Справа 2-217
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

13 червня 2007
року                                       Куйбишевський
районний суд Запорізької області

в складі:
головуючого судді                         Андрєєвої
Л.В.

при
секретарі                               Костенко
А.В.

розглянувши у
відкритому попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на неповнолітню дитину,

ВСТАНОВИВ:

В червні
2007 року позивачка ОСОБА_1 Звернулася з позовом до суду до відповідача ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1А частини заробітку (доходу )
щомісячно до його повноліття, по­силаючись на те,що відповідач з сім'єю не
проживає, матеріальної допомоги на утримання сина не надає.

В
судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги на тих підставах
які викладені в позовній заяві.

Відповідач
позов визнав,про що надав суду письмову заяву,при цьому пояснив,що дійсно з
позивачкою разом не проживають,матеріальної допомоги на утримання сина не
надає, інших аліментів не має,працює, взмозі надавати матеріальну допомогу на
утримання неповнолітнього сина.

Виходячи
з наведеного , суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при
проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно
до ч.4 ст.130 ЦПК України,при визнанні позову ухвалюється судове рішення в
порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України,згідно якої у разі визнання
відповідачем позову,суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення
про задоволення позову.

Матеріалами
справи встановленого сторони знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 9 серпня
1997 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. Сторони разом не проживають. Дитина
знаходиться на утриманні позивачки,що підтверджується довідкою №797 виданою 01
червня 2007 року Комиш-Зорянською селищною Радою Куйбишевського району
Запорізької області.Відповідач має постійне місце роботи, інших аліментів не
має,взмозі надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина.

Відповідно
до ст. 180 Сімейного Кодексу України,батьки забов'язані утримувати дитину до
досяг­нення нею повноліття.Розмір аліментів відповідачем не оспорюється.

Таким
чином.визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону ,не
порушує права,свободу чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст.
180,182 Сімейного Кодексу України,ст.ст. 130,174 ЦПК України, суд    -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву
ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути
з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 ,уродженця смт.Комиш-Зоря Куйбишевського району
Запорізької області аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього
сина ОСОБА_3  ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4
частини заробітку (доходу ),але не менше 30 відсотків

прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку
щомісячно,починаючи з 5 червня 2007 року і до його повноліття.

Стягнути
з ОСОБА_2 державне мито на користь держави в розмірі 51 гривні.

Стягнути
з ОСОБА_2 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі
7 гривень 50 копійок.

Допустити
негайне виконання рішення в частині стягненя аліментів у межах суми платежу за
один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області шляхом
подачі в 10 денний

строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього

протягом
20 днів апеляційної скарги.