Справа № 33-ц-799
Головуючий в першій інстанції: Перегінець Л.В.
Суддя-доповідач: Демянчук
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

10 грудня 2007
року
м. Рівне

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в
складі: Собіни І.М.

Демянчук С.В.
Шимківа С.С.

розглянувши в
попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до
Івано-Франківського міськвиконкому, Івано-Франківської міської ради та ОСОБА_3
із залученням в якості третьої особи без самостійних вимог на строні
відповідача - Івано-Франківського міського управління земельних ресурсів про
визнання рішень міськвиконкому та Державного акту недійсними за касаційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської
області від 13 червня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської
області від 01 серпня 2006 року,

встановила:

ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Івано-Франківського міськвиконкому,
Івано-Франківської міської ради та ОСОБА_3 про визнання п.36 рішення
міськвиконкому № 80 від 19 лютого 2002 року та рішення № 487 від 21 листопада
2003 року недійсними та недійсним Державного акту на право приватної власності
на земельну ділянку за НОМЕР_1, що по АДРЕСА_1.

Просили
постановити рішення, яким визнати п.36 рішення міськвиконкому № 80 від 19
лютого 2002 року та рішення № 487 від 21 листопада 2003 року недійсними та
визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на земельну
ділянку за НОМЕР_1 виданий ОСОБА_3, оскільки в силу винесення даних актів
порушено їх право землекористування, зокрема, можливість користування земельною
ділянкою, що перебуває у спільному користуванні та вбиральнею, що там
знаходиться. Також згадані рішення винесено без їх повідомлення та їх
погодження.

Рішенням
Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 червня 2006
року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області
від 01 серпня 2006 року, позов задоволено. Визнано недійсними :

П.36 рішення
виконкому Івано-Франківської міської ради від 19 лютого 2002 року за № 80 про
матеріали міського відділу земельних ресурсів про встановлення порядку
використання земельної ділянки на АДРЕСА_1 згідно погодженого проекту;

П.56-56.1 та п.6
додатку № 1 рішення виконкому Івано-Франківської міської ради від 21.11.03р. за
№ 487 про матеріали міського управління земельних ресурсів про затвердження
матеріалів земельно-кадастрової інветаризації і передачу у приватну

2

власність згідно ст.ст.8К118 ЗК України та Постанови ВРУ 1312-14 земельну
ділянку громадянці ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 площею 0.0137 га.;

Державний акт на
право власності на земельну ділянку площею 0,0137 га. серії 1Ф НОМЕР_1 з
цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд виданий 14 червня 2004 року ОСОБА_3.

В касаційній
скарзі на рішення суду першої та апеляційної інстанції ОСОБА_3 просить
скасувати зазначені рішення і постановити ухвалу про закриття провадження у
справі, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.
Вказує, що судами першої та апеляційної інстанції невірно витлумачене
законодавство, що регулює спірні відносини, висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи.

Просила рішення
Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 червня 2006
року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 01 серпня 2006
року скасувати і закрити провадження по справі.

Колегія суддів
вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно із ч. 2
ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення є
неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм
процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті та справедливе
рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до
вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими. Касаційний суд перевіряє законність
судових рішень лише в межах вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з
положеннями ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну
скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Встановлено, і
це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням
судом норм матеріального та процесуального права, і доводи скарги висновків
суду не спростовують.

Відсутні   й
передбачені  ст.   338
ЦПК  України  підстави
для  обов'язкового скасування
судового рішення.

Керуючись
Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій
України" щодо забезпечення касаційного розгляду цивільних справ" від
22 лютого 2007 року, ст.ст. 331, 332, 335-337, 343, 344 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської
області,

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_3 відхилити.

Рішення
Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 червня 2006
року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 01 серпня 2006
року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.