,

при
секретарі                                                                  Шевченко
І.А.,

за
участю представника позивача                               ОСОБА_4,

представника
відповідача                                             ОСОБА_5.,

розглянувши
у судовому засіданні в м. Люботин Харківської області позовну заяву ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 за участю третьої особи ОСОБА_3 про визнання права власності на частину
житлового будинку,  та зустрічну позовну
заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення витрат за проведення ремонту житлового
будинку та комунальних платежів на утримання квартири,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувся до Люботинського міського суду Харківської області з позовною заявою
до ОСОБА_2 за участю третьої особи яка не заявляє самостійних позовних вимог
ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку у порядку
розподілу майна подружжя,  в якій
зазначає,  що житловий будинок АДРЕСА_1
було спільно збудований ним та відповідачкою по справі в період з 1995 року по
1997 рік - у період перебування у зареєстрованому шлюбі,  який було зареєстровано у БТІ в цілому на
праві приватної власності за відповідачкою,
ОСОБА_2 Після розірвання шлюбу,  а
саме 27 листопада 2001 року,  він та
відповідачка збирались розділити спірний будинок у добровільному порядку,  але відповідачка з червня 2006 року почала
ухилятися від вирішення цього питання. В зв'язку з чим,  позивач ОСОБА_1 прохає суд задовольнити його
позовні вимоги,  та визнати за ним право
власності на 12 частину будинку АДРЕСА_1,
який є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

В суді
позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4. в повному обсязі підтримали
позовні вимоги.

Відповідачка
по справі ОСОБА_2,  у суді пояснила,  що з позовом не згодна та прохала суд в
позовних вимогах ОСОБА_1 відмовити,
посилаючись на ті обставини,  що
вона та позивач дійсно перебували в зареєстрованому шлюбі з 30 січня 1982 року
по 27 листопада 2001 року і в період з 1995 року по 1997 рік було збудовано
спірний будинок,  але в період
будівництва основну частину матеріальних витрат на придбання будматеріалів
несла відповідачка,  оскільки позивач
працював періодично. Крім цього,  між нею
та позивачем ОСОБА_1 була усна домовленість,
про те що після розірвання між ними шлюбу вони мирним шляхом врегулюють
спір про розподіл спільного майна,  а
саме позивач не буде претендувати на частину спірного будинку,  а вона та третя особа по справі,  ОСОБА_1,
який є сином сторін,  відмовляться
від своєї частки,  яка належить їм на
праві приватної власності в квартирі АДРЕСА_1

Більш
того,  відповідачка ОСОБА_2 пред'явила
зустрічній позов,  в якому прохає
стягнути з ОСОБА_1,  на її користь суму
витрат за проведення ремонтних робіт спірного будинку АДРЕСА_1 у розмірі 1400
гривень та суму у розмірі 290 гривень,
що складає сплату комунальних платежів квартири АДРЕСА_1,  в якій зазначає,  що після розірвання шлюбу у 2001 році вона продовжила
мешкати у спірному будинку і для підтримання належного стану будинку нею за
власні кошти було придбано будматеріали на загальну суму 2800 гривень,  та проведений ремонт. Тому вона вважає,  що відповідач за зустрічним позовом,  ОСОБА_1,
не виконав своїх обов'язків як співвласник спірного будинку,  тому з нього на її користь необхідно стягнути
половину зазначеної суми,  а також 13
частину витрачених ОСОБА_2 суми комунальних платежів на утримання квартири
АДРЕСА_1,  оскільки відповідач за
зустрічним позовом ОСОБА_1 є співвласником 13 частини зазначеної квартири.

Представник
відповідачки ОСОБА_5. в повному обсязі підтримав позицію відповідачки
ОСОБА_2,  зазначивши,  що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

2

Позивач
за первісним позовом і відповідач за зустрічним,  ОСОБА_1,
та його представник зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 визнав в повному
обсязі,  зазначивши,  що він дійсно є власником 12 частини
спірного будинку та йому на праві приватної власності належить 13 частина
квартири АДРЕСА_1  тому він вважає
зустрічний позов підлягає задоволенню повному обсязі.

Третя
особа по справі ОСОБА_1,  заявив,  що з позовними вимогами ОСОБА_1 не
згоден,  зазначивши при цьому,  в зв'язку з тим,  що за час будівництва спірного будинку
позивач тривалий час не працював,
періодично був відсутній вдома,
постійної участі в будівництві не приймав,  всі матеріальні витрати,  пов'язані з будівництвом несла його мати -
відповідачка по справі ОСОБА_2 Він особисто участі в будівництві спірного
будинку не приймав. У разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 будуть порушені
його права та права його сім'ї,  які
мешкають в спірному будинку. Більш того,
третя особа по справі зазначила у суді,
що він та його мати,  ОСОБА_2
періодично ремонтують будинок за свої кошті,
а позивач ОСОБА_1 у ремонті будинку участі не приймає. Крім того,  третя особа ОСОБА_1,
пояснив,  що між
ним,  відповідачкою по справі та
позивачем була усна домовленість про те,
що позивач не буде претендувати на частину спірного будинку.

Суд,  заслухавши показання сторін,  та думку їх представників,  третю особу по справі,  показання свідків по справі,  вивчивши матеріали справи та дослідивши
надані сторонами докази,  прийшов до
наступного.

Судом
встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини.

Судом
встановлено,  підтверджується наявними у
справі доказами і не заперечується сторонами та третьою особою по справі,  що між сторонами по справі було зареєстровано
шлюб ЗО січня 1982 року,  який було
розірвано 27 листопада 2001 року,  згідно
свідоцтва про розірвання шлюбу відділу реєстрації актів громадянського стану
Люботинського міського управління юстиції Харківської області,  актовий запис за №105. (а.с. 6,  9).

Спірний
будинок АДРЕСА_1,  відповідно до акту про
закінчення будівництва та прийняття в експлуатацію,  було прийнято в експлуатацію 13.04.1999 році
(а.с.47).

Згідно
довідки Люботинського бюро технічної інвентаризації від 09.03.2007 року за №
Р-15842,  житловий будинок АДРЕСА_1
зареєстровано на праві особистої власності в цілому за ОСОБА_2 на підставі
свідоцтва про право власності на житловий будинок,  виданого виконкомом Люботинської міської Ради
06.07.1999 року. (ах. 58).

Відповідно
до ч.1 ст.60,  ч.1 ст.61 СК України,  майно,
набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності
незалежно від того,  що один з них не мав
з поважної причини самостійного заробітку. Об'єктами права спільної сумісної
власності подружжя можуть бути будь-які речі,
за винятком тих,  які виключені з
цивільного обороту.

До
матеріалів справи було приєднано копію трудової книжки НОМЕР_1 на ім"я
позивача ОСОБА_1,  відповідно до записів
якої,  позивач в період з 06.12.1988 року
по 21.11.1999 року працював у радгоспі "Люботинський" на посадах
слюсаря,  а пізніше водія. (110-112).

Крім
цього,  судом було допитано в якості
свідків,  ОСОБА_6, ОСОБА_7,  ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10,  які були знайомі певний час з сторонами по
справі та працювали разом з ними у радгоспі "Люботинський",  показали суду,  що спірний будинок АДРЕСА_1 Харківської
області було збудовано сторонами по справі в період перебування у
зареєстрованому шлюбі. Участь у будівництві приймав як позивач ОСОБА_1 та і
відповідачка по справі ОСОБА_2 Свідками не було у суді зазначено того
факту,  що їм відомо про усну
домовленість між сторонами про розподіл майна,
що є спільною сумісною власністю подружжя - сторін по справі.

Відповідно
до ч. 3 ст.368 ЦК України,  майно,
набуте подружжям за час шлюбу,  є
їхньою сумісною власністю,  якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно
ч. 1 ст.70 СК України,  у разі поділу
майна,  що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя,  частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

3

Враховуючи
вищезазначене,  суд вважає що зазначені у
суді обставини,  на яких наполягала
відповідачка ОСОБА_2 та які підтвердила третя особа ОСОБА_1,  якій є сином та зацікавленою особою в
вирішенні спору,  у суді не знайшли свого
підтвердження,  обгрунтування,  доведення матеріалами справи та іншими
учасниками судового розгляду. В зв'язку з чим,
відповідачка ОСОБА_2 не виконала вимог ст.10 ЦПК України,  відповідно до якої кожна сторона повинна
довести ті обставини,  на які вона
посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Більш
того,  відповідно до ч.3 ст.70 СК України
сказано,  що за рішенням суду частка
майна дружини,  чоловіка може бути
збільшена,  якщо з нею,  ним проживають діти,  а також непрацездатні повнолітні син,  донька,
за умови,  що розмір
аліментів,  які вони одержують,  недостатній для забезпечення їхнього
фізичного,  духовного розвитку та
лікування.

Але як
вбачається з матеріалів справи син,
сторін - третя особа по справі ОСОБА_1 є повнолітнім,  і суду не було заявлено і не було надано
підтверджень,  що ОСОБА_1 є
непрацездатним повнолітнім.

На
підставі вищезазначеного суд,  вважає
позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Що
стосується зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення стягнути
з ОСОБА_1,  на її користь суму витрат за проведення ремонту спірного
будинку АДРЕСА_1 у розмірі 1400 гривень,
що є половиною витраченої їй суми на ремонт будинку та суму у розмірі
290 гривень,  що складає сплату
комунальних платежів квартири АДРЕСА_1 і є 13 частиною витрат,  пов'язаннях з платою комунальних витрат,  то суд вважає за необхідне ці позовні вимоги
задовольнити частково,  при цьому суд
виходить з наступного.

Згідно
ст.360 ЦК України,  співвласник
відповідно до своєї частки у справі спільної часткової власності зобов'язаний
брати участь у витратах на управління,
утримання та збереження спільного майна,
у сплаті податків,  зборів
(обов'язкових платежів),  а також нести
відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями,  пов'язаними із спільним майном.

Судом
встановлено та не заперечується сторонами по справі і підтверджено третьою
особою те,  що для підтримання належного
стану житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2 за власні кошти було придбано
будматеріали та проведено поточний ремонт будівлі. Більш того,  ОСОБА_1,
який є відповідачем за зустрічним позовом,  зазначив у суді,  що ним не було сплачено комунальних послуг за
квартиру,  та він з 2001 року - з часу
розірвання шлюбу між ним та ОСОБА_2, не приймав ніякої участі у поточному
ремонту спірного будинку.

В
підтвердження чому,  ОСОБА_2 було надано
накладну за №76 від 20.09.2005 року,
згідно до якої нею було придбано шифер,
цемент та руберойд на загальну суму 2110 гривень. А також ОСОБА_2
стверджувала у суді,  що нею було
сплачено рахунок на суму 540 гривень для придбання будматеріалів у 2003
році,  але відповідно до квитанції,  яку надала суду ОСОБА_2,  зазначена сума була сплачена ОСОБА_11.,  тому суд вважає доведеною суму у розмірі 2110
гривень,  яка була сплачена ОСОБА_2 на
придбання будматеріалів для проведення поточного ремонту спірного будинку,  та стягує з ОСОБА_1 суму у розмірі 2110
гривень : 2- 1055 гривень (а.с.131).

Крім
цього,  ОСОБА_2 було надано суду
квитанції від 25.02.2005 року та від 02.04.2007 року,   відповідно до яких ОСОБА_2 було сплачено
комунальні платежі на утримання квартири АДРЕСА_1,  у розмірі 297 гривень 50 к. (а.с. 130).

Судом
було приєднано до матеріалів справи свідоцтво про право власності на житло від
22.11.1995 року,  відповідно до якого
квартира АДРЕСА_1 дійсно належить на праві приватної,  спільної,
сумісної власності ОСОБА_1 та членам його сім'ї ОСОБА_2 і ОСОБА_1
Квартира приватизована,  (а.с. 132). В
зв'язку з наведеним суд стягує з ОСОБА_1 суму у розмірі 480 гр.03 коп. +
412гривень 47 коп. + 892 гривні 50 коп. : 3= 297 гривень 50 коп.,  але згідно зустрічного позову ОСОБА_2 та її
пояснень у суді,  вона прохає стягнути з
ОСОБА_1 на її користь третю частину витрачених нею коштів,  зв'язаних з сплатою комунальних витрат на
утримання квартири у   розмірі 290
гривень,  тому суд   не виходячи за межі зустрічних

4

позовних вимог
стягує з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму у розмірі 290 гривень,  а всього суму у розмірі 1345 гривень.

Керуючись
ст.ст. 10,  11,  60,
88,  118,  119,
137,  209,  212,
214-215,  218 ЦПК України,  ст.ст.60,
61,  69,  70,  71
СК України,  ст.ст. 360,  ч. 3 ст.368 ЦК України,
Постановою Пленуму Верховного суду України від 12 червня 1998 року
" Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю
України",  суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 -
задовольнити.

Визнати
право власності за ОСОБА_1 на 12 частину житлового будинку АДРЕСА_1 ,  що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Визнати
право власності за ОСОБА_2 на 12 частину житлового будинку АДРЕСА_1 ,  що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Позовні вимоги
ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 12 частину витрати,  пов'язаних з поточним ремонтом будинку
АДРЕСА_1 в розмірі 1055 гривень та 13 частину витрат на сплату комунальних
платежів на утримання квартири АДРЕСА_1 у розмірі 290 гривень,  а всього суму 1345 (одну тисячу триста сорок
п'ять) гривень.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги,  з
подачею її копії до апеляційної інстанції.