Справа № 22- 1389/ 2007                                   Рішення ухвалено під головуванням
Категорія 41                                                                      судді
Доповідач : Морозовський В.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

21 вересня 2007 року                                                                                 місто Вінниця

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого : Морозовського В.І.,

суддів :              Оніщука
В.В. і Чорного В.І..

при секретарі :
Коломієць Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника Вінницької міської ради ОСОБА_1 на рішення
Ленінського районного суду м. Вінниці від 25 квітня 2007 року за позовом
ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 - до Вінницької міської ради про стягнення
заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки
розрахунку. -

встановила:

2 лютого 2007
року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом в інтересах ОСОБА_3

Позовні вимоги
мотивовані тим, що відповідно до наказу начальника управління торгівлі,
громадського харчування та побуту Вінницької міської ради від 22 червня 1999
року № 23 ОСОБА_3 був призначений директором міського комунального підприємства
«Сервіс» (далі - МКП). обов'язки якого виконував до 31 липня 2006 року, коли
наказом № 16~вк був звільнений за п.1 ст.40 КЗпП України із займаної посади в
зв'язку з ліквідацією підприємства.

Рішенням
Ленінського районного суду м. Вінниці від 22 грудня 2005 року задоволено позов
ОСОБА_3 та стягнуто на його користь з Вінницької міської ради заборгованість по
заробітній платі за період з лютого1999 року по вересень 2005 року в розмірі
17282,86 грн.

Оскільки з вересня 2005 року по 31 липня 2006 року власник МКП «Сервіс» не
виплачу­вав заробітну плату, внаслідок чого
виникла заборгованість, позивач просив у відповідності до вимос ст.ст.116 і 117 КЗпП України стягнути з Вінницької міської ради на
користь ОСОБА_3 заборгованість по заробітній платі за період з вересня 2005
року по 31 липня 2006 року в сумі 6561,00 грн. та середньомісячний заробіток за час
затримки розрахунку при звільнені з 31 липня 2006 року по 2 лютого 2007 року в
розмірі 2250,00 грн.

25 квітня 2007
року Ленінський районний суд м. Вінниці постановив рішення, яким задовольнив
вказані позовні вимоги, зазначивши про стягнення заборгованості по заробітній
платі, починаючи з травня 2005 року.

В апеляційній
скарзі представник відповідача просить рішення суду першої інстанції скасувати
та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову, так як судом
порушені норми матеріального права, а Вінницька міська рада не є належним
відповідачем у справі.

2

У судовому засіданні апеляційного суду представник Вінницької
міської ради ОСОБА_1 наполягав на задоволенні апеляційної скарги, обґрунтовуючи
свої доводи викладеними у скарзі обставинами.

- ОСОБА_3 та
його представник ОСОБА_2, будучи належним чином повідомлені про дату, час і
місце судового засідання, до суду не з'явились і про причини своєї неявки не
повідомили. У зв'язку з цим, відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України,
колегія суддів прийняла рішення про апеляційний розгляд справи без участі осіб,
що не з'явились.

Перевіривши матеріали
справи, заслухавши пояснення учасника судового розгляду та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволен­ню,
виходячи-з таких обставин.

У відповідності
до п.п.3 і 4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам
справи, порушення або неправильне застосування норм матеріаль­ного права. При цьому згідно ч.2 ст.309 ЦПК
України норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Згідно ч.3 ст.96 ЦК України учасник (засновник)
юридичної особи не відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, а юридична особа не
відповідає за зобов'язаннями її учасни­ка (засновника), крім випадків,
встановлених установчими документами та законом.

Попри
заперечення представника Вінницької міської ради проти заявлених позовних
вимог, суд першої інстанції доводів останнього не перевірив, копії статуту МКП
«Сервіс» не витребував та ухвалив рішення,
яким поклав обов'язок по виплаті заборгованості по заробітній платі та
середнього заробітку на Вінницьку міську раду.

Між тим, з
витребуваного судом апеляційної інстанції в порядку досудової підготовки справи
тексту статуту МКП «Сервіс» слідує, що воно засновано рішенням Вінницької
міської ради від 4 грудня 1998 року (п.1.1.
Статуту), яка не несе відповідальності за зобов'язаннями підприємства (п.1.3.
Статуту). При цьому МКП «Сервіс» з дня реєстрації має статус юридичної особи
(п.1,2. Статуту), виступає позивачем і відповідачем в судових органах (п.1.3.
Статуту).

За таких
обставин висновок суду про те. що Вінницька міська рада є належним відповідачем
у справі, суперечить вимогам зазначеної вище норми матеріального права та
фактичним обставинам справи, у зв'язку з чим судове рішення підлягає
скасуванню.

Крім того,
колегія суддів враховує, що при ухваленні рішення, суд першої інстанції істотно
порушив вимоги процесуального законодавства.

Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що всупереч вимог ч.4 ст.130 ЦПК
України, за відсутності даних про відмову від позову, визнання позову
або укладення сторонами мирової угоди, суд
постановив судове рішення в ході попереднього судового засідання, для чого не
було відповідних процесуальних підстав.

Ухвалюючи
рішення про стягнення заборгованості по заробітній платі, починаючи з травня, а
не з вересня 2005 року, суд першої інстанції вийшов за межі заявлених позовних
вимог, що суперечить вимогам ч.1 ст.11 ЦПК України.

Також. судом
першої інстанції не надано оцінки тому, що згідно наказу начальника управління торгівлі, громадського харчування та
побуту Вінницької міської ради від 16 вересня 2005 року попередній наказ
від 22 червня 1999 року № 23 про призначений ОСОБА_3 директором МКП «Сервіс»
був скасований та поставлено питання щодо повернення ним нарахованої та
отриманої заробітної плати за період незаконного перебування на вказаній посаді
(а.с.19).

Надана ОСОБА_2 в
обгрунтування позову копія рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 22
грудня 2005 року належним чином не завірена, тому відповідно до вимог ч.1 ст.59
ЦПК України не являється допустимим доказом у справі.

У той же час, у
справі достатньо наявних доказів та немає потреби в їх додатковому збиранні та
дослідженні, тому колегія суддів вважає за необхідне постановити нове рішення
про відмову в задоволенні позовних вимог.

3

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314 і 316 ЦПК України, колегія суддів -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника Вінницької міської ради ОСОБА_1 -
задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду
м. Вінниці від 25 квітня 2007 року - скасувати.

Ухвалити нове
рішення, яким у позові ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 - до Вінницької міської ради про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки
розрахунку - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути
протягом двох місяців оскаржено в касаційному
порядку до Верховного Суду України.