УХВАЛА

іменем України

27
вересня 2007 року                                                                                               м.
Ужгород

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської
області в складі:

головуючого:
Кеміня М.П.

суддів: Дроботі
В.В., Фазикош Г.В.,

при
секретарі: Шпонтак В.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за
апеляційною скаргою позивачки ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на рішення
Берегівського районного суду від 18 липня 2007 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
усунення перешкод в користуванні квартири та її звільнення шляхом виселення,

за
участю апелянта ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2, відповідача по справі
ОСОБА_3., -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2. подали апеляційну скаргу на рішення
Берегівського районного суду від 18 липня 2007 року яким у позові ОСОБА_1 про
усунення перешкод в користуванні квартири та її звільнення шляхом виселення ОСОБА_3., відмовлено. В
апеляційній скарзі посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення
суду просили таке скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
В скарзі зазначають, що судом не правильно дано оцінку доказів в силу чого
прийшов до невірного висновку, щодо недоведеності позовних вимог.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2. доводи
апеляційної скарги підтримали та просив таку задовольнити з підстав наведений в
апеляційній скарзі, відповідач ОСОБА_3., просив апеляційну скаргу відхилити, а
рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обгрунтоване.

Колегія суддів, перевіривши фактичні обставини справи на предмет повноти їх
встановлення та правильності юридичної оцінки судом першої інстанції , дійшла
висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності
позивачу ОСОБА_1, на підставі договору дарування від 30.09.1998 року.

Сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який судом розірвано
14.09.2006 року.

Тобто відповідач ОСОБА_3., був вселений у вказаний
будинок як ч.1ен сім'ї власника будинку відповідно до вимог ст. 156 ЖК.

Позивачка заявила позов про захист її права власності
шляхом звільнення відповідачем її власності АДРЕСА_1 з

Справа №:   22ц-14599/07

Головуючий у
першій інстанції: Фейір О.О.

Доповідач: Кемінь М.П.

підстав ст. 48 Закону
України «Про власність» та в ході судового засідання змінила підстави з тим,
щоб виселити відповідача відповідно до вимог ст. 157 та ч.1 ст. 116 ЖК УРСР.

Відповідно до положень ст. 157 ЖК УРСР ч.1ена сім'ї
власника жилого будинку може бути виселено у випадках, передбачених ч.1 ст. 116
ЖК УРСР якщо наймач, ч.1ени його сім'ї систематично руйнують чи псують жиле
приміщення або використовують його не за призначенням, або систематично
порушують правила соціалістичного співжиття, що робить неможливим для інших
проживання з ним в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і
громадського впливу виявились безрезультатними.

Суд першої інстанції виходячи з офіційного характеру заходів запобігання й
громадського впливу, які мають передувати виселенню ч.1ена сім'ї власника (в
тому числі і колишнього ч.3 ст. 156 ЖК) на підставі ст. 116 ЖК, без надання
іншого жилого приміщення, і відповідно до правил ст. 59 ЦПК про допустимість
засобів доказування факту застосування заходів запобігання та громадського впливу
які повинні підтверджуватися письмовими доказами, прийшов до вірного висновку,
із таким погоджується колегія суддів, щодо недоведеності позовних вимог ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги які базуються на доводах позовних вимог заявлених
в суді першої інстанції висновків суду першої інстанції не спростовують.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів приходить висновку, що суд
першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення, що у відповідності до ст.
308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення
рішення без змін.

Керуючись п.1
ч.1 ст. 307, ст.308, п.1 ч. 1 ст. 314, ст. 315 ЦПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Берегівського районного суду від 18 липня 2007 року яким в позові
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
усунення перешкод в користуванні квартири та її звільнення шляхом виселення
відмовлено, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і
може бути оскаржена до Верховного Суду України, як суду касаційної інстанції,
протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.