АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

27 серпня 2007 року                                                      м.  Донецьк

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду

Донецької області в складі: Висоцької B.C.,

Новосядлої В.М. ,  Жданової B.C.,

розглянувши
у попередньому судовому засіданні цивільну справу за касаційною скаргою
Відкритого акціонерного товариства Київська швейна фабрика «Желань» на рішення
Солом'янського районного суду м.  Києва
від 20 грудня 2004 року і на ухвалу Апеляційного суду м.  Києва від 5 квітня 2005 року в справі за
позовом Відкритого акціонерного товариства Київська швейна фабрика
«Желань»,  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
вселення у гуртожиток та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Відкритого
акціонерного товариства Київська швейна фабрика «Желань»,  ОСОБА_1,
Голосіївської районної у м.  Києві
державної адміністрації про визнання недійсним ордеру та визнання за нею права
на жиле приміщення,

ВСТАНОВИЛА:

У липні
2001 року Відкрите акціонерне товариство Київська швейна фабрика «Желань»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про вселення ОСОБА_1 в кімнату
АДРЕСА_1та зобов'язання її не чинити перешкоди у проживанні в гуртожитку.

27 серпня 2002
року ОСОБА_1 звернулась доОСОБА_2 з таким же позовом.

В
обґрунтування позовних вимог позивачі посилались на те,  що 23 червня 1999 року ОСОБА_1 був виданий
ордер на заселення в кімнатнуАДРЕСА_1 на одно ліжко-місце із складом сім'ї три
особи: вона і двоє неповнолітніх дітей.

У цей же
день був виданий ордер на одно ліжко-місце ОСОБА_2 з сім'єю з двох осіб,  на поселення в цю ж кімнату.

У
період,  коли ОСОБА_1 тимчасово не
проживала у гуртожитку,  оскільки
знаходилась у відпустці по догляду за дитиною,
відповідачка виставила її майно із кімнати і не впускає позивачку у
кімнату,  чим порушує її права на проживання
та користування жилим приміщенням.

ОСОБА_2,  заперечуючи проти позову,  звернулась із зустрічною позовною заявою до
Відкритого акціонерного товариства Київська швейна фабрика «Желань»,  ОСОБА_1,
Голосіївської районної у м.  Києві
державної адміністрації про визнання недійсним ордеру та визнання за нею права
на жиле приміщення,  посилаючись на
те,  що ордер на ліжко-місце ОСОБА_1 був
виданий на приміщення,  яке вже було
зайнято нею.

Крім
того,  ОСОБА_1 на час отримання ордеру на
проживання у гуртожитку перебувала у шлюбі зОСОБА_1.,  який у 1996 році купив квартируАДРЕСА_2,  що свідчить про забезпеченість її житлом.

Просила визнати недійсним ордер на жилу площу у
гуртожитку,  виданий

ОСОБА_1

Справа №
33ц-1798-кс 07

Категорія
10 ЦП:

АПП:

Головуючий першої
інстанції Букіна О.М.

Оскільки
розпорядженням Київської міської адміністрації від 20 липня 1999 року за №1180
малосімейному гуртожитку наданий статус жилого будинку,  а вона проживає в кімнаті №4 і набула право
на жилу площу,  ОСОБА_2 просила визнати за
нею право на спірну жилу площу на підставі статті 54 ЖК України.

Рішеннями
Солом'янського районного суду м.  Києва
від 20 грудня 2004 року,  залишеним без
зміни ухвалою Апеляційного суду м.  Києва
від 5 квітня 2005 року,  у задоволенні
позову Відкритого акціонерного товариства Київська швейна фабрика
«Желань»,  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
вселення було відмовлено.

Зустрічний
позов ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства Київська швейна фабрика
«Желань»,  ОСОБА_1,  Голосіївської районної у м.  Києві державної адміністрації про визнання
недійсним ордеру та визнання за нею права на жиле приміщення був задоволений
частково. Судом був визнаний недійсним ордер на ім'я ОСОБА_1 на зайняття
кімнатиАДРЕСА_1. У задоволенні зустрічного позову про визнання за ОСОБА_2 права
на жиле приміщення було відмовлено.

В
касаційній скарзі позивач Відкрите акціонерне товариство Київська швейна
фабрика «Желань» просить скасувати судові рішення і постановити нове рішення
про задоволення позовних вимог ОСОБА_1,
оскільки судовими інстанціями був неправильно застосований матеріальний
закон.

Відповідно
до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно
із вимогами частини 1 статті 335 ЦПК України,
суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого
доказу,  про перевагу одних доказів над
іншими.

Оскаржувані
рішення постановлені з додержанням норм процесуального права,  доводи скарги не спростовують висновків
судів.

Відсутні
і передбачені статтею 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування
судового рішення.

Виходячи
з наведеного,  колегія суддів вважає за
необхідне відмовити у задоволенні касаційної скарги.

Керуючись
статтями 332,  336,  337 ЦПК України,  Законом України "Про внесення змін до
Закону України "Про судоустрій України" щодо забезпечення касаційного
розгляду цивільних справ" від 22 лютого 2007 року №697-У та главою 2
розділу У ЦПК України,  колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області,

УХВАЛИЛА:

Касаційну
скаргу Відкритого акціонерного товариства Київська швейна фабрика «Желань»
відхилити.

Рішення
Солом'янського районного суду м.  Києва
від 20 грудня 2004 року і ухвалу Апеляційного суду м.  Києва від 5 квітня 2005 року залишити без
зміни.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.