Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2007
року Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого
судді - Устіченко К.І., при секретарі - Олійник К.О.,

з участю
представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Снігурівка цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до Афанасіївської сільської ради Снігурівського району
Миколаївської області та ОСОБА_3 про визнання державного акту на право
приватної власності на землю частково недійсним,

ВСТАНОВИВ:

03
квітня 2007 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Афанасіївської
сільської ради Снігурівського району Миколаївської області та ОСОБА_3 про
визнання державного акту на право приватної власності на землю частково
недійсним. В заяві послалася на таке. Згідно свідоцтва про права на спадщину за
Законом від 19.09.2000 року позивачка стала власницею житлового будинку
АДРЕСА_1 разом з присадибною земельною ділянкою, розміром 0,14 га.

Після
прийняття спадщини та в процесі виготовлення документів на спадщину позивачка
встановила, що у 1995 році ОСОБА_4 безпідставно заволодів частиною земельної
ділянки розміром 0,01 га, яка належала її покійному чоловікові та отримав
державний акт на право приватної власності на землю біля свого домоволодіння 21
лютого 1993 року, в тому числі і на частину земельної ділянки, розміром 0,01
га, яка знаходилася в користуванні її покійного чоловіка.

Позивачка
вважає, що частина земельної ділянки біля домоволодіння власником, якого є
вона, вилучена і передана у власність ОСОБА_4, після якого спадщину прийняла
ОСОБА_3, в порушення вимог законодавства у зв"язку з чим були порушенні її
права, а тому просила суд визнати державний акт на право приватної власності на
землю, виданий 21 лютого 1993 року на ім"я ОСОБА_4 Афанасіївською
сільською радою Снігурівського району Миколаївської області частково недійсним
в частині земельної ділянки розміром 0,01 га , яка межує з її земельною
ділянкою та повернути цю земельну ділянку їй, як безпідставно вилучену.

У судовому
засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала повністю.

Представник
Афанасіївської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області проти
позову не заперечував. Суду пояснив, що ОСОБА_4 під час оформлення державного
акту на право приватної власності на свою земельну ділянку безпідставно
захватив земельну ділянку розміром 0,01 га, яка знаходилася у користуванні
покійного чоловіка позивачки і приватизував її. Просив суд вирішити справу
відповідно до Закону.

Відповідачка
та її представник позовні вимоги не визнали і пояснили, що на вказану земельну
ділянку за місцем проживання ОСОБА_4 видано державний акт на право приватної
власності на землю 21 лютого 1993 року Афанасіївською сільською радою
Снігурівського району Миколаївської області на підставі відповідних документів
і в межах компетенції сільської ради , а тому просили суд позивачці у
задоволенні позову відмовити.

Дослідивши
докази, суд прийшов до наступного.

Позивачка
ОСОБА_2 19 вересня 2000 року отримала свідоцтво про право на спадщину за
Законом, після смерті свого чоловіка ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на
спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими та
побутовими будівлями та спорудженнями, який розташований в АДРЕСА_1.

Згідно
даних технічного паспорту (а.с.8-10) на вказане домоволодіння, в користуванні
спадкодавця знаходилася земельна ділянка, площею 1389 метрів квадратних. Про
вказане свідчать довідки Афанасіївської сільської ради Снігурівського району
Миколаївської області (а.с.13-18), про те, що позивачка отримала в спадок
вказаний житловий будинок з господарськими спорудами і присадибною земельною
ділянкою, розміром 0,14 га і рішенням 10 сесії 24 скликання від 26.03.2004 року
їй надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, розміром 0,14 га.

Згідно
копії державного акту на право приватної власності на землю (а.с.15-16) від 21
лютого 1993 року ОСОБА_4 на підставі рішення Афанасіївської сільської ради
народних депутатів від 16.02.1993 року №9
8 сесії 21 скликання передана у приватну власність земельна ділянка,
площею

0,12 га в межах згідно з планом на території
Афанасіївської сільської ради згідно з планом для обслуговування житлового
будинку.

На день
видачі державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_4, земельна
ділянка біля житлового будинку АДРЕСА_1 знаходилася в користуванні громадянина
ОСОБА_5 і в нього виникло право захисту права користування земельною ділянкою
відповідно до ст. 43 Земельного Кодексу України (1991 року).

Але, він
до дня своєї смерті 03 листопада 1999 року не оспорював межі земельної ділянки
з своїм сусідом і не був проти використання його частки землі у розмірі 0,01
га.

За життя
ОСОБА_5 питання про приватизацію та отримання державного акту на право
приватної власності на землю, якою він користувався не вирішував.

Відповідно
до ст. 22 Земельного Кодексу України, який діяв на той час, право власності на
землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після
встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)
і одержання документа, що посвідчує це право.

Згідно
ст. 23 ЗК України (1991) право власності або право постійного користування
землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються
сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Позивачка
після смерті чоловіка прийняла спадщину на житловий будинок з господарським та
побутовими будівлями та спорудженнями 19 вересня 2000 року, тобто після того,
як ОСОБА_4 отримав державний акт на право приватної власності на землю і цей
акт не був оспорений покійним чоловіком позивачки.

В силу
ст. 30 Земельного Кодексу України при переході права власності на будівлю і
споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених ст. 67 цього
Кодексу і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни
її цільового призначення і якщо інше не передбачено у договорі відчуження, -
будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної
ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.

Суд
вважає, що на день видачі державного акту на право приватної власності на землю
ОСОБА_4 права позивачки не порушувалися, оскільки земельна ділянка знаходилася
в користуванні її чоловіка і якщо він був не згодний з державним актом у нього
було право ставити питання про визнання цього державного акту недійсним. Але за
життя він цього не робив і погодився з вилученням частини його земельної
ділянки у розмірі 0,01 га.

Позивачка
прийняла спадщину після смерті чоловіка на житловий будинок та господарські
споруди 19 вересня 2000 року і за її заявою до Афанасіївської сільської ради
вона має можливість приватизувати решту земельної ділянки, згідно з планом
технічної документації.

Враховуючи
викладене, суд прийшов до висновку, що в даній ситуації права позивачки не
порушені, а тому суд відмовляє у задоволенні її позову.

Керуючись ст.ст.
208,209, 213 - 215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_2
у позові до Афанасіївської сільської ради Снігурівського району Миколаївської
області та ОСОБА_3 про визнання державного акту на право приватної власності на
землю частково недійсним - відмовити.

Рішення
може бути оскаржено через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний
строк заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20-ти днів
апеляційної скарги, через місцевий суд.