Справа № 22ц-3970/2007 р.                                                         Головуючий у 1-ій інстанції
Категорія 20                                                                                   суддя Боженко Л.В.
Доповідач суддя Повєткін В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10 жовтня 2007 р. Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого
судді:                                    Костюченко
Н.Є.

Суддів:                                              Басуєвої Т.А., Повєткіна В.В.

При секретарі:                                    Качур Л.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну
спра­ву за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2006 року

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування збитків, -

Встановив:

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від

26 вересня 2006 року задоволені позовні вимоги
ОСОБА_1, на його користь з ОСОБА_2 стягнуто матеріальні збитки у сумі 1692,88 грн. та.
моральна шкода у

сумі 5000,00 грн. (а.с.46-47).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду в частині стягнення
моральної шкоди змінити та стягнути 25000,00 грн., а в решті рішення залишити
без зміни, посилаючись на те, що суд першої інстанції
не врахував, що його син був тя­жко травмований відповідачем у ДТП
на пешеходньому переході, переніс тяжку опера­цію та тривалий час лікувався, на
протязі 2004-2005 років не ходив до школи, у 2005-2007 роках звільнений від занять фізичною культурою, у зв'язку з чим
страждав фізично та морально (а.с.51-53).

Перевіривши законність і обгрунтованність рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у
суді першої інстанції, коле­гія суддів вважає, що скарга є необгрунтованною і
не підлягає задоволенню з насту­пних підстав.

Постановлюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції
врахував моральні страж­дання дитини, що тривалий час перебувала на лікуванні,
перенесла тяжкі фізичні страждання, отримала середньої
тяжкості тілесні ушкодження, а також важке матеріа­льне становище
відповідача.

Не погоджуючись з висновком суду щодо врахування матеріального становища
відповідача, що суперечить вимогам ч.4 ст.1193 ЦК України, колегія суддів разом
з тим вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди, встановлений рішенням
суду першої інстанції, відповідає обставинам справи та
вимогам ч.3 ст.23 ЦК України.

Доводи позивача щодо незгоди з встановленим судом першої інстанції розміром
відшкодування моральної шкоди висновки суду не спростовують.

Ні в позовній заяві, ні в суді першої та апеляційної інстанцій позивачем не
надано обгрунтування стягнення моральної шкоди у
розмірі саме 25000,00 грн.

2

Посилання позивача та його представника у суді апеляційної інстанції на не­обхідність
подальших витрат на лікування дитини не можуть бути прийняті до уваги, оскільки
стосуються матеріальних витрат.

Не можуть бути враховані і посилання позивачів на фізичні і моральні страж­дання
дитини, що мають місце на цей час, оскільки рішення суду стосується вимог,
зазначених у позовній заяві.

З огляду на
вищевикладене колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скар­ги щодо необґрунтованості рішення суду першої
інстанції в частині розміру відшко­дування моральної шкоди є
безпідставними.

суд першої інстанції всебічно і повно дослідив обставини справи, надав нале­жну
оцінку доказам по справі і постановив законне і обгрунтоване рішення.

Порушень
матеріального та процесуального права при ухваленні рішення в цій частині судом
не допущено.

Тому підстав для скасування або
зміни рішення суду першої інстанції немає.

У зв'язку з викладеним і керуючись ст.ст.307,308,314,315 Цивільного процесу­ального
кодексу України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
відхилити.

Рішення
Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 вересня
2006 року в оскаржуємій частині - залишити без зміни.

Ухвала
Апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
законної сили.