Справа №
22-ц-1581 -Ф/07                                                                              Головуючий
суду першої інстанції                                    Кисельов
Суддя-доповідач
суду апеляційної інстанції                                                   Ломанова
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10
жовтня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду АР Крим у м.  Феодосії в складі:

головуючого
- судді                   Ломанової Л.О.,

суддів                                          Соболюка
М. М.

Притуленко О.В.,

при
секретарі                              Князькіній
О.М. ,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м.
Феодосії цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  ОСОБА_3,
ОСОБА_4,  ОСОБА_5 про захист
цивільних прав шляхом виселення і скасування реєстрації,  за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 -
ОСОБА_6 на заочне рішення Керченського міського суду АР Крим від 17 червня 2007
року,

ВСТАНОВИЛА:

У січні
2007 року ОСОБА_1. звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2. та дітей -
ОСОБА_3,  ОСОБА_4,  ОСОБА_5. про захист цивільних прав шляхом
виселення і скасування реєстрації відповідачів.

Позов
мотивований тим,  що з 16 листопада 1985
року ОСОБА_1. перебуває у шлюбі з ОСОБА_2,
але з серпня 2001 року шлюбні відносини з відповідачем фактично
припинені. 15 жовтня 2001 року позивач за спадкуванням отримав право власності
на квартиру за адресою: АДРЕСА_1,  в якій
не може проживати через перебування у ній відповідачів. Посилаючись на вимоги
Цивільного кодексу України щодо захисту прав власника,  охорони особистого життя та таємниці,  позивач просив суд захистити ці його цивільні
права шляхом виселення відповідачів зі спірної квартири та скасування їх
реєстрації.

Рішенням
Керченського міського суду АР Крим від 17 червня 2007 року у позові було
відмовлено повністю.

Не
погодившись зі вказаним рішенням,
представник відповідача подав апеляційну скаргу,  в якій просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове,  яким позов задовольнити
повністю,  або направити справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Вимоги
апеляційної скарги мотивовані порушенням судом норм матеріального і
процесуального права,  оскільки суд
вийшов за межі позовних вимог,  ухваливши
рішення про відмову в позові за нормами Житлового кодексу Української РСР.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача,  обговоривши
доводи апеляційної скарги,  дослідивши
матеріали справи,  колегія судів дійшла
висновку,  що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з
вимогами частини 1 статті 303 Цивільного процесуального кодексу України під час
розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог,  заявлених у суді першої
інстанції.

З
матеріалів справи вбачається,  що
АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1. (а.с.  6).
Сторонами не оспорюється,  що відповідачі
у справі,  які є членами родини
позивача,  проживають у належній позивачу
квартирі.

Ухвалюючи
рішення про відмову в задоволенні позову,
суд першої інстанції

виходив
з того,  що позивачем не було доведено
порушення його цивільних прав відповідачами,
а також відсутні підстави для їх виселення,  передбачені нормами житлового законодавства.

Колегія
суддів погоджується з висновками суду в частині недоведеності ОСОБА_1 його
посилань на порушення відповідачами його цивільних прав,  як і з висновком щодо необґрунтованості
позовних вимог про виселення відповідачів із заявлених позивачем підстав.

Згідно з
частиною 1 статті 109 Житлового кодексу Української РСР виселення із займаного
жилого приміщення допускається з підстав,
установлених законом.  Виселення
проводиться добровільно або в судовому порядку.

Відповідно
до частини 1 статті 405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника
житла,  які проживають разом з ним,  мають право на користування цим житлом
відповідно до закону,  сервітутне право
користування житлом не припиняється і при припиненні сімейних відносин між
власником та колишніми членами його сім'ї.

Доводи апеляційної
скарги про неврахування судом обставин порушення відповідачами передбачених
статтями 301,  316,  317,
319,  321 Цивільного кодексу
України прав ОСОБА_1 на особисте життя та його таємницю не можуть бути взятими
до уваги колегією суддів,  оскільки не
підтверджуються матеріалами справи.

Висновки
суду щодо недоведеності позивачем передбачених нормами житлового законодавства
підстав для виселення відповідачів,  а
саме - за статтями 116 і 157 Житлового кодексу Української РСР,  зроблені всупереч положенню частини 1 статті
11 Цивільного процесуального кодексу України,
відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу,
в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших
осіб,  які беруть участь у справі.

За таких
обставин колегія суддів приходить до висновку про те,  що оскаржуване рішення суду є правильним по
суті,  проте містить посилання на норми,  якими позивач не обґрунтовував свої
вимоги,  - статті 116 і 157 Житлового
кодексу Української РСР.

Згідно з
частиною 2 статті 309 Цивільного процесуального кодексу України норми
матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими,  якщо застосовано закон,  який не поширюється на ці правовідносини.

Порушення
або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права
відповідно до пункту 4 частини 1 статті 309 Цивільного процесуального кодексу
України є підставами для зміни рішення.

На
підставі статей 301,  316,  317,
319,  321 Цивільного кодексу
України,  керуючись статтею 303,  пунктом 3 частини 1 статті 307,  пунктом 4 частини 1 і частиною 2 статті
309,  частиною 2 статті 314 та статтею
316 Цивільного процесуального кодексу України,
колегія суддів судової палати у цивільних справах

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Заочне
рішення Керченського міського суду АР Крим від 17 червня 2007 року
змінити,  виключивши з нього посилання на
статті 116 і 157 Житлового кодексу Української РСР.

В решті рішення
- залишити без змін.

Рішення суду
апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення,  однак може бути оскаржене до суду касаційної
інстанції шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання
законної сили.