справа № 2-2796/2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2007року.
Дзержинський районний суд міста Харкова у складі головуючого судді - Федосенко В.В.
при секретарі - Прядко
Н.І.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Відкритого
акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» доОСОБА_1 та ОСОБА_2, третя особа
приватний нотаріус ОСОБА_3 про визнання недійсним договору закладу рухомого
майна та майнових прав від 13.12.2004
року

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовом про визнання
недійсним договору закладу рухомого майна та майнових прав від 13.12.2004р.
укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідченого приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального округуОСОБА_3

Свої вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 13.12.2004р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір
закладу рухомого майна та майнових прав за яким ОСОБА_1 передав в заставу ОСОБА_2 грошові кошти в
сумі 471 278,23 грн., що
знаходилися на депозитному рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_2, відкритого на термін 549 днів до 28.11.2005р. у філії ВАТ КБ „Надра"'
Харківське РУ на підставі договору на відкриття та обслуговування
"Строкового депозитного рахунку в Українській гривні" № 271500 від 28.05.2004р.

Позивач, як
особа, яка вважає, що укладений 13.12.2004р. договір закладу рухомого майна та
майнових прав зачіпає її права та законні інтереси, стверджує, що зазначений
договір закладу не відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема положенням
статей 575, 1058, 1061,
1066, 1068, 1070, 1074 Цивільного кодексу України та статті 44 Закону України
„Про заставу", у тому числі не відповідає правовій природі закладу, а тому
на підставі статей 203,
209 Цивільного кодексу України має бути визнаний недійсним.

В судовому
засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі і
просив суд їх задовольнити.

Представник
відповідача ОСОБА_2 позов не
визнав та пояснив, що відсутні підстави для визнання вказаного договору
недійсним, а тому просить суд відмовити в задоволенні позову.

Відповідача
ОСОБА_1 та третя особа приватний нотаріус до суду не з'явились та не повідомили
причини неявки, належним чином були повідомлені про час та місце розгляду
справи, про що свідчить публікація в газеті.

Суд, заслухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом
встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом
встановлено, що 13.12.2004
р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір закладу рухомого майна та
майнових прав за яким ОСОБА_1 передав в заставу ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 471 278,23 грн., що знаходяться на депозитному рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_2, що був відкритий
на термін 549 днів до
28.11.2005р. у філії Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк
„Надра" Харківське регіональне управління на підставі

договору
на відкриття та обслуговування "Строкового
депозитного рахунку в Українській гривні" № 271500 від 28.05.2004р.

Спірний правочин
був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу
ОСОБА_3за реєстровим НОМЕР_1

Як вбачається із
тексту спірного договору закладу, він був укладений в забезпечення виконання
зобов'язань за договором позики від 11.12.2004р.
(в матеріалах справи відсутній) між відповідачами, за яким ОСОБА_2 надав ОСОБА_1
позику у сумі 471 000,00
грн. на термін до 28.11.2005р.

Пунктом 1 спірного
договору закладу встановлено, що відповідно до статті та по аналогії зі ст. З
Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію
обтяжень" до заставодержателя переходять усі права заставодавця за депозитним
договором - з
моменту виникнення права звернення стягнення на предмет закладу.

Також пунктом 1 зазначеного
договору закладу встановлено, що до виникнення права звернення стягнення
заставодавець позбавляється прав на володіння та користування предметом
закладу, а також усіх прав за Депозитним договором. На період дії цього
договору будь-які операції за депозитним рахунком блокуються заставодержателем
як обтяжувачем.

У відповідності
до п. 6 Договору
закладу право звернення стягнення на предмет закладу виникає у заставодержателя
після 28.11.2005р., або достроково -
у випадках, передбачених в п.2 договору позики (у матеріалах справи
відсутній).

На підставі
зазначеного договору закладу, 13.12.2004р. в Державному реєстрі обтяжень
рухомого майна було зареєстровано обтяження грошових коштів в сумі 471 278,23, що знаходяться
на депозитному рахунку НОМЕР_2,
що був відкритий у філії ВАТ КБ
„Надра" Харківське РУ на підставі депозитного договору від
28.05.2004р.

Ознайомившись із
доводами та підставами позову, що викладені позивачем у позовній заяві,
вивчивши положення спірного договору закладу, дослідивши інші наявні матеріали
справи суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних
підстав.

Відповідно до
частини 2 статті 575 Цивільного кодексу
України закладом є застава рухомого майна, до якого відповідно до статті 181 Цивільного
кодексу України належать речі, які можна вільно переміщувати у просторі, що
передається у володіння заставодержателя або за його наказом - у володіння
третій особі.

Поняття закладу
викладено у статті 44 Закону
України „Про заставу", яка визначає заклад як заставу рухомого майна, при
якій майно, що складає предмет застави, передається заставодавцем у володіння
заставодержателя.

Здійснивши
аналіз положень статей 181,
575 Цивільного кодексу України, статті 44
Закону України „Про заставу" суд вважає, що гроші є особливим видом
майна та не належать до рухомого майна, а тому, з огляду на положення названих
вище норм законодавства, не можуть бути предметом закладу.

На думку суду,
положення про перехід усіх прав за депозитним договором від 28.05.2004р., які
містяться у пункті 1 спірного
договору закладу, суперечить положенням статті 575 Цивільного кодексу України та статті 44 Закону України
„Про заставу", оскільки предметом закладу може бути лише рухоме майно, а
не майнові права.

На підставі
статті 575 Цивільного
кодексу України та статті 44
Закону України „Про заставу", предмет закладу, як рухоме майно,
повинен бути фактично переданий заставодавцем у володіння заставодержателя.

Спираючись на
вищевказані норми законодавства, суд доходить висновку, що здійснення передачі
предмету закладу у володіння заставодержателя, а саме, передача грошових
коштів, які знаходяться на депозитному рахунку у володіння заставодержателя, є
неможливим, оскільки предмет закладу не є рухомим майном, а є майновими
правами, у зв'язку із чим його неможливо фактично передати у володіння
заставодержателя, як того вимагають положення статті 575 Цивільного
кодексу України та статті 44
Закону України „Про заставу".

Також, суд
погоджується, що зазначені у пункті 4
спірного договору закладу обмеження стосовно здійснення операцій за
депозитним договором суперечать статтям 1058,
1061, 1066, 1068, 1070, 1074 Цивільного кодексу України, чим зачіпають права та
законні інтереси позивача, як фінансової установи, яка у відповідності до
чинного законодавства повинна діяти у межах законодавчо встановлених норм та
умов укладених договорів.

Пунктом 6
договору закладу встановлено, що при виникненні у заставодержателя, права
звернення стягнення, до нього переходять усі права, що витікають із депозитного
договору від 28.05.2004р.

Зазначене положення договору закладу суд вважає таким, що суперечить
положенням статті 575 Цивільного
кодексу України та статті 44
Закону України „Про заставу", у відповідності до яких у
заставодержателя виникає лише право звернення стягнення на предмет закладу,
який є рухомим майном. Перехід усіх прав за депозитним договором, в разі їх
закладу, не можливий, оскільки предметом закладу не можуть бути майнові права.

Статтею 203 Цивільного
кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для
чинності правочину, частиною першою якої встановлено, що зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства.

Пунктом 3 статті 209 Цивільного
кодексу України нотаріальне посвідчення правочину може бути вчинене на тексті
лише такого правочину, який відповідає загальним вимогам, встановленим статтею 203 цього Кодексу.

Як встановлено судом, спірний договір закладу рухомого майна та майнових
прав від 13.12.2004р.
суперечать вимогам статей 575,
1058, 1061, 1066, 1068, 1070, 1074 Цивільного кодексу України, а також
статті 44 Закону
України „Про заставу", а тому, на підставі частини 1 статті 203 та статті 209 Цивільного
кодексу України підлягає визнанню його недійсним.

На підставі ст.ст. 203,
209, 575, 1058, 1061, 1066, 1068, 1070, 1074 Цивільного
кодексу України, ст. 44 Закону
України „Про заставу" та керуючись 10,
11, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк "Надра"
доОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати недійсним договір закладу рухомого майна та майнових прав від
13.12.2004р. укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 (реєстровий НОМЕР_1).

Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний код -
НОМЕР_3) та ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний
код - НОМЕР_4) на
користь Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк "Надра" (04053, м. Київ, вул. Артема, 15, код ЄДРПОУ 2002546, рахунок № 2011, МФО 320003) державне
мито в сумі 8 гривень 50 копійок та
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 7 гривень 50 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд міста
Харкова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295
ЦПК України.