Справа №2-237 2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

21 травня 2007 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді Гнатик
Г.Є.

при секретарі Якимовій О.С.,

з участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою
відповідальністю «Алоінс-Промбуд» про зміну формулювання причини
звільнення з роботи, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,
моральної шкоди,

встановив:

Позивач ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Алоінс-Промбуд» про зміну формулювання причини звільнення
з роботи, стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, в якому зазначив, що з 16.04.2004
року працював в ТОВ «Алоінс-Промбуд» на посаді начальника будівельної
дільниці. 10.08.2006 року
позивач подав заяву про звільнення з роботи за власним бажанням. Але 10.08.2006 року його було звільнено з
підприємства згідно п. 2 ст. 41 КЗпП
України у звязку з втратою довіри до робітника, що обслуговує матеріальні
цінності. Підставою для звільнення
став акт інвентаризації, згідно якого у нього, як матеріально-відповідальної особи, виявлена нестача
товаро-матеріальних цінностей у розмірі 79963 грн. 18 коп. Позивач вважає причину звільнення
незаконною, оскільки факту нестачі не було, а також його звільнення не було попередньо погоджено з профспілковим
комітетом. Крім того, на начальника
будівельної дільниці, посаду якого він займав, не може бути покаледна повна
матеріальна відповідальність, і тому він не може бути звільнений у зв'язку з
втратою довіри.

Зазначене формулювання причини звільнення в трудовій книжці пережкоджало
йому працевлаштуватись на нове місце роботи, у зв'язку з чим позивач просить
стягнути з відповідача на його користь
заробітну плату за час вимоушеного прогулу. Також ОСОБА_2 просить стягнути з
відповідача компенсацію моральної шкоди, у розмірі 25000 грн., яку йому завдано незаконним звільненням, і компенсацію
за невикористану щорічну відпустку у розмірі 1578 грн. 36 коп.

У судовому засіданні позивач та його представник- адвокат ОСОБА_1 уточнили позовні
вимоги в частині стягнення компенсації за невикористану щорічну відпустку в розмірі 1578 грн. 36 коп. і просять їх не
розглядати у зв'язку з тим, що компенсація була сплачена відповідачем. Інші позовні вимоги підтримали у повному обсязі,
посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнав. Суду пояснив, що позивач був
звільнеий цілком правомірно. Факт виявлення нестачі підтверджуєтся
протоколом засідання інвентаризаційної
комісії, актами та інвентаризаційнми описами ТОВ «Алоінс-Промбуд». Інвентаризація була прведенна за наказом директора
у зв'язку з заявою ОСОБА_2про звільнення.

Позивача знайомили з документами, складеними за результатами
інвентаризації, але він відмовився їх підписати та дати пояснення з цього
приводу.

Наказ про звільнення позивача був погоджений з профспілковим комітетом, і
від нього отримана згода на звільнення.

Крім того, з позивачем був 17.04.2004 року укладений договір про повну
матеріальну відповідальність, що надає можливість звільнити його за втратою
довіри.

Таким чином
позивач був звільнений цілком правомірно і тому ніякої моральної шкоди йому спричинено не було, у зв'язку з чим просить
позовні вимоги у частині стягнення моральної шкоди залишити без
задоволення.

Третя особа
ОСОБА_3 проти позову заперечує. Суду пояснив, що він є директором ТОВ
„Алоінс-Промбуд". На його прохання профспілковий комітет дав згоду про
звільнення ОСОБА_2, з
підприємства за втратою довіри, оскільки мала місце нестача матеріальних
цінностей.

Заслухавши пояснення позивача, адвоката, представника відповідача, третьої
особи дослідивши матеріали справи, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним.

Суд встановив,
що за наказом №7-к від 16.04.2004
року ОСОБА_2 був прийнятий на роботу на
посаду начальника будівельної дільниці в ТОВ «Алоінс-Промстрой». 17.04.2004 року з ОСОБА_2
був укладенй договір про повну матеріальну відповідальність.
27.07.2006 року позивач подав заяву про
звільнення з роботи за власним бажанням. У зв'язкуз заявою ОСОБА_2про
звільнення за наказаом №69п від 08.08.2006 року, була проведена інвентаризація
товаро-матеріальніх цінностей, підзвітних йому, як начальнку дільниці. За
результатами інвентразицації була виявлена нестача в розмірі 53336 грн.

За наказаом від від 10.08.2006 року ОСОБА_2 був звільнений за
іниціативою директора за ч. 2
ст. 41 КЗпП
України у звязку з втратою довіри.

В матеріалах справи є протокол засідання профспілкового комітету від 10.08.2006 року,
згідно якого, на засіддані слухалось питання про надання згоди на звільнення
ОСОБА_2за іниціативою директора за ч. 2
ст. 41 КЗпП
України у звязку з втратою довіри. За
результатами розгляду було прийнято рішення надати згоду на звільнення. Але, згідно наказу позивач був звільнений 10.08.2006 року, а протокол засідання профспілкового комітету був
підписаний лише 22.08.2006 року, тобто вже після звільнення
ОСОБА_2

Також допитаний в судовому засідані свідок, ОСОБА_4 пояснила, що на
засіданні профспілкового комітету питання про
надання згоди на звільнення ОСОБА_2не розглядалось,
розглядалося лише питання про встановлений факт нестачі.

Подання директора ТОВ «Алоінс-Промбуд» складено 10.08.2006 року. Цього ж дня відбулось засідання проспілкового
комітету. Засідання проводилсь без участі ОСОБА_2, відомостей про те, що його було запрошено на засідання комітету немає і
суду не надано.

Таким чином, при звільненні позивача було порушено вимоги ст. 43 КЗпП України, згідно якої розірвання трудового договору з
а п. 2
ст. 41 КЗпП України може бути проведено
лише за попередньою згодою виборного органу профспілкової організації, членом
якої є працівник. Подання власника має
розглядатись у присутності працівника, на якого воно винесено.
Розгляд подання у разі відсутності працівника допускается лише за його письмовою заявою. Якщо працівник не з'явився на
засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання, у межах
15-ти днів з дня звернення власника з поданням. У разі повторної неявки
працівника без поважних причн подання може розглядатися за його відсутності.

При звільненні позивачу не була сплачена компенсація за невикористану
відпустку у розмірі 1578 грн. 36 коп., яка була сплачена вже після
йоо звільнення, 22.09.2006 року.

Емоційні страждання, які відчув позивач у зв'язку зі звільненням його за
втратою довіри, що потягло за собою
ускладненя наступного процесу працевлаштування, суд оцінює як
моральну шкоду, і вважає необхідним, з урахуваням ступеню моральних страждань, стягнути з відповідача на користь позивача
компенсацію моральної шкоди в розмірі 3000 грн.

Неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало
працевлаштуванняю позивача, тому на його користь необхідно стягнути з
відповідача суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відповідно до
ст. 235
КЗпП України.

ОСОБА_2 був звільнений 10.08.2006 року, а 02.10.2006 року, як вбачається з копії трудової книжки позивч був прийнятий на роботу в ТОВ «Енерго-Строй»,
на посаду начальника дільниці. Тому, з
відповідача підлягає стягненню сума середнього заробітку за період з 10.08.2006 року по 02.10.2006 року. Виходячи з довідки про середню заробітну плату ОСОБА_2, з ТОВ «Алоінс-Промбуд» на його
користь підлягає стягненню 2423 грн. 05 коп.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що вимоги позивача про зміну
запису у трудовій книжці про причину звільнення, стягненя
заробітної плати за час вимушеного прогулу
за період з 11.08.2006 року по 02.10.2006 року є обгрунтованими, доведеними та підлягаючими
задоволенню. Вимоги ж позивача про стягнення моральної шкоди підлягають
задоволенню частково, в розмірі 3000
грн.

З відповідача також підлягають стягненню, відповідно до ст.ст. 84, 88 ЦПК України, на користь позивача понесені ним
витрати на правову допомогу, які підтверджені матеріалами справи, у розмірі 1800 грн.

Керуючись ст. 41, 221, 235 Кодексу
законів про працю України України, ст. ст. 10,11, 84, 88,209,212,214,215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Змінити запис №24 у трудовій
книжці ОСОБА_2 формулюваня причини звільнення з роботи ТОВ «Алоінс-Промбуд»,
вказавши, що ОСОБА_2 звільнений за ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням 10.08.2006 року.

Стягнути з ТОВ «Алоінс-Промбуд» на користь ОСОБА_2 заробітну плату за час
вимушеного прогулу за період з 11.08.2006 року по 02.10.2006 року у розмірі 2423
грн. 05 коп.

Стягнути з ТОВ «Алоінс-Промбуд» на корись ОСОБА_2 моральну шкоду у
розмірі 3000 грн.

Стягнути з ТОВ «Алоінс-Промбуд» на корсить ОСОБА_2 витрати на
правову допомогу у розмірі 1800
грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський
районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч. 4 ст.295 ЦПК України.