Справа № 22-1388/07р.                                              Головуючий у 1-й
інстанції- Варениця B.C.
Категорія справи
- 44                                                Доповідач
в апеляційній інстанції - Цяцяк Р.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16 липня 2007
року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Львівської області у складі:

головуючого - судді Петрички П.Ф.,

суддів Цяцяка
Р.П. і Бакуса В.Я.,

при секретарі
Жукровській Х.І.

та за участю
представників Яворівського міськвиконкому і ОСОБА_1,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, на рішення Яворівського
районного суду Львівської області від 12 березня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням задоволено позови ОСОБА_1 і виконавчого комітету
Яворівської міської ради до ОСОБА_3 та зобов'язано відповідачку знести
самочинно збудовану двоповерхову прибудову до належної їй частини житлового
будинку АДРЕСА_1в місячний термін з дня набрання цим рішенням суду законної
сили, а також ухвалено, що у випадку невиконання даного рішення суду згадана
самочинно збудована прибудова підлягає знесенню за рахунок ОСОБА_3 Зобов'язано
ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_1 щодо реконструкції житлового будинку
АДРЕСА_2. Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 5 000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди та 259 грн. судових витрат, а всього 5 259 грн.
Також стягнуто з ОСОБА_3 в користь виконавчого комітету Яворівської міської
ради 09 грн. витрат по сплаті державного мита (судового збору).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, представник відповідача ОСОБА_3, просить
рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким відмовити позивачам у задоволенні
їх позовних вимог, покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, та на недоведеність таких обставин, а також на невідповідність
висновків суду обставинам справи та на порушення ним норм матеріального права.

Апелянт вважає, що суд не дав оцінки передпроектним пропозиціям по
реконструкції житлового будинку (в складі яких був погоджений паспорт фасаду),
які 19.06.2003 року були погоджені головним архітектором Яворівського району і
являються ескізним проектом, а тому (на думку апелянта) робочий проект не
підлягав погодженню.

Представлені та дослідженні в судовому засіданні висновки пожежної та
санітарно-епідеміологічної експертиз спростовують пояснення позивачів про те,
що добудова до житлового будинку здійснена з порушенням будівельних норм і
правил.

Суд не взяв до уваги та не дав оцінки тому, що
відповідачці Інспекцією державно-будівельного контролю у Яворівському районі
20.08.2003 року був виданий Дозвіл на виконання будівельних робіт № 56.

Суд неправомірно прийшов до висновку, що проведення
відповідачем реконструкції будинку було здійснено без врахування законних
інтересів власника суміжного будинку ОСОБА_1, оскільки остання стала власником
цього будинку лише 12.11.2003 року на підставі рішення Яворівського
міськвиконкому № 444, яким їй було оформлено право власності на цей будинок.

Вважає необгрунтованим висновок суду про те, що відповідач розпочала
будівництво на земельній ділянці, яка не була відведена для цього, оскільки
відповідач лише проводила реконструкцію житлового будинку шляхом перебудови
веранди і Яворівський міськвиконком не є власником земельної ділянки на
АДРЕСА_1, а також необгрунтованим висновок про те, що добудова до будинку
перешкоджає позивачу виготовляти проектну документацію, так як влаштування
відповідачем у добудові вікон в сторону будинку ОСОБА_1 не вказує на порушення
її прав на проведення реконструкції.

Судом не наведено доказів в обґрунтування свого висновку про порушення
цілісності майна ОСОБА_1 та про причетність відповідача до пошкодження даху
будинку.

Вважає,
що закон не дозволяє знесення самочинного будівництва без проведення
попередньої процедури можливості приведення будови до вимог будівельних норм і
правил.

Вважає необгрунтованим висновок суду про перенесені позивачем ОСОБА_1
моральні страждання і що заявлений нею розмір моральної шкоди є розумним та
справедливим.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення доводів апеляційної скарги зі
сторони представників позивачів, перевіривши матеріали справи та законність і
обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, а також оглянувши в
судовому засіданні матеріали адміністративної справи Яворівського районного
суду Львівської області № 2а-30/2006 за позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету
Яворівської міської ради про визнання незаконним рішення, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що п. 1 рішення виконавчого комітету Яворівської міської
ради від 20.08.2003 року № 281 відповідачці ОСОБА_3 було надано дозвіл на
реконструкцію будинку на АДРЕСА_1, а п.2 згаданого рішення ОСОБА_3 було
зобов'язано отримати дозвіл на реконструкцію згаданого будинку у встановленому
законом порядку (ах. 7).

Однак, вже 04.09.2003 року відповідачку було зобов'язано припинити
будівництво -до представлення висновків Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю (а.с. 10).

Згідно висновків Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю
від 24.09.2003 року, дозвіл на реконструкцію будинку відповідачці було видано з
порушенням норм чинного законодавства, а також з порушенням чинного
законодавства було здійснено проектування і будівництво зазначеного об'єкту
(ах. 8-9).

З урахуванням вище наведеного, рішенням Яворівського міськвиконкому від
01.10.2003 року № 363 було відмінено вище згадане рішення міськвиконкому від
20.08.2003 року № 281 та зобов'язано ОСОБА_3 демонтувати незаконно споруджену
будівлю у місячний термін (ах. 6).

Як вбачається з матеріалів справи, незважаючи на вище
згадані висновки і рішення органів влади, а також наявність з приводу
здійснення нею будівництва судового спору (за позовами ОСОБА_1 і Яворівського
міськвиконкому, поданими до суду, відповідно, 11.11.2003 року та 29.01.2004
року - ах. 15-16, 3-4) відповідачка ОСОБА_3 продовжувала проводити роботи з
спорудження самочинного будівництва.

Постановою Яворівського районного суду Львівської області
від 24.03.2006 року (зі змінами, внесеними до неї постановою Апеляційного суду
Львівської області від 23.10.2006 року) ОСОБА_3 було відмовлено у задоволенні
її адміністративного позову (який ґрунтувався практично на тих самих доводах,
що викладені і у апеляційній скарзі) до виконавчого комітету Яворівської
міської ради про визнання незаконним рішення Яворівського міськвиконкому від
01.10.2003 року № 363, яким було відмінено рішення міськвиконкому від
20.08.2003 року № 281 та зобов'язано ОСОБА_3 демонтувати незаконно споруджену
будівлю у місячний термін (а.с. 103-109).

Таким чином, згаданими судовими рішеннями визнано законним рішення
Яворівського міськвиконкому про демонтаж будівлі, самочинно спорудженої
ОСОБА_3, і у відповідності до ч. 5 ст. 254 КАС України ці судові рішення
набрали законної сили.

У відповідності до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від
31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших
негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

В мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду відображено, які саме
законні права позивачки ОСОБА_1 було порушено та які негативні явища їй було
заподіяно незаконними діями відповідачки ОСОБА_3 по спорудженню самочинного
будівництва, яке здійснювалось останньою протягом тривалого часу (а.с. 182). Ці
висновки суду колегія суддів вважає обґрунтованими і з урахуванням наведеного
вважає обґрунтованим висновок суду про те, що заявлений позивачкою ОСОБА_1
розмір моральної шкоди є розумним та справедливим.

З урахуванням вище наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції дав вірну оцінку доказам по справі та матеріалам справи в
цілому та ухвалив рішення по справі з додержанням норм матеріального і
процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні і апеляційну
скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків оскаржуваного рішення
суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.
303,307 ч.1 п.1, 308,314 ч.1 п.1, 315ІДПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, відхилити і
залишити рішення Яворівського районного суду Львівської області від 12 березня
2007 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двох
місяців з дня набрання ухвалою законної сили.