РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

18 квітня 2007
року                              Володарський
районний суд Донецької області у складі:

судді                                                    Яковенко
М.М.

при секретарі                                       Темір
В.В.

за участтю осіб,

які приймали участь у справі

позивача                                              ОСОБА_1

відповідача                                          ОСОБА_2

представники 3-ї
особи                       ОСОБА_5,
ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду смт.Володарське
цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

3-ті особи: Державна виконавча служба Володарського
району, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

про

визнання угоди купівлі-продажу дійсною

та визнання права власності на автомобіль марки «MITSUBISHI Galant», 1993 року випуску державний номер 659-54

ЕВ, та зняття арешту з автомобіля, -

встановив:

Позивач звернувся з позовом по слідуючим підставам:

20.11.2002
року позивач по угоді між ним та ОСОБА_2 купив належний
відповідачу на праві власності автомобіль марки «MITSUBISHI Galant»,
1993 року випуску, державний номер НОМЕР_1 за 32000
грв. Всі умови договору купівлі-продажу були виконані,
позивач сплатив договірну вартість автомобіля у сумі 32000 грв., відповідач
передав йому даний автомобіль у користування, володіння та розпорядження,
видав, крім того генеральну довіреність. Ці обставини підтверджуються розпиской
ОСОБА_2 по отриманню ним грошей за транспортний засіб. Цим автомобілем позивач
користувався на протязі останніх років. Ніяких претензій з боку відповідача по
даному питанню між ними не виникало. Своєчасно нотаріально договір не було
оформлено через скрутне матеріальне становище відповідача.

У лютому 2006 року був накладен арешт ДВС Володарського району на цей автомобіль, як такий, що залишався
бути зареєстрованим за ОСОБА_2, що перешкоджає позивачу здійснювати будь-які
дії вільного користування та розпорядження своїм автомобілем. Це й спонукало
звернутися з позовними вимогами до суду для захисту своїх прав.

Позивач в судовому засіданні підтримав позов у повному
обсязі, та підтвердив, що він дійсно по угоді укладеною між ним та ОСОБА_2 20.11.2002 року притбав за 32000
грв. спірний автомобіль, що підтверджється розпискою, яку
ОСОБА_2 був написав йому. Переоформити автомобіль він зразу не зміг, тому як
для цього потрібні були додаткові затрати, які він не мав. Усі умови договору
були виконанні. ОСОБА_2 видав йому зразу генеральну довіренність на цей
автомобіль, а згодом ще одну 10.11.2005 року. На протязі
останніх років він користувався автомобілем, проходив держтехогляди. Згодом,
йому стало відомо, що на цей автомобіль відповідно до рішення суду за скоєння
ОСОБА_2 у 2005
року ДТП, був накладен арешт. Він бажає здійснити своє право на реалізацію своїх прав, але ж ці
обставини, перешкоджають йому вільно розпоряджатися належним йому автомобілем,
а тому просить його вимоги задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги
повністю, не заперечував проти його задоволення і пояснив, що дійсно 20.11.2002
року він продав спірний автомобіль позивачу, отримав від нього гроші, про що
написав розписку і оформив на його ім'я генеральну довіреність, претензій до
позивача не має.

Представники 3-х осіб,
заперечували проти задоволення позовних вимог позивача, та пояснили, що по
рішенню Іллічівського райсуду м.Маріуполя від 05.12.2005 року, за скоєння ДТП з
вини ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_3 були стягнути грошові кошти. На
належні ОСОБА_2 автомобілі, у тому числі і на даний спірний автомобіль, було
накладено арешт. Згодом ДВС Володарського району ці автомобілі були оголошенні
у розшук. У задоволені вимог ОСОБА_2 про відміну постанови про оголошення
розшуку Володарським райсудом
від І 1.09.2006 року було відмовлено.
До теперішнього часу ОСОБА_2 за завдану шкоду не
розрахувався. Вважають, що вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Представник 3-ї особи ДВС
Володапрського району у судове засідання не з*явився, хоча належним чином був
повідомлений про час та місце розгляду справи від нього не надійшло
повідомлення про причини неявки, а тому суд вправі розглянути справу за його
відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Розглядаючи позов в межах заявлених вимог, вислухавши
пояснення осіб, які приймали участь у справі. дослідивши матеріали справи та
докази представлені сторонами у їх взаємній сукупності, суд прийшов до
наступного:

2

-відповідно до розписки 20.11.2002 року ОСОБА_2 отримав
грошові кошти у сумі 32000грв від ОСОБА_1 за автомобіль Mitsubishi Galant, д/н НОМЕР_1, який
належав відповідачу відповідно до техталону, та передав автомобіль тому
відповідно до довіреності;

-відповідно до доручень виданих нотаріусом 20.11.2002
року та 12.11.2005 року ОСОБА_2 передав ОСОБА_1 право керування та
розпорядження автомобілем Mitsubishi Galant, д/н НОМЕР_1;

-відповідно до тимчасового реєстраційного талону виданного 12.11.2005
року Володарським МРЕВ повіреним значиться ОСОБА_1;

-відповідно до Рішення Іллічівсього райсуду М.Маріуполя від 05.12.2005
року за скоєння ДТП з вини ОСОБА_2, на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_3 були стягнуті грошові кошти;

-відповідно до постанови держвиконавця 20.02.2006 року була винесена постанова про арешт майна боржника ОСОБА_2 та оголошення заборони на його відчудження, до якого беспосередньо війшов і
спірний по даній справі автомобіль;

-відповідно до постанови Володарського райсуд від 11.09.2006
року в задоволені вимог ОСОБА_2 до ДВС про відміну
постанови від 22.06.2006
року про оголошення розшуку автомобіля Mitsubishi Galant, д/н НОМЕР_1. на який був накладен
арешт було відмовленно.

Відповідно до загальних вимог ЦПК України що кожна
сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень. Ці докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.(ст.ст. 10, 27, 60, 131 ЦПК України). Т.б. дані норми встановлюють загальні правила по розподілу
між сторонами зобов*язань по доказуванню.

Суд вважає встановленним та у суда не виникає сумніву, що підтверджується наявними у справі документами та поясненнями
сторін, що позивач дійсно придбав спірний автомобіль у відповідача 20.11.2002 році за 32000
грв. Усі сутєві умови договору відповідно до вимог
законодавства України, які регулють дані правовідносини, які виниклії між
позивачем та відповідачем були виконанні. ОСОБА_1 по усній домовленності з
ОСОБА_2
притбав у останього спірний автомобіль, за що передав
договірну суму грошових коштів, а ОСОБА_2 з свого боку передав у володіння.
користування та розпорядження транспортний засіб, написав при цьому розписку та
видав генеральну довіренність. ОСОБА_1 на протязі останніх років вільно, у
повному обсязі користувався цим автомобілем. Зворотнього, з боку представників 3-х осіб, не доведено, хоча при розгляді цих правовідносин, про заперечення
задовлення вимог позивача, обов*язок по доказуванню цих обставин покладається
на них.

Суд не може погодитися з доводами представників 3-х осіб, що вони не можуть бути задоволені по тім підставам, що угода не була
належним чином оформлена, автомобіль не переєстрований та рахується за ОСОБА_2,
він не відшкодовує завдану шкоду за рішенням суду, а тому зняття арешту з
транспорного засобу накладений ДВС Володарсього району та визнання угоди
купівлі-продажу дійсною, визнання за ОСОБА_1 право власності не допустимо. Суд
не погоджується з даними доводами, тому як нормами Цивільного Кодексу
України(Кодексу), Розділом 4, глави 16, Розділом 1
главами 23,24,29, Розділом 3 главою 54
параграфом 1 регулються
питання пов*язанних з укладанням, правочинів, визнання їх недійсними,
договірних відносин, право власності на майно.

Гл.16 Кодексу передбачені загальні положення про
правочини, вимоги, додержання яких необхідним для чинності правочину.

За загальними правилами суд за відсутністю додержання
вимог до письмової форми, нотаріального посвідження, яка необхідна при укладані
договору купівлі продажу автомобілей, може визнаватися за рішенням суду і без
додержання таких вимог, при встановлені та наявності певних обставин, т.б. якщо
сторони домовилися усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими
доказами і відбулося повне виконання договору.

В зв*язку з тим, що хоча правочин купівлі-продажу
автомобіля був вчинений сторонами без перереєстрації автомобіля з певних
причин, видавши при цьому довіреність на право користування ним, у данному випадку відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони
насправді вчинили, т.б. договором купівлі-продажу.

При укладані угоди між позивачем та відповідачем по
справі, судом не встановлено та перед судом не доведено, що були не додержані,
порушені усі вимоги, які регулюють чинність правочину, договору купівлі-продажу
автомобіля (угода не суперечить Кодексу, іншим актам цивільного законодавства;
під час укладання договору. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мали необхідний об*єм цивільної
дієздатності; волевиявлення було вільним, відповідавший їх внутрішній волі;
домовленність була устна, яка знайшла своє відображення у письмовій формі).

Гл.52-54 Кодексу передбачені як загальні положення так і
спеціальні види, які регулюють договірні відносини купівлі-продажу майна.
Згідно з визначення поняття та правового змісту договору-купівлі продажу, це є
передача майна(товару), до якого відноситься автомобіль від одного власника, в
данному випадку, яким був на час здійснення угоди ОСОБА_2, у власність
покупцеві(ОСОБА_1), який приймає його та сплачує за нього договірну грошову
суму. Т.б. сторони по справі здійснили усі належні їм права та виконали усі
обов*язки, при укладанні цього правочину, досягли згоди з усіх істотних умов
договору.

Розділом 1 Книги 3-ї
Кодексу також передбачають відносини права власності,
відповідно до яких ці питання регулються іншими актами-ЗУ «Про власність» від 07.02.1991 року із змінами та доповненнями. Право власності набувається на підставах,
що не заборонені законом, зокрем із правочинів. Власник має право вчиняти щодо
свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Будь яких заборон, на час
вчинення угоди між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 при продажу автомобіля були відсутні.              Крім того, така угода була
здійсненна задовго до виникнення обставин, то виникли, призвели у 2005 році до ДТП
скоєнного ОСОБА_2, відповідно до чого на зареєстровані ТЗ
були накладені арешти.

Як зазначено у Постанові ПВСУ від 28.04.1978 року із змінами та доповненнями, "Про судову практику по справах про
визнання угод недійсними" угода може бути визнана недійсною з підстав і з
наслідкіками, передбачених законом. Виходячи з правил недодержання
передбаченної законом певної форми угоди не тягне визнання її з цих підстав
недійсною, а тільки виключає можливість доказування сторонами наявності угоди
показаннями свідків. До того ж, встановивши, що угода укладена з метою
приховати іншу угоду, суд визнає, що сторонами укладена та угода, яку вони
дійсно мали на увазі.

3

Постановою KM України від 07.09.1998 року «Правила державної реєстрації та обліку
автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованних на шасі
автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та
мотоколясок», із змінами та доповненнями передбачено, що ці правила регулють
правила держреєстрації та обліку автомобілей, до того ж цими Правилами
допускається реєстрація траспортних засобів на які встановлені за рішенням
суду, і це не є забороною або обмеженням до здійснення такої реєстрації.

Крім того, суд не може погодитися з доводами представників
3-х осіб, шо відповідно до постанови Володарського районного суду від 11.09.2006 року судом вже було встановлено, що ОСОБА_2 не продавав ОСОБА_1 спірний
автомобіль, ці доводи представників є помилковими. Суд при вирішені позовних
вимог ОСОБА_2 до ДВС Володарського району про відміну постанови про оголошення
розшуку спірного автомобіля, вирішуючи справу тільки в межах заявленних вимог,
тільки критично оцінив доводи ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_1 купив, а
ОСОБА_2 продав йому даний автомобіль, та він належит ОСОБА_1, тому як, суду не було представлено ніяких належним чином оформлених
документів, доказів або рішення суду, т.б правоустанавлючих документів, якіб
могли бути підставами для задоволення тих вимог ОСОБА_2. В данному випадку при розгляді цього спору, суд вважає належним доказом-розписку, як
таку що містить інформацію щодо предмета доказування. Доказів зловмисної
домовленності між сторонами суду представлено не було і їх судом не
встановлено. Ті обставини, що ОСОБА_1 можливо в теперішній час передав спірний
автомобіль іншої особі, не є перешкодою при вирішені цієї справи по суті.

Відповідно до ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт.
належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання
права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Т.б. у ОСОБА_1 були всі
правові підстави звернутися до суду для визнання права на автомобіль і про
звільнення його з-під арешту, яке було здійснено відповідно до постанови
держвиконавця ДВС Володарського району від 20.02.2006 року була винесена постанова про арешт майна боржника ОСОБА_2 та оголошення заборони на його відчудження, до якого беспосередньо війшов і
спірний по даній справі автомобіль.

Належність зобов*язань ОСОБА_2 перед ОСОБА_4 та ОСОБА_3,
які виникли після здійснення продажу ОСОБА_1 автомобіля по рішенню суду, не є
також підставами у данному
випадку для відмови у задоволені позову.

Вимог, про застосування строків позовної давності сторонами не заявлялися,
а тому суд дане питання не розглядав і вважає, що порушене право позивача
підлягає захисту.

На підставі викладенного, враховуючи, що визнання
відповідачем позову не порушує закону, виходячи з того, що у суда не має підстав для відмови у задоволенні вимог, суд приходить до висновку, що
позов підлягає задоволенню у повному обсязі, а саме необхідно визнати дійсною
угоду купівлі-продажу автомобіля MITSUBISHI Galant, 1993 року випуску, №
кузова НОМЕР_2 державний номер НОМЕР_1, укладену 20.11.2002 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 та визнати право власності на цей автомобіль за
ОСОБА_1. Звільнити з-під арешту автомобіль MITSUBISHI Galant, 1993 року випуску, № кузова НОМЕР_2 державний номер НОМЕР_1 здійсненого відповідно до
постанови державного виконавця ДВС Володарського району від 20.02.2006 року.

Керуючись ст.ст.209, 212-215 ЦПК України, Розділом 4, глави 16, Розділом 1
главами 23,24,29, Розділом З главою 54 параграфом 1
Цивільного Кодексу України, Законом України «Про
власність» від 07.02.1991
року із змінами та доповненнями,, Законом України «Про виконавче провадження, Постановою Пленуму Верховного
Суду України від 28.04.1978
року із змінами та доповненнями, "Про судову
практику по справах про визнання угод недійсними", Постановою
Володарського районного суду Донецької області від 11.09.2006 року, Постановою KM України від 07.09.1998
року «Правила державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин. сконструйованних на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів,
марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок», із змінами та
доповненнями, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 3-ті особи: Державна
виконавча служба Володарського району, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання угоди
купівлі-продажу дійсною та визнання права власності на автомобіль марки «MITSUBISHI Galant», 1993 року випуску
державний номер НОМЕР_1 та зняття арешту з автомобіля задовольнити у повному
обсязі.

Визнати дійсною угоду купівлі-продажу автомобіля MITSUBISHI Galant, 1993 року випуску, №
кузова НОМЕР_2 державний номер
НОМЕР_1, укладену 20.11.2002 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 та визнати право
власності на цей автомобіль за ОСОБА_1.

Звільнити з-під арешту автомобіль MITSUBISHI Galant, 1993 року випуску, №
кузова НОМЕР_2 державний номер
НОМЕР_1.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарженння не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, рішення суду набирає законной сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги,
рішення якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним

судом.  На рішення може бути подана заява про
апеляційне оскарження або апеляційна скарга в Апеляційний суд м. Маріуполя
Донецької області через Володарський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга може бути подана до Апеляційного суду
м. Маріуполя Донецької області протягом 20 днів, у випадку
подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів.