РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2007 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Фадєєнко А.Ф.,

суддів: Ващенко Л.Г., Вадовської Л.М.,

при секретарі - Пачевої Є.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 31 травня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИЛА:

28.08.2006 р. ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав.

Позивачка зазначила, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з травня 2002 року і від спільного життя є син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Сумісне проживання припинено у червні 2003 року.

З червня 2003 р. відповідач не цікавився розвитком і здоров'ям дитини, не надавав матеріальної допомоги на утримання сина,, ухилявся від зустрічей з ним та від виплати аліментів.

Суворовська районна адміністрація, 30.11.2005 p., зробила висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

Тому позивачка просила про задоволення вимог.

Заперечивши проти позову, відповідач стверджував, що він не ухилявся від участі у вихованні малолітнього сина, спілкується з ним, має належні житлові умови для перебування дитини, але позивачка чинить перешкоди у спілкуванні його з дитиною, що вказано у висновку органу опіки та піклування Суворовського районної адміністрації Одеської міської ради від 08.12.2005 р. стосовно можливості визначення часу для побачень з малолітнім сином.

Тому відповідач просив відмовити у позові.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, яка доповіла зміст рішення, яке оскаржено, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні здійснюватись перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, учасників процесу, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з постановлениям нового рішення про відмову у позові з наступних підстав.

Задовольняючи вимоги позивачки, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач майже 2,5 років не піклувався про фізичний і духовний розвиток сина, його навчання, не приймав участі у підготовці до самостійного життя, тому суд прийшов до висновку про те, що

Справа №22ц-3743/07

Головуючий у першій інстанції Малиновський О.М.

Доповідач Фадєєнко А.Ф. Категорія ЦПК:

2

не проявивши щонайменшої батьківської турботи, при наявності такої можливості, відповідач може бути позбавлений судом батьківських прав на підставі ст. 164 ч. 1 п. 2 СК України.

З такими висновками суду погодитися неможливо.

Відповідно до ст. 164 ч. 1 п. 2 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України у п. п. 15, 16 своєї постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідно харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Судом встановлено, що сторони знаходились у фактичних шлюбних правовідносинах з травня 2002 року по червень 2003 року. Від спільного життя у них є син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтва про встановлення батьківство і про народження від 08.04.2003 р. - а.с. 67-68).

В матеріалах справи є висновок органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від ЗОЛ 1.2005 р. про те, що батько ОСОБА_1, 1970 p., народження протягом двох з половиною років ухилявся від виконання обов'язків по вихованню дитини, не цікавився фізичним та духовним розвитком, байдуже ставився до життя та стану здоров'я сина.

Тому згідно ст. 164 СК України орган опіки та піклування вважав доцільним позбавити батьківських прав відповідача щодо сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. народження (а.с. 5).

Менш чим через півмісяця - 08.12.2005 р. цей же орган опіки та піклування, розглянувши питання про можливість визначення часу для побачень ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. народження, зробив інший висновок, а саме про те, що ОСОБА_1 бажає приймати участь у вихованні свого сина ОСОБА_3, але мати дитини - ОСОБА_2 - чинить перешкоди у спілкуванні батька з дитиною.

Орган опіки та піклування у своєму висновку від 08.12.2005 р. вказав, що у квартирі, в якої він мешкає є всі умови для перебування дитини (а.с. 22).

Відповідач працював на суднах закордонного плавання, має вищу юридичну освіту.

У зв'язку з неможливістю працевлаштування на суда закордонного плавання та по юридичної спеціальності має тимчасову працю.

Аліменти на утримання дитини та заборгованість по ним сплачує, про що свідчить розрахунок заборгованість по сплаті аліментів, який зроблений 20.11.2006 р. старшим державним виконавцем і затвердженим начальником Першої Державної виконавчої служби у Суворовському районі м. Одеси (а.с. 38-39).

До суду апеляційної інстанції надані документи про направлення позивачці переводів на утримання дитини: 06.07.2007 р. у сумі 700 грн., 27.08.2007 р. - 500 грн. та 04.10.2007 р. -400 грн. (а.с.).

У період з 26.07.2007 р. по 03.07.2007 р. відповідач знаходився у хірургічному відділенні облклінлікарні, де йому зроблено операцію (а.с. 100).

3

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що за змістом ст. 164 ч. 1 п. 2 СК України і роз'яснень, які містяться у п. п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції не було достатніх підстав для позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітнього сина.

Тому скарга відповідача підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з постановлениям нового рішення про відмову у позові.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч. 1 п. З, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,

коллегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 31 травня 2007 року скасувати.

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_1 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у суді апеляційній інстанції у сумі 7 (сім) грн. 50 коп.

Рішення колегії суддів набирає чинності з моменту його проголошення.

Рішення колегії судців може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двох місяців з дня проголошення, через Верховний Суд України.