Справа № 22-ц-1160 /2007р.
у 1 інстанці Грещук Р.П.
Доповідач Матківський Р.Й.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2007р.                                                                    м.
Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

головуючого                                        Матківського
Р.Й.,

суддів                                                    Беркій
О.Ю., Горблянського Я.Д.,

секретаря                                              Довжинської
Н.Б.,

з участю:                                               апелянтаОСОБА_1.
та його адвокатаОСОБА_2.,

представників
ВАТ „Нафтохімік Прикарпаття" Вакули В.М. та Федорак Л.М.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення
Надвірнянського районного суду від 4 липня 2007 року, -

встановила:

В січні
2007 року голова правління Відкритого акціонерного товариства „Нафтохімік
Прикарпаття" звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1про стягнення 23876,76
гривень спричиненої моральної шкоди та понесені судові витрати.

Заявлені
вимоги позивач обґрунтував тим, що згідно наказу від 18.01. 1996 року
електромонтеру ОСОБА_1. за його згодою було передано на відповідальне
збереження товарно-матеріальні цінності комори цеху №6 ВАТ „Нафтохімік
Прикарпаття". З ним 3.03 1997 року укладено договір про повну матеріальну
відповідальність. Відповідачу були створені всі необхідні умови для нормальної
роботи і збереження матеріальних цінностей. Актом інвентаризаційної комісії від
19. 12. 2006 року встановлено, що ОСОБА_1 допустив нестачу на суму 23876,76
гривень, тому просив відшкодувати шкоду.

Під час
розгляду справи позивач збільшив вимоги і просив стягнути 25663, 82 гривень
спричиненої шкоди.

Рішенням
Надвірнянського районного суду від 4 липня 2007 року позов задоволено.

На дане
рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить його скасувати, а справу
направити на новий розгляд.

Апелянт
в скарзі зазначає, що рішення вважає незаконним, необгрунтованим і
необ'єктивним через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Не
враховано, що протягом 10 років в коморі цеху проводились ревізії і жодного
разу не було виявлено нестачі. З 12 по 20 вересня 2006 року хворів, що
підтверджується листком непрацездатності, а до роботи приступив 21 вересня і
дізнався, що 16 вересня з викраденими із цеху електротоварами на суму 4812
гривень затримано електромонтера та водія. Про вчинення крадіжки електротоварів
з цеху 16 вересня 2006 року його ніхто не повідомляв, проводився відеозапис
вчиненої крадіжки, а матеріали направлялись до міліції. Однак пізніше органами
міліції було винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної

2

справи у зв'язку
з тим, що ВАТ відмовилось від факту крадіжки з комори №6 , а затриманих
працівників звільнено з роботи за власним бажанням.

Актом
ревізії від грудня 2006 року встановлено, що мала місце сумова різниця вартості
матеріальних цінностей за рахунок лишків одних і нестачі інших цінностей. Така
сумова різниця могла бути допущена при його роботі. Тому згідний сплатити
зазначену суму. Суму нестачі 23633,82 не міг допустити внаслідок неналежного
виконання своїх обов"язків, вона виникла внаслідок вчиненої крадіжки, у
тому що керівництвом прикрито злочин його вини немає, а на яку суму злодії крім
16 вересня ще могли вчинити крадіжку ніхто не виясняв.

В
постановленому рішенні суд зазначив, що при передачі ним матеріальних цінностей
комісією було встановлене неупорядковане знаходження цінностей, часткову відсутність
матеріальних ярликів, неналежне ведення карток складського обліку, неналежне
оформлення накладних вимог на відпуск матеріалів та неналежне ведення журналу
реєстрації, однак ці недоліки не могли вплинути на утворення нестачі сумою
23876,76 гривень. Такі недоліки могли утворити пересортицю цінностей суму якої
визнав.

Суд
неправильно оцінив докази по справі, тому постановив несправедливе рішення.

Вислухавши
доповідача , апелянта та його адвоката які вимоги скарги підтримали,
представників позивача які вимоги скарги не визнали, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що скаргу слід задоволити частково.

Постановляючи
рішення суд першої інстанції правильно встановив, що ОСОБА_1 згідно наказу від
18 січня 1996 року вмінено обов"язки ведення матеріальних цінностей комори
цеху №6 з повною матеріальною відповідальністю з доплатою за виконану роботу. З
березня 1997 року з ним укладено договір про повну матеріальну
відповідальність. Тому він відповідно до ст.ст. 134, 1351 повинен нести перед
підприємством повну матеріальну відповідальність.

Відповідно
до акту від 19 грудня 2006 року встановлено з урахуванням ПДВ нестачу
матеріальних цінностей на суму 23876,76 гривень та сумову нестачу за виявлені
лишки та нестачу матеріальних цінностей на суму 1757, 06 гривень, а всього на
25633,82 гривень.

Однак
стягуючи всю суму нестачі згідно акту ревізії суд першої інстанції не врахував
загальні підстави і умови матеріальної відповідальності працівників передбачені
ст.130 КЗПП України. Зокрема працівник відповідає тільки за пряму дійсну шкоду,
лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така
шкода заподіяна підприємству винними протиправними діями (бездіяльністю)
працівника.

В пункті
3 Постанови Пленуму Верховного Суду „Про судову практику у справах про
відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям, їх
працівниками" від 29 грудня 1992 року із змінами і доповненнями, суд у
кожному випадку зобов"язаний з'ясувати і встановити обставини, від яких в
силу правил статей 130, 1353, 137 КЗПП залежить вирішення питання про
покладення матеріальної відповідальності і розмір шкоди, що підлягає
відшкодуванню. Зокрема, встановити: наявність прямої дійсної шкоди та її
розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій
працівника обов"язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому
полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були
створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і
нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника.

Матеріалами
справи встановлено і цього не заперечують представники позивача, що протягом
усього часу роботи матеріально відповідальною особою уОСОБА_1. не було випадків
нестачі чи втрати ввірених матеріальних цінностей і що 16. 09. 2006 року біля
поста №4 на час перебування відповідача на лікарняному знайдено електротовари
із комори цеху №6 в якому виявлена нестача згідно акту ревізії, що
підтверджується актом на а.с. 21 тома
1.

Із
постанови про відмову в порушенні кримінальної справи на а.с. 149 тома 2
вбачається, що ВАТ „Нафтохімік Прикарпаття" 20. 09. 2006 року дійсно
зверталось до

3

органу міліції по факту
крадіжки, однак пізніше відмовилось від звернення мотивуючи тим, що не було
зареєстровано факту крадіжки з цеху №6.

Відповідно
до відповіді прокуратури області від 19. 04.2007 року на а.с. 151 на звернення
відповідача дану постанову скасовано та направлено для додаткової перевірки.

Позивачем
не доведено якими саме конкретно неправомірними діями спричинено майнову шкоду
підприємству, в чому конкретно полягала його вина і що вся сума нестачі
утворена з виниОСОБА_1. Враховуючи конкретну обстановку заподіяння шкоди, що
протягом усіх років роботи відповідача не виникало нестачі, а тільки під час
його відсутності у зв"язку з хворобою, що підтверджується лікарняними
листками, була вчинена крадіжка електротоварів які знаходились в коморі за яку
був відповідальним відповідач, по факту якої проводиться розслідування за його
ініціативою. Згідно акту ревізії не випливає, що допущені порушення обліку і
впорядкованості товарів стали причиною утворення всієї суми нестачі, тому
колегія суддів вважає, що відсутні докази вважати, що з виниОСОБА_1. мала місце
нестача матеріальних цінностей в коморі за яку він відповідав, тому суд без
належних доказів постановив стягнути з нього 23876,76 гривень матеріальної
шкоди.

Колегія
суддів вважає, що за наслідками проведеної ревізії де встановлено
невпорядкованість товарно матеріальних цінностей, часткова відсутність ярликів,
не велись картки складського обліку матеріалів, не оформлялись належним чином
накладні вимоги на відпуск матеріалів, відсутній журнал їх реєстрації, тобто є
відхилення між фактичною наявністю і даними бухгалтерського обліку товарно
матеріальних цінностей. А саме за лишки та нестачу на суму 1757,06 гривень
доведена винаОСОБА_1., тому ця сума і підлягає відшкодуванню.

У
зв"язку з тим, що суд першої інстанції неповно з"ясував всі обставини
справи, що мають значення для справи, його висновки не відповідають обставинам
справи, є підстави для зміни рішення.

Керуючись
ст. ст. 307, 309 ,313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1задоволити частково.

Рішення
Надвірнянського районного суду від 4 липня 2007 року змінити.

Стягнути
з ОСОБА_1на користь ВАТ „Нафтохімік Прикарпаття" 1757,06 гривень
спричиненої моральної шкоди та 51 гривень сплаченого судового збору, а в решті
рішення залишити без змін.

Рішення
набирає чинності з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання законної сили.