УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

3 серпня
2007 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Донецької області в складі:

Червинської
М.Є., Лоленко А.В., Біляєвої
О.М.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в м. Донецьку справу за позовом громадської
організації „Народна кредитна спілка „Добробут" до ОСОБА_1, 3-ті особи:
підприємство „Ресурс" Всеукраїнської організації інвалідів „Союз
організацій інвалідів України" та нотаріус Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 про розірвання договорів позики, додаткової угоди
та інвестиційних договорів та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до громадської
організації „Народна кредитна спілка „Добробут" та підприємства
„Ресурс" Всеукраїнської організації інвалідів „Союз органзізацій інвалідів
України" про захист прав споживачів, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Солом"янського районного суду м. Києва від 28 березня 2005 року і
ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 14 червня 2005 року,

встановила:

У квітні 2004 року громадська організація „Народна кредитна спілка
„Добробут" звернулась з позовом до ОСОБА_1 про розірвання договору позики
НОМЕР_3 від 09.10.2001 року та додаткової угоди № 1 від 09.10.2001 року ,
нотаріально посвідченого договору позики від 19.01.2002 року , інвестиційного
договору НОМЕР_1 від 09.10.2001 року , інвестиційного договору НОМЕР_2 від
17.04.2003 року.

Позивач зазначав, що 09.10.2001 року між ним, підприємством „ Ресурс"
та відповідачкою ОСОБА_1 був укладений інвестиційний договір НОМЕР_1 про участь
останньої у будівництві житла за АДРЕСА_1.

Також 09.10.2001 року між позивачем та відповідачкою був укладений договір
НОМЕР_3 на отримання позики з довготерміновою розстрочкою повернення.

В забезпечення належного виконання даного договору був укладений договір позики
від 19.01.2002 року.

Згідно зазначених договорів ОСОБА_1, як ч.1ену кредитної
спілки, з 09.10.2001 року   було надано
цільову   позику   для придбання квартири АДРЕСА_1

№ 33ц-1451кс-07

в сумі
121997 грн.70 коп.  шляхом
безпосереднього перерахування даної грошової суми підрядній організації -
підприємству „Ресурс".

В зв"язку зі зміною замовника будівництва будинку
був укладений новий інвестиційний договір НОМЕР_2 від 17.04.2003 року.
Відповідно до даного договору відповідачкою інвестувалась вищезазначена
квартира.

В ході будівництва відбулись суттєві зміни в проекті будівництва, а саме,
збільшення площі квартир, зміна типу опалення та інше. На засіданнях правління
було прийнято рішення про погашення ч.1енами спілки -інвесторами будинку
різниці у площі квартир, однак, відповідачка не виконала даних рішень, її було
виключено зі складу ч.1енів спілки.

Посилаючись на
зазначені обставини позивач просив задовольнити його вимоги.

ОСОБА_1 звернулась із зустірчним позовом про захист прав споживачів та
просила визнати недійсним рішення правління від 27.02.2004 року, інвестиційний
договір НОМЕР_2 від 17.04.2003 року, зобов'язати підприємство „Ресурс"
передати їй на умовах інвестиційного договору від 09.10.2001 року квартиру за
вищезазначеною адресою та стягнути з підприємства „ Ресурс" пеню за
просрочення зобов"язання на 180 днів у розмірі 109797 грн.93 коп.

Рішенням Солом"янського районного суду м. Києва від 28 березня 2005
року позов задоволений, в зустрічному позові відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 14 червня 2005
року рішення місцевого суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення та
ухвалу суду, вважає, що судом порушені норми матеріального та процесуального
права.

Колегія
суддів дійшла висновку, що підстав для перегляду рішення та ухвали суду  відсутні, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати
або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду,
чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення та ухвала суду
постановлені з додержанням судом першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права, а також відсутні передбачені ч.1 ст. 338
ЦПК України підстави для обов'язкового скасування рішення суду.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновок суду
апеляційної інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області,-

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення   Солом"янського районного суду м.Києва
від 28 березня 2005 року та ухвалу Апеляційного суду м.Києва від 14 червня 2005
року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.