Справа 22ц -1905/07                Головуючий у першій інстанції -
апеляційної інстанції- Данилова
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15
жовтня 2007 року                                                            м.Миколаїв

Колегія
суддів  судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого    Лисенка
П.П.

суддів                Данилової О.О., Кутової Т.З.

при
секретарі   Швейновій І.В.

за участю
стягувача ОСОБА_1., представника боржникаОСОБА_3. розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу

арбітражного
керуючого ОСОБА_2на ухвалу  судді
Заводського районного суду  м.Миколаєва
від 9 липня 2007 року по цивільній справі за заявою

ОСОБА_1про
видачу судового наказу

УСТАНОВИЛА:

12
червня 2007 року суддею Заводського районного суду М.Миколаєва видано наказ про
стягнення з ліквідатора ВАТ «Суднобудівна верф «Меридіан» ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1. 4282 грн. 16 коп. нарахованої, але не виплаченої зарплати.

4 липня
2007 року до суду надійшла заява ОСОБА_2 про скасування судового наказу з
посиланням на порушення судом норм, які регулюють правовідносини при визнанні
боржника банкрутом, а також безпідставне стягнення боргу по заробітній платі з
арбітражного керуючого.

Ухвалою
судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 9 липня 2007 року заяву
арбітражного керуючого про скасування судового наказу залишено без розгляду
відповідно до ч.2 ст.106 ЦПК України.

В
апеляційній скарзі арбітражний керуючий, посилаючись на порушення судом норм
процесуального законодавства, просив ухвалу від 9 липня 2007 року скасувати та
направити його заяву до того ж суду для розгляду по суті.

Апеляційна
скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Залишаючи
заяву про скасування судового наказу без розгляду за ч.2 ст. 106 ЦПК України,
суддя виходив з того, що заявник не надав доказів його повноважень для звернення
з такою заявою, а також доказів дотримання ним строків звернення з завою, які
передбачено ст.104 ЦПК України.

Але з
такими висновками судді та застосуванням ним норм процесуального законодавства
погодитися не можна.

Так, за
судовим наказом від 12 червня 2007 року нарахована, але не виплачена заробітна
платаОСОБА_1. стягнута суддею особисто з арбітражного керуючого ВАТ
«Суднобудівна верф «Меридіан» ОСОБА_2 За таких обставин звернення ОСОБА_2 з
заявою про скасування такого наказу не потребує підтвердження його повноважень
на таке звернення, а тим більш особистість звернення.

По-друге,
ч.2 ст. 104 ЦПК
України надає право боржникові протягом 10 днів з дня отримання судового наказу
подати заяву про його скасування.

В
матеріалах справи / а.с.8/ є повідомлення про вручення ОСОБА_2 копії судового
наказу 20 червня 2007 року. Цей факт засвідчено і довідкою підприємства зв'язку
від 3.08.07 року / а.с. 24/. Заяву про скасування судового наказу зданоОСОБА_2.
на пошту 26 червня 2007 року /а.с. 14/.

Відповідно
до вимог п.6 ст.70 ЦПК України строк на подачу заяви про скасування судового
наказу не може вважатися пропущеним, що свідчить про відсутність підстав для
застосування положень ч.2 ст.106 ЦПК України про залишення заяви ОСОБА_2 без
розгляду.

Оскільки
ухвала судді від 9 липня 2007 року не відповідає вимогам процесуального
законодавства, вона підлягає скасуванню з направленням заяви про скасування
наказу на новий розгляд до того ж суду.

Керуючись ст.ст.
312, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу арбітражного керуючого ОСОБА_2задовольнити.

Ухвалу
судді Заводського районного суду м.Миколаїєва від 9 липня 2007 року скасувати,
а справу направити до того ж суду для розгляду заяви про скасування судового
наказу.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.