АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

Артеменка
І.А.,  Градовського Ю.М. ,  Суворова
В.О.,

розглянувши
у попередньому судовому засіданні у м.
Одесі справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3,  Закритого
акціонерного товариства Комерційний банк «Приват
Банк» про визнання договору поруки недійсним ,
за касаційною скаргою Закритого акціонерного товариства Комерційний банк
«Приват Банк» на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької
області від 7 липня 2004 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області
від 30 грудня 2004 року,  -

встановила:

У вересні 2001 року ОСОБА_1,  ОСОБА_2
звернулись до суду із позовом до ОСОБА_3,
ЗАТ КБ «Приват
Банк» про визнання договору поруки недійсним.

Рішенням
Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 7 липня 2004 року
позов задоволено частково. Визнано недійсним договір поруки від 5 липня 2001
року,  укладений між Мелітопольським
відділенням Запорізького регіонального управління Комерційний банк «Приват
Банк» та ОСОБА_1.

Стягнуто
з ЗАТ КБ «Приват Банк»
на користь ОСОБА_1 45000 гривень витрат на юридичну допомогу та державне мито.
У частині стягнення судових витрат з ОСОБА_3 на користь позивачів - відмовлено.

Ухвалою
апеляційного суду Запорізької області від 30 грудня 2004 року рішення суду
першої інстанції залишено без змін.

В
обґрунтування касаційної скарги ЗАТ КБ
«Приват Банк» посилається на порушення судом першої інстанції та
апеляційним судом норм матеріального та процесуального права в зв'язку з чим
ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвали
апеляційного суду та просить направити справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Колегія
суддів дійшла висновку,  що підстави для
перегляду судових рішень відсутні виходячи з наступного.

Задовольняючи
позов ОСОБА_1,  ОСОБА_2 частково,  суд першої інстанції виходив з того,  що при укладанні договору поруки позивача
ввели в оману і він у не повній мірі розумів наслідки укладання даного
правочину,  яка мала для нього істотне
значення,  тому правочин визнається
недійсним,  оскільки відповідно до
вимог  ст.  56 ЦК
України ( ред. 1963
року) правочин укладений внаслідок помилки,
що має істотне значення,  може
бути визнаний недійсним за позовом сторони,
яка діяла під впливом помилки.

Апеляційний суд
обгрунтовано погодився з висновком суду першої інстанції та залишив його
рішення без змін.

Відповідно
до ч. 2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Головуючий
у 1-й інстанції - Зимогляд В.В.                                     Справа
№ 33ц-1070/07

Доповідач:
Артеменко І.А.                                                                  Категорія
ЦП: 32

Згідно  ст.  335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними
обставини,  що не були встановлені в
рішенні суду,  чи відкинуті ним,  вирішувати питання про достовірність того чи
іншого доказу,  про перевагу одних
доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи,  що
судові рішення суду першої інстанції та апеляційної інстанції постановлені з
додержанням норм матеріального та процесуального права,  а також відсутні передбачені ч. 1  ст.
338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування ухвали суду.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновок судів не спростовують.

Керуючись  ст.
ст.  332, 342 ЦПК України колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області

ухвалила:

Касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» відхилити.

Рішення
Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 7 липня 2004 року
та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 30 грудня 2004 року
залишити без

змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.