справа №2-811 2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне\
8 травня 2007 року,  Сихівський районний суд м. Львова в складі:
головуючого - судді - Волоско І.Р.,
при секретарі -
Давиденко О.В. ,  розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2  про визнання договору дарування не дійсним, -

ВСТАНОВИВ
Позивачка ОСОБА_1 просить суд визнати недійсним договір дарування, укладений
25.08.2005р. між нею та відповідачкою ОСОБА_2 ,
згідно якого вона подарувала останній належну на праві приватної власності
квартиру АДРЕСА_1 свої
вимоги мотивує тим,  що
відповідачка,  яка є її сестрою по
материній лінії ,  скориставшись її складними життєвими обставинами смерть
чоловіка,  пережиування у зв"язку з
цим,  віком,  хворобами ,  в серпні
2005р. запропонувала їй догляд ,  забезпечення харчуванням,
утримання та ін.,  а взамін
просила оформити їй квартиру. Позивачку такі умови влаштовували і вона
погодилась підписати відповідний договір утримання . Проте ,
після підписання такого ОСОБА_3  виїхала за межі України на постійне
проживання в Канаду,  і припинила
надавати їй будь-яку допомогу ;
позивачка постійно проживає в спірній квартирі,  утримує її,
оплачує ком унальні
послуги; іншого житла нема, тому квартиру не могла продавати є; вважає,  що її договір дарування укладений з нею з
метою обману, відповідачка не мала наміру її утримувати та
забезпечуватися,  виїхала за кордон.

В
судовому  засіданні позивачка та  її
представник        вимоги повністю
підтримали та просять такі   задоволити.

Відповідачка
в судове засідання не з"явилась без поважних причин,  про час розгляду справи була повідомлена в
порядку  ст. 74 ЦПК України через
оголошення в газеті „Високий Замок" від 12.04.2007р., т.я. місце її
проживання невідоме; відповідно до
ст.  169 ЦПК України ,
по справі суд постановляє заочне рішення,  проти чого не заперечує позивач.

Суд,  з"ясувавши фактичні обставини справи та
проаналізувавши докази ,  вважає,  що позов
слід задоволити,  з врахуванням
наступного.

Відповідно
до  ст. 717 ЦК України за
договором дарування одна сторона дарувальник передає або зобов'язується
передати в майбутньому другій стороні обдарованому безоплатно майно дарунок
у власність.

Відповідно
до  ст.
230 ЦК України,  якщо одна із сторін правочину навмисно ввела
другу сторону в оману щодо обставин,  які
мають істотне значення ч.1  ст. 229 ЦК України ,
такий правочин визнається судом недійсним; обман має
місце,  якщо сторона заперечує наявність
обставин,  які можуть перешкодити
вчиненню правочину,  або якщо вона
замовчує їх існування.

Встановлено,    що
між             ОСОБА_1   та
ОСОБА_2

25.08.2005р.
було укладено договір дарування,  згідно
якого позивачка подарувала
відповідачці   АДРЕСА_1

В судовому засіданні позивачка ствердила,
що її волевиявлення не

було спрямоване на вчинення правочину дарування ; між нею та ОСОБА_2   було досягнута домовленість щодо
договору,  який би покладав на

останню обов'язки по утриманню та матеріальному забезпеченню

ОСОБА_1.,  яка є людиною похилого
віку,  малозабезпеченою,  та за

станом здоров"я потребувала стороннього догляду. Не будучи обізнаною в

юридичних тонкощах,  вважала,  що саме підписаний      нею               договір

забезпечить
їй турботу з боку відповідачки,  яка
переконливо обіцяла постійно надавати допомогу взамін на квартиру .Однак,  ОСОБА_2   умисно скрила від неї обставину,  яка має істотне значення ,
зокрема,  те що
вона виїжджає на постійне проживання за кордон і не буде утримувати сестру.

Суд   надає              віри   доводам
ОСОБА_1,    т.я.   такі
також

стверджуються
наступним.   Зокрема,  позивачка іншого житла ,
крім спірної квартири немає,  доходів ,  крім пенсії в сумі 372
грн. також немає,  проживала одна ,
тому не могла подарувати ОСОБА_2   квартиру. Остання в квартиру не
вселялась,  в такій не проживає,  що стверджується актом ЛКП „Під Зуброю"
від 08.05.2007р.; свідки ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6.,  ОСОБА_7ствердили ,
що позивачку відповідачка ОСОБА_1 І. ввела в оману,
обіцяла її утримувати,  повністю
забезпечити їй старість,  за що та згідна
була в подальшому віддати їй своє житло;однак,
ОСОБА_1 І. цього
робити наміру не мала, т.я. через два місця виїхала на постійне місце
проживання кудись за кордоном цього часу не цікавиться сестрою протокол с з
від І8.12.2006р., справа „
2-599706.

Таким
чином,  суд вважає,  що договір даоування слід визнати недійсним,
як такий що вчинений внаслідок обману.

Керуючись   ст.
ст.  212 -215,
224-226 ЦПК України ,  на підставі
ст.    ст.  229, 230, 717 ЦК України ,  суд, -

ВИРІШИВ:

Позов
задоволити. Визнати недійсним договір дарування АДРЕСА_1,
укладений 25.08.2005р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,  посвідчений Шостою Львівською державною
нотаріальною конторою реєстр за №2-1721.

Заочне
рішення може бути переглянуте судом в порядку і строки,  визначені
ст.  228 ЦПК України.

Позивачем
рішення може 6ypf оскаржене в порядку і в строки,  визначені
ст.  294-296 ЦПК України.

ГОЛОВУЮЧА:

Рішення
є оригіналом,  виготовлено в одному
примірнику,  в нарадчій кімнаті,  зберігається
у   цив.справі  №2-
811 2007р.