Справа № 2-3585
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2007 року                                                                   м.
Білгород - Дністровський

Білгород - Дністровський    міськрайонний суд Одеської області у
складі: головуючого - одноособово
судді Лук'янчук О.В.

при секретарі - Мойсеєвій І.В.,

розглянувши у
попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
виконавчого комітету Білгород - Дністровської міської ради, ОСОБА_2 про
визнання договору купівлі   - продажу
дійсним та визнання права власності на самочинне будівництво,

Встановив:

Позивач
звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Білгород - Дністровської
міської ради, ОСОБА_2 про визнання договору купівлі - продажу дійсним
та визнання права власності на самочинне будівництво, вказуючи, що після
оформлення договору купівлі-продажу у простій письмовій формі, позивач без
належного дозволу самочинно здійснив переобладнання будівлі станції технічного
обслуговування під автомийку з добудовою прибудови літ. «А1» по АДРЕСА_1. В
теперішній час відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору , по якому він
виконав свої зобов'язання.

Позивач позовні
вимоги підтримує.

Відповідач
ОСОБА_2 з позовними вимогами згоден, заперечень не має.

Представник
відповідача у судовому засіданні з позовом погодився, заперечень не має.

Виходячи
з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведені
попереднього судового засідання.

Відповідно
до ч.4 ст. 130 ЦПК
України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому
ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174
ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вивчивши
матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

У
судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі - продажу будівлі
станції технічного обслуговування укладеного 19.01.2007 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 купили в рівних частках будівлю
станцію технічного обслуговування АДРЕСА_1, на
земельній ділянці розміром 159,5 кв.м., яка складається в цілому з: будівлі
станції технічного обслуговування 1/2 пенобетон, 1/2 цегл., загальною площею 150,8 кв. м літера «А»,
споруди № 1-4.

03.02.2007 року в м.
Білгород-Дністровському був укладений договір купівлі- продажу у простій
письмовій формі, згідно якого ОСОБА_2 продав, а позивач купив 1/2 частину
станції технічного обслуговування по АДРЕСА_1. Позивачем повністю виплачена
вартість 1/2 частини станції технічного обслуговування по АДРЕСА_1.

У порушення
ст. 209, 657 ЦК України цей договір не був засвідчений нотаріально, оскільки
відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору.

Відповідно
зі ст. 220 ч.2 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов
договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне виконання
договору, однак одна зі сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення,
суд може визнати такий договір дійсним.

Позивачем
стверджує , що ним
було самочинно проведено переобладнання будівлі станції технічного
обслуговування під автомийку з добудовою прибудови літ. «А1» по АДРЕСА_1.

В результаті
самочинного будівництва права інших осіб не порушені.

За
самовільне будівництво ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної
відповідальності міською інспекцією державного архітектурно- будівельного
контролю.

Розміщення
автомийки з прибудовою відповідає санітарним, протипожежним та будівельним
нормам.

Висновком
управління містобудування та архітектури від 04.04.2007 року №
73 узгоджене визнання права власності на прибудову літ. «А1» розм.. 2,30x19,16 м площею 36,0 кв.м та
переобладнання будівлі станції технічного обслуговування автомобілів на
автомийку по АДРЕСА_1.

Відповідно
до ст. 376 ч.5 ЦК України, на
вимогу власника (користувача) земельної ділянки, суд може визнати за ним право
власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує
права інших осіб.

З огляду
на вищевикладене, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивача,
визнати договір купівлі продажу укладений 03.02.2007
року у м. Білгород -
Дністровському у простій письмовій формі між позивачем та ОСОБА_2, згідно
якого ОСОБА_1 купив у відповідача, 1/2 частину станції технічного
обслуговування по АДРЕСА_1.

Згідно
ст.12 п.2 Закону України "Про власність" громадянин набуває право
власності на майно отримане внаслідок укладення-других договорів, що не
заборонені законом, тому суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_1 право
власності на: 1/2 частину станції технічного обслуговування по АДРЕСА_1.

Таким
чином, визнання відповідачами пред'явленого позову не суперечить закону, не
порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

На
підставі викладеного та керуючись ст.ст. 209,
220 ч.2, 328,376 ЦК України,
ст.12 п.2 Закону України "Про власність", ст.ст. 130,174, 213-215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву
ОСОБА_1а - задовольнити.

Визнати
дійсним договір купівлі-продажу, укладений 03.02.2007 року в м. Білгород-Дністровському Одеської області у
простій письмовій формі, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, згідно якого, ОСОБА_1 купив у
ОСОБА_2, 1/2 частину станції технічного обслуговування по АДРЕСА_1.

Визнати
право власності за ОСОБА_1 на: 1/2 частину станції технічного обслуговування по
АДРЕСА_1.

Визнати
право власності за ОСОБА_1 на прибудову літ. «А1» розм.. 2,30 х 19,16 м. площею 36,0 кв.м та
переобладнання будівлі станції технічного обслуговування автомобілів на
автомийку по АДРЕСА_1.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 - денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги , з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.