УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

2007 року листопада місяця 05 дня                                      Колегія
суддів судової палати у

цивільних
справах Апеляційного,  суду Автономної
Республіки Крим у складі:

головуючого -
судді Курської А.Г.

суддів - Горбань
В.В.,  Шаповалової О.А.

при
секретарі -    Войциховській Е.В.,

розглянувпщ
у відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі цивільну справу за по­зовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  ОСОБА_3 про виселення та відшкодування матеріальної шкоди
та за зу­стрічним позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про визнання правочину дійсним та визнання права власності,  за апеляційними  скаргами ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на рішення Київсь­кого районного суду м.  Сімферополя АР Крим від 06 лютого 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

24.07.2006
року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2,  ОСОБА_3
про виселення,  мотивуючи свої вимоги
тим,  що йому на праві власності належить
домоволодіння АДРЕСА_1. В 2002 році він тимчасово пустив проживати у будинок
сім'ю ОСОБА_2. Відповідачі,  поселившись
в будинку,  без його відома зрубали
дерева,  викорис­товували будівельний
матеріал,  що належить йому. Через деякий
час він запропонував їм виселитися,
проте вони виселятися відмовились,
стали претендувати на будинок. Позивач просив виселити відповідачів зі
всіма членами сім'ї без надання іншого житлового при­міщення,  також просив стягнути матеріальний збиток за
пошкодженні дерева і за викори­станий будівельний матеріал,  а також моральний збиток,  оскільки він як власник будинку з вини
відповідачів не може ним користуватися,
і взагалі його не пускають в будинок,
він вимушений жити у своїх знайомих.

У
зустрічному позові ОСОБА_2
просить визнати угоду дійсною та ви­знати за ним право власності на
домоволодіння АДРЕСА_1,  мотивуючи вимоги
тим,  що вони домовилися про
купівлю-продаж домоволодіння,  ним відповідачеві
був переданий завдаток за домоволодіння у сумі 1000 доларів,  після чо­го ще декілька разів давав
відповідачу по 500 доларів нібито для підготування документів на дом.  Однак відповідач ухиляється від укладення
угоди.

Рішенням
Київського районного суду м.  Сімферополя
АР Крим від 06 лютого 2007 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  ОСОБА_3
про виселення задоволе­но частково. Виселені ОСОБА_2 і ОСОБА_3  зі всіма членами сім'ї з домоволодіння
АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення. У решті частини позовних
вимог відмовлено.

Ухвалою
суду від 06 лютого 2007 року позов ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про визнання правочину дійсним та визнання

Справа № 22-ц-4212/2007 р.                  Головуючий у першій інстанції
-  Білоусов М. М.

ДоповідачШаповалова
О.А.

права
власності залишений без розгляду.

В
апеляційних скаргах ОСОБА_2 та ОСОБА_3
просять рішення суду скасува­ти та повернути справу на новий
розгляд,  посилаючись на те,  що суд постановив рішення з порушенням норм
процесуального права,  а саме - положень  ст.
120 ЦПК України,  не на­діслав їм
копій позову та додатків,  тому вони не
мали можливості ознайомитися з позов­ною заявою. Крім цього,  суд належним чином не повідомив позивачів про
розгляд справи,  через що вони не були
присутні у судовому засіданні 06.02.2007 р. та не мали можливості заявляти
клопотання.

Судова
колегія,  заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення апелянта
ОСОБА_3  та представника апелянта
ОСОБА_2,  які підтримали апеляції,  позивача та його пред­ставника,  які заперечували проти задоволення
апеляцій,  перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційних скарг,
вважає,  що вони підлягають
частковому задово­ленню,  а рішення суду
- скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд з наступних
підстав.

Приймаючи
рішення про задоволення позову,  суд
першої інстанції виходив з того,  що
відповідачі поселилися у будинку,  який
належить позивачеві,  як тимчасові
мешканці. Оскільки на вимогу власника вони у добровільному порядку не бажають
звільнити зайня­те ними та членами їх сім'ї приміщення,  то підлягають виселенню на підставі  ст.  98
ЖК України зі всіма членами сім'ї.

Проте
судова колегія з такими висновками суду не погоджується і вважає,  що вони у супереч вимогам  ст.
213 ЦПК України зроблені з порушенням норм процесуального пра­ва.

Відповідно
до ч.3  ст.  303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений
доводами апеляційної скарги,  якщо під
час розгляду справи буде встановлено неправильне застосу­вання норм
матеріального права або порушення норм процесуального права,  які є обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Як
убачається із матеріалів справи,
задовольняючи позов ОСОБА_1,  суд
прийняв рішення про виселення не тільки відповідачів,  а й членів їх сім'ї.

У
судовому засіданні суду апеляційної інстанції відповідачка ОСОБА_3  поясни­ла,
що разом з нею і чоловіком у спірному домоволодінні проживають її син
ОСОБА_4,  1983 р.н.,  невістка ОСОБА_5,  1984 р.н.,
та їх неповнолітні діти - ОСОБА_6,
3 ро­ки,  та ОСОБА_7,  2 роки.

Проте,  зазначені особи не були залучені до участі у
справі у якості відповідачів.

За таких
обставин,  ухвалюючи рішення про
задоволення позову ОСОБА_1,  суд фактично
вирішив питання про права і обов'язки,
які належать не тільки відпо­відачам,
а й іншім особам,  не залученим до
участі у справі.

Ухвалення
рішення,  яким були вирішені питання про
права та обов'язки осіб,  які не брали
участь у справі,  є безумовною підставою
для скасування рішення суду з направлен­ням справи на новий розгляд в порядку
п. 4 ч.1  ст.  311 ЦПК України.

Щодо
доводів апеляційних скарг про неналежне повідомлення судом першої інстан­ції
відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3  та
неможливість здійснювати ними свої процесуальні права,  колегія суддів вважає,  що вони не заслуговують на увагу,  оскільки у матеріалах справи є докази про
вручення безпосередньо відповідачам телеграм з даними про дату і місце розгляду
справи (а.с.  43, 44).

Керуючись  ст.
ст.  303,  304,
307,  311,  314,
315,  317,  319,
325 ЦПК України,  судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційні
скарги ОСОБА_2,  ОСОБА_3 задо­вольнити
частково.

Рішення Київського районного суду м.  Сімферополя АР Крим від 06 лютого 2007 року
скасувати.

Справу направити на новий судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту
її проголошення,  однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня на­брання
законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.