№2-1056/2007p.
РІШЕННЯ

ім'ям              України

21травня 2007року. Совєтський
районний суд м.Макіївки Донецької області у складі

головуючого:               судді                                  НІКІШИНА
Ю.В.

при секретарі                    ШПАЧЕНКО
С.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в п.Ханженково м.Макіївки цивільну справу за

позовом ОСОБА_1

ДО ОСОБА_2

про стягнення боргу,

про визнання договору застави дійсним,

про звернення стягнення на житловий будинок і визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Представник
позивач просить стягнути з відповідача борг 200 000 гривень за договором зауму
від бберезня 2006року №7, визнати договір застави від бберезня 2006року №1/7
дійсним, тому що відповідач в строк не зареєстрував договір у нотаріуса, хоча
всі основні умови договору були виконані обома сторонами. І оскільки борг не
був повернутий своєчасно, просить звернути стягнення на заставне майно -
житлова квартира за адресою: АДРЕСА_1 і визнати за нею право власності на
вказану квартиру і зобов'язати БТІ м.Донецька зареєструвати на неї квартиру.

Відповідач позов
визнав у повному обсязі.

У судовому
засіданніі встановлено.

Між сторонами був укладений договір займу №7 від бберезня 2006року на суму
200 000 гривень, за розпискою ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 гроші 200 000
гривень. Дата повернення боргу встановлена до 24грудня 2006року.

З метою забезпечення виконання договору займу сторони
уклали договір про заставу №1/7 від бберезня 2006року, заставним майном є
житлова квартира за адресою: АДРЕСА_1, власником якої є ОСОБА_3 на підставі
договору купівлі-проліжу від бберезня 2006року.

Договір застави, згідно ст.577 ЦК України, ОСОБА_3
повинний був посвідчити у нотаріуса, але він цього не зробив.

Згідно положень СТ.220 ЦК
України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне
посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо
усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і
відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася
від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У
цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Як убачається з наданих письмових доказів, за договором застави сторони
домовилися щодо усіх істотних умов договору, а тому договір слід визнати
дійсним.

Згідно ст. 589 ЦК України
у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель
набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета
застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу,
що визначена на

момент
фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на
утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із
пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Таким чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі:
відповідач своєчасно не повернув борг, п.1.1. договору про заставу №1/7 від 6
березня 2006року передбачає звернення стягнення на заставне майно в разі
невиконання договору займу №7 від бберезня 2006року, у зв'язку з чим суд вважає
за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 200 000 гривень - борг і
визнати за позивачем право власності на заставне майно - житлову квартиру за
адресою: АДРЕСА_1.

На підставі
ст.220, 577, 589 ЦК України,
ст.88, 213, 215 ЦПК України суд

ВИРІШИВ:

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 200 ОООгривень (двісті тисяч).

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житлову квартиру за адресою:
АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_2 передати ОСОБА_1ключи,
технічний паспорт і домову книгу на житлову квартиру АДРЕСА_1.

Зобов'язати комунальне підприємство бюро технічної інвентаризації
м.Донецька зареєструвати на ОСОБА_1 житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір 1700гривень до державного бюджету,
ЗОгривень оплата інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду
Донецької області через суд першої інстанції шляхом подачі у 10 денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.