1 інстанції  Старобудцев O.K.
Справа
№   22ц-6313 ,   2007р.                                  Доповідач
УХВАЛА

Іменем України

21 серпня 2007
року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого
судді Курило В.П. суддів  Санікової О.С.
,   Осипчук О.В. при секретарі  Білявській І.Є.

розглянув
у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою приватного підприємства „Деміург" на ухвалу Ленінського районного
суду міста Донецька від 22 червня 2007 року у справі за позовом приватного
підприємства „Деміург" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До суду
апеляційної інстанції надійшла апеляційна скарга приватного підприємства
„Деміург" на ухвалу Ленінського районного суду міста Донецька від 22
червня 2007 року,  якою позовна заява
вказаного підприємства повернута позивачеві.

В
апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування ухвали суду.
Посилається на те,  що відповідно до  ст.
110 ЦПК України він має право на розгляд його справи за місцем знаходження
позивача. Тому у суду першої інстанції не було підстав для повернення позовної
заяви.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду,
пояснення представника позивача,
дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги,  апеляційний суд вважає,  що скарга задоволенню не підлягає,  виходячи з наступного.

Повертаючи
позовну заяву,  суд першої інстанції
виходив з того,  що вона не підлягає
розгляду в Ленінському районному суді міста Донецька.

Вказаний
висновок суду є правильним.

Судом
встановлено,  що позивач звернувся в суд
з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,
заподіяної підприємству його працівником.

Відповідно
до  ст.
109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються за місцем її
проживання. Позови до юридичних осіб пред"являються за їхнім
місцезнаходженням.

Відповідно
до ч. 6  ст.  110 ЦПК України позови про відшкодування
шкоди,  завданої майну фізичних або
юридичних осіб,  можуть бути пред'явлені
за місцем завдання шкоди.

З
матеріалів справи видно,  що відповідач
по справі ОСОБА_1 проживає у місті Одеса . Як видно з позовної заяви він з
січня 2006 року по грудень 2006 року працював у позивача на посаді управляючого
магазином „Декор Сервіс",  що
розташований у місті Маріуполі.

Таким
чином,  з врахуванням положень  ст.
109 та ч.6  ст.  110 ЦПК України позов може бути заявлений
позивачем або за місцем проживання відповідача,
або за місцем

завдання
шкоди. За таких обставин,  суд першої
інстанції зробив правильний висновок про те,
що позовна заява не підлягає розгляду в Ленінському районному суді міста
Донецька і відповідно до  ст.  115 ЦПК України правильно повернув позовну
заяву позивачеві.

Доводи
позивача про те,  що суд у даному випадку
мав застосувати правила ч. 1  ст.  ПО ЦПК України безпідставні. Відповідно до
вказаної норми Закону позови,  що
виникають з трудових правовідносин,
можуть пред"являтися за місцем проживання позивача. Як видно із
змісту  ст.  109 ЦПК України поняття „місце
проживання" застосовується до фізичних осіб,  а щодо юридичних осіб застосовується поняття
„місцезнаходження". Таким чином,
спори,  що виникають з трудових
правовідносин,  розглядаються судами за
місцем проживання фізичної особи,  а не
місцезнаходженням юридичної особи,  якою
є позивач по справі.

Ухвала
суду відповідає вимогам закону і підстав для її скасування не має. Доводи
апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального законів,  що призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись  ст.
ст.  304,  307,
312 ЦПК України,  апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу відхилити. Ухвалу Ленінського районного суду міста Донецька від 22
червня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
суду апеляційної інстанції набирає законної сили з часу її проголошення і може
бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня проголошення ухвали суду апеляційної інстанції.