РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2007
року

Лисичанський
міський суд Луганської області в складі:

головуючого
судді                                                      Фастовця
В.М.,

секретаря
судового засідання                                    Бандуровій
В.І.,

з участю:
представників

позивача                                                                     ОСОБА_5,

відповідача                                                                  ОСОБА_6,

адвоката                                                                      ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.
Лисичанську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права
користування житловим приміщенням, 3-я
особа лисичанське комунальне підприємство "Житлово-експлуатаційна контора
№1", -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка 22 березня 2007 року звернулася
до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог вказала, що
відповідач з 01 серпня 2006 року без
поважних причин не мешкає за адресою: АДРЕСА_1, а тому на підставі ст.71 ЖК
УРСР втратив право користування житловим приміщенням.

У судовому засіданні представник позивачки позов підтримала, суду дала
пояснення, аналогічні викладеним у позові. Доповнила, що речей відповідача у
квартирі немає, все забрала його мати, комунальні послуги представник
відповідача почала платити після подання позову до суду. Вважає, що відповідач
втратив право на користування житловим приміщенням, оскільки не мешкає там без
поважних причин.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала. Суду пояснила,
що після розірвання шлюбу відповідач під тиском позивачки та її батьків, які
влаштовували йому скандали, був вимушений виїхати з квартири, у серпні 2006
року звільнився з роботи та поїхав у Росію на заробітки. Його носильні речі усі
забрали.

У січні 2007 року
вона ходила зі свідками до спірної квартири за речами відповідача, але не
змогла потрапити до неї не зміг, бо позивачка змінила замки. Комунальні послуги
сплачує представник відповідача за кошти, які висилає відповідач.

Відповідач
збирається жити у квартирі, повернеться приблизно через півроку.

Представник 3-ї особи,
ЖЕК №1, у
судовому засідання суду пояснила, що заборгованості з квартплати сторони не
мають, скарг від сусідів на них не надходило.

У судовому засіданні дослідженні докази: свідоцтва про
розірвання шлюбу та народження; довідка про реєстрацію сторін у спірному житлі;
договір про надання послуг; довідка про сплату за комунальні послуги; квитанції
про сплату відповідачем за комунальні послуги; побутова характеристика на
відповідача; довідка з місця роботи відповідача; рішення апеляційного суду
Луганської області; рішення Лисичанського міського суду; позов про поділ майна;
трудова книжка; довідка про рух кримінальної справи; розписки про тримання
речей відповідача; довідка відділу з приватизації житла; ордер; довідка ЖЕК №1.

Вислухавши пояснення представників сторін і 3-ї особи, показання
свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає позов таким, що
підлягає задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що сторони
зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач з 01
серпня 2006 року по
цей час без поважних причин не мешкає за вказаною адресою, а тому втратив право
користування житловим приміщенням.

Задовольняючи
позов, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності
наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом
шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин
понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено
наймодавцем, а в разі спору -
судом.

У ході попереднього судового засідання визнано встановленим фактом, що не
потребує доказування відсутність відповідача за місцем реєстрації з 01 серпня 206 року. Вказану
обставину підтверджує і копія позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1про поділ майна, де він
вказує, що не мешкає за місцем реєстрації з липня 2006 року.

Суд вважає недоведеними заперечення представника відповідача проти позову.
Так, з рішення апеляційного суду дійсно вбачається, що ним було встановлено
наявність конфлікту між сторонами у справі (а.с.32,33).

Разом з тим, представник відповідача пояснила, що вона забрала носильні
речі відповідача із спірного житла, про що свідчить її розписка (а.с. 39), відповідач двічі
звертався до суду з позовом про поділ майна (а.с.34,35). З іншої розписки представника відповідача вбачається, що
вона забрала у позивачки особисті речі відповідача (а.с.40).

Суд вважає, що поділ майна подружжя з ініціативи відповідача, те, що
представником відповідача забрані не тільки необхідні йому у повсякденному
житті одяг, але й ікона, енциклопедія та інш. (а.с.40) свідчить про відсутність
у відповідача наміру використовувати спірне житло у якості міста його мешкання.

Також, представник відповідача не змогла пояснити час повернення
відповідача у спірне житло для подальшого проживання.

З довідки про роботу відповідача вбачається, що він у ЗАТ
"Столиця-2" працює з 04
вересня 2006 року
(а.с.31). тоді як постанови про притягнення його у якості обвинуваченого та
оголошення в розшук були винесені тільки 10
жовтня 2006 року
(а.с.38). Такими
чином, наявність кримінальної справи не може бути поважною причиною для
відсутності за місцем реєстрації.

Не приймає суд і такого заперечення проти позову, як праця за межами міста,
оскільки з трудової книжки відповідача вбачається, що він тривалий час працював
на нафтопереробному підприємстві, звідки звільнився за власним бажанням (а.с.37).

Також немає юридичного значення сплата за спірне житло, яка здійснюється
представником відповідача від його імені (а.с.26-29). Окрім того, платежі представником відповідача
здійснювалися невеликими сумами, що збільшилися 02 квітня 2007
року, тобто тільки після подання цього позову.

Не є підставою для відмови у задоволенні позову пояснення
про заміну позивачкою замків, оскільки позов про усунення перешкод у
користуванні житлом відповідачем не заявлявся, хоча він у січні 2007 року був у м.
Лисичанську. Свідки ОСОБА_3,
ОСОБА_4 пояснили, що до спірного житла ходили за речами
відповідача, тобто зміна замків перешкоджала не проживанню відповідача, а
можливості забрати з цього житла його речі.

На підставі ст.88 ЦПК України на користь позивачки з
відповідача підлягають стягненню судові витрати по сплаті держмита у розмірі 8,5 грн., та витрати
за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 7,5 грн., а всього 16 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.71,72 ЖК УРСР,
ст.10, 11, 60, 88,
212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням
задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням за
адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 16 (шістнадцять)
грн..

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду
Луганської області через Лисичанський міський суд в 10-денний строк з дня
винесення рішення шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо скарга подається у 10-ти денний строк зо дня винесення рішення..