УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007
року листопада місяця «19» дня колегія суддів судової палати у цивільних

справах
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого,  судді:
Курської А.Г.

Суддів:                                                     Горбань
В.В., Рижової І.В.

При
секретарі:                                         Петренко
Т.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі цивільну справу за заявою
Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про видачу
судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором,  за апеляційною скаргою Закритого акціонерного
товариства комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу Джанкойського міськрайонного
суду Автономної Республіки Крим від 25 червня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

21.06.2007
року ЗAT комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду із заявою
про видачу судового наказу за вимогою,
яка грунтується на правочині,
вчиненому у письмовій формі,
посилаючись на те,  що боржник ОСОБА_1,  з якою 30.01.2006 року був укладений кредитний
договір,  належним чином не виконувала
умови договору,  у зв'язку з чим виникла
заборгованість за користування кредитом у розмірі 1894 грн. 77 коп. та
заборгованість по процентам за користування кредитом 1302 грн. 58 коп.

Ухвалою
Джанкойського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 25.06.2007
року відмовлено Закритому акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк»
у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

В
апеляційній скарзі представник ЗАТ комерційний банк «Приватбанк» за довіреністю
- Янсон €.В. просить скасувати зазначену ухвалу суду,  посилаючись на порушення норм процесуального
права.

Заслухавши
суддю-доповідача,  перевіривши матеріали
справи,  обговоривши доводи апеляційної
скарги,  вислухавши пояснення
представника заявника,  колегія суддів
вважає,  що скарга підлягає задоволенню з
таких підстав.

Відмовляючи
у прийнятті заяви про видачу судового наказу,
суд першої інстанції виходив з того,
що вимоги заявника зводяться про стягнення заборгованості по кредитному
договору,  а також сплати відсотків,  як додаткових обов'язків,  сума яких та правильність розрахунків по
зобов'язанню може бути оскаржена. При цьому визнав,  що вимоги заявника не передбачені  ст.  96
ЦПК України і є спір про право.

Але з такими
висновками суду погодитися не можна.

Відповідно
до частини 1 статті 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про
видачу судового наказу,  якщо заявлено
вимогу не передбачену  ст.  96 цього Кодексу,  або із заяви і поданих документів убачається
спір про право /право чи розмір вимог
оспорюється/.

Згідно
зі статтею 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано,  якщо заявлено вимогу,  яка грунтується на правочині,  вчиненому у письмовій формі.

Справа №
22-ц- 5613/2007 р.               Головуючий
суду першої інстанції Онищенко Т.С.

Доповідач        Горбань В.В.

Правочином у такому разі
відповідно до статей 202,  203 ЦК
України розуміється договір чи угода,
укладені як у нотаріально посвідченій,
так і в простій письмовій формі.

Із
матеріалів справи убачається,  що 30
січня 2006 року між ЗАТ комерційний банк «Приватбанк»,  з одного боку і ОСОБА_1 з іншого боку був
укладений кредитний договір про надання коштів у сумі 2200 грн. на строк 36
місяців до 30.01.2009 року з оплатою 48 % річних за користування кредитом.

За таких
обставин,  оскільки вимоги заявника
грунтуються на правочині,  вчиненому у
письмовій формі,  тому він правомірно
звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу,  що відповідає вимогам статті 96 ЦПК України.

Що
стосується посилання судді на те,  що
боржником може бути оскаржена правильність розрахунку,  що свідчить про спір про право,  то такий висновок не відповідає вимогам п. 2
ч. 1  ст.
100 ЦПК України,  оскільки із
заяви і поданих заявником документів не убачається спір про право.

Так зі
змісту заяви та наданих заявником документів убачається,  що боржник погоджувався з умовами кредитного
договору,  де є його особистий підпис
/а.с.  14/.

Дані про
те,  що боржник оскаржував розмір виплат
боргу і процентів по кредитному договору в заяві та поданих заявником
документів відсутні.

Заявник
звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу відносно заборгованості
боржника по кредитному договору,
розрахунок якої був зроблений виходячи з умов даного договору.

Виходячи
з наведеного,  колегія суддів
вважає,  що у судді не було достатніх
правових підстав для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Відповідно
до пункту 3 статті 312 ЦПК України апеляційний суд скасовує ухвалу і передає
питання на новий розгляд до суду першої інстанції,  якщо останній порушив порядок,  встановлений для його вирішення.

Керуючись  ст.
ст.  303,  304,
307,  312,  314 ЦПК України,  колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника Закритого
акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» за довіреністю - Янсона
Є.В. задовольнити.

Ухвалу
Джанкойського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 25 червня 2007
року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала
може бути оскаржена протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили
безпосередньо до суду касаційної інстанції.