Справа 5428                                       Суддя 1-ї
-12                                      Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2007
року. Апеляційний суд Донецької області у складі

Головуючої -
Шабанової В.О.

Судців -
Стратіло В.І.,  Резнікової Л.В.

При секретарі- Кошмак
Т.С.

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Донецьку цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

На
рішення Центрально-Міського районного суду м.
Горлівки від 12 березня 2007 року

За
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3,  ОСОБА_4,  ОСОБА_5 про визнання угод про купівлю-продаж
недійсними та визнання права власності

Третя особа:
ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Центрально-Міського районного суду м.
Горлівки від 12 березня 2007 року ОСОБА_1  відмовлено в задоволенні позову до ОСОБА_2,
ОСОБА_3,  ОСОБА_4,
ОСОБА_5  про визнання угод
купівлі-продажу квартир недійсними та визнання права власності на квартиру.

На дане
рішення ОСОБА_1  подана апеляційна
скарга,  в якій вона ставить питання про
скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.

Апелянт
посилається на те,  що фактично відбулись
не договори купівлі-продажу квартир,  а
обмін квартирами,  який прикривався
договорами купівлі-продажу. Висновок суду про те,  що немає підстав визнавати договори
купівлі-продажу удаваними угодами,  не
відповідають обставинам справи.

Заслухавши
доповідача, ОСОБА_2,  ОСОБА_7 ,  ОСОБА_4 та його представника,  перевіривши обставини справи,  апеляційний суд вважає,  апеляційна скарга підлягає відхиленню,  рішення суду підлягає залишенню без
змін,  з наступних підстав.

Розглядаючи
справу по суті,  суд першої інстанції
встановив,  що позивачці ОСОБА_2 на праві
власності належала однокімнатна квартира АДРЕСА_1.

23.03.2004
року ОСОБА_1  посвідчила в нотаріальній
конторі Сімфіропільського міського нотаріального округу автономної Республіки
Крим,  довіреність на ім. »я
ОСОБА_2,  якою уповноважувала останню
продати вказану вище квартиру. ( а.с. 12).

24.07.2004
року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 посвідчений,
в нотаріальному порядку,  договір
купівлі продажу,  згідно з яким ОСОБА_2
продала,  а ОСОБА_3 купила квартиру
АДРЕСА_1.

В п.8
договору зазначено про те,  що угода
відповідає дійсним намірам продавця та покупця і не носить характер мнимої або
удаваної.

Згідно з
п.4 договору,  продаж квартири здійснена
за 14414 грн,  які покупець повністю
передав продавцю при оформленні договору. ( а.с. 10).

В цей же
день- 24.07.2004 року укладений договір купівлі продажу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4
і ОСОБА_5 ( на даний час ОСОБА_5),
згідно з якимОСОБА_3 продала,  а
ОСОБА_4 купили трикімнатну квартиру АДРЕСА_2. Договір посвідчений в
нотаріальному порядку.

Згідно з
п.4 договору продаж квартири здійснено за 13130 грн. Гроші передані продавцю в
момент оформлення угоди. ( а.с. 11).

Звертаючись
в суд з позовом про визнання договорів купівлі-продажу недійсними,  позивачка посилалась на те,  що дані угоди є удаваними,  оскільки фактично прикривали договір міни
квартирами. Гроші,  в якості оплати
вартості квартир за даним договорам не передавались.

Заперечуючи
проти позову,  ОСОБА_4наполягав на
тому,  що при укладанні договору купівлі
продажу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4ми,
продавцю було передано всього 3800 доларів США,  в якості оплати вартості за квартиру.

Нотаріус
ОСОБА_6,  якою посвідчувались обидва
договори пояснила в суді,  що при
укладанні даних угод волевиявлення сторін було спрямовано на укладання саме
договорів купівлі-продажу. Сторони розуміли юридичні наслідки укладання
договорів. Посвідчення договору обміну в даному випадку було неможливо.

Відповідно
до  ст.
235 ЦК України
удаваним є правочин,  який вчинено
сторонами для приховання іншого правочину,
який вони насправді вчинили,  якщо
буде встановлено,  що правочин був
вчинений сторонами для приховання іншого правочину,  який вони насправді вчинили.

Встановивши
вказані вище обставини по справі,  та
виходячи із положень вказаного вище закону,
суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку про те,  що позивачка не довела свої вимоги. Підстав
вважати укладені договори купівлі-продажу недійсними в силу їх удаваності
немає.

Відповідно
до довіреності,  яка видана на ім. »я
ОСОБА_2 позивачкою ОСОБА_1 ,  остання
уповноважувала повіреного саме на продаж квартири АДРЕСА_1,  яка належала їй на праві власності^ а.с.  12).

З метою
здійснення зазначених повноважень ОСОБА_2 продала зазначену квартиру ОСОБА_3

Доводи
позивачки ОСОБА_1 про те,  що дана угода
носила удаваний характер спростовуються даною довіреністю,  змістом договору купівлі продажу,  вчиненого між ОСОБА_5 Т.К. та ОСОБА_3 згідно
з пунктами 4 та 8 якого,  гроші в рахунок
оплати вартості за квартиру передані продавцю при оформлені угоди. Договір не
носить характеру мнимої чи удаваної угоди. Ці доводи спростовуються також
поясненнями нотаріуса Бєлодєд про те,  що
сторони усвідомлювали характер угоди,
яка ними вчинялась.

Доводи
ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  ОСОБА_3,
ОСОБА_5  про те,  що за даними договорами купівлі-продажу не
передавались гроші,  оскільки відбувся
обмін квартирами спростовуються вказаним вище,
а також поясненнями ОСОБА_4,  який
зазначив,  що за квартиру,  яка належала на праві власності ОСОБА_3
передана відповідна грошова сума.

Факт
передачі грошової суми,  в якості оплати
за квартиру підтверджується також змістом п.4 договору купівлі-продажу,  укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4ми.

Зі
змісту вказаного договору видно,  що ні
позивачка ОСОБА_1 ,  ні її повірена особа
ОСОБА_2 не приймали участі в укладанні договору купівлі-продажу трикімнатної
квартири квартиру АДРЕСА_2,  вчиненого
між ОСОБА_3 та ОСОБА_4ми. У зв»язку з цим ОСОБА_1  є неналежним позивачем щодо визнання даного
договору недійсним.

З
позовної заяви,  пояснень в судовому
засіданні та апеляційної скарги ОСОБА_1 вбачається,  що з позовом про визнання договорів
купівлі-продажу квартир недійсними вона звернулась після того,  як ОСОБА_4 розірвали між собою шлюб та між
ними виник спір про розподіл сумісно нажитого майна.

Рішення
суду відповідає положенням  ст.  ст. 235 ЦК
України,   ст.  ст.
10, 11, 60, 209, 213, 214, 218, 223 ЦПК України ,  не спростовується доводами апеляційної
скарги. Підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись  ст. 307, 308,  313-315 ЦПК України,  апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу відхилити.

Рішення
Центрально-Міського районного суду м.
Горлівки від 12 березня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня її проголошення.