Апеляційний суд Донецької області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

31
Серпня 2007 року                                                                                        м.
Донецьк

Колегія суддів
Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого                         Новосядлої В.М. ,

суддів:                                    Жданової В.С. Доленко А.В.,
Олєйникової Л.С. , Осипчук О.В.,

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом Міністерства аграрної політики України
до ОСОБА_1, Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України,
Арбітражного керуючого/розпорядника майна, керуючого санацією,
ліквідатораОСОБА_2, Виконавчого комітету Ірпінської міської Ради Київської
області про визнання неправомірною бездіяльності, скасування державної
реєстрації суб"єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2, та анулювання
ліцензії на діяльність арбітражного керуючого/розпорядника майна, керуючого
санацією, ліквідатора/виданої ОСОБА_2 ,
за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м.
Києва від 7 травня 2004 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 18 жовтня   2004 року,

встановила:

В листопаді 2003 року Міністерство аграрної
політики України звернулося до суду з позовом до відповідачів про визнання
неправомірною бездіяльності посадової особи Міністерства економіки та з питань
Європейської інтергації ОСОБА_1, скасування державної реєстрації суб"єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2, визнання недостатньою
діяльності посадових осіб Міністерства економіки та з питань європейської
інтеграції України щодо перевірки дотримання вимог законодавства приватним
підприємцем- арбітражним керуючимОСОБА_2, анулювання ліцензії №047796
Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції на діяльність
арбітражного керуючого /розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора/,
виданої ОСОБА_2

Справи №
33ц-1421св 07

Категорія
ЦП:

Головуючий у
першій інстанції Умнова О.В.

Доповідач Олєйникова Л.С.

2

Судом до участі у справі
відповідачем залучено Міністерство
економіки та з питань європейської інтеграції України.

В
судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги щодо
Міністерства економіки та з питань Європейської інтеграції України і просив
визнати бездіяльність посадових осіб Міністерства щодо перевірки дотримання
вимог законодавства приватним підприємцемОСОБА_2 неправомірною/недостатньою/ та
зобов"язання Міністерства прийняти рішення про анулювання ліцензії №047796
від 15 жовтня 2001 року на діяльність арбітражного керуючого та внесення
записів до ліцензійного реєстру.

Зазначали,
що відповідно до п.3.1 ліцензійних умов провадження господарської діяльності
арбітражних керуючих /розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів/ при
здійсненні своїх повноважень арбітражний керуючий зобов'язаний діяти відповідно
до вимог чинного законодавства .ОСОБА_2. же неодноразово порушувалися
ліцензійні умови та законодавство про банкрутство.В порушення  ст. 10 Закону України „ Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" щодо здійснення
розпорядником майна своїх повноважень добросовісно, розумно, з урахуванням
інтересів боржника та його кредиторів.ОСОБА_2 своїми неправомірними діями
сприяв визнанню банкрутом державного підприємства „Яготинський цукровий
завод" , до складу якого входить унікальне експерементально-дослідне
виробництво по переробці цукрової сировини, яке є єдиним на території
колишнього Радянського Союзу.

ОСОБА_2.
не був дотриманий відповідно до вимог п.9
ст. 13 вказаного закону порядок ведення реєстру кредиторівдо якого
внесені вимоги на загальну суму 28084 767.17 грн, з кількістю голосів 27734 і
незаконно до реєстру співвідношення кількості голосів були внесені суми пені та
штрафів в розмірі 7 333 317.74 грн, що в загальній кількості голосів становило
7033, в результаті чого рішення кредиторів ДП „Яготинський цукровий
завод"є нелегітивними.В порушення
ст. 1 Закону України"Про введення мораторію на примусову реалізацію
майна"ОСОБА_2 не була оскаржена

постанова
господарського суду Київської області від 4 квітня 2002 року про вЦПКриття
ліквідаційної процедури вказаного державного підприємства.

Незважаючи
на вказані факти порушення законодавства арбітражним керуючим ОСОБА_2,
викладені в листі міністерства аграрної політики від 11
вересня 2003 року , адресованому Міністерству економіки та з питань
європейської інтеграцїї, який знаходився на виконанні начальника управління з
питань власності та банкрутства ОСОБА_1, ніяких дій щодо запобігання порушень
законодавстваОСОБА_2 не вчинено. Посилаючись на вказані обставини позивач
просив задовольнити позов.

Рішенням
Печерського районного суду м. Києва від 7 травня 2004 р позов задоволено
частково.

Постановлено визнати бездіяльність
ОСОБА_1 та Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України
стососно організації перевірки за додержанням арбітражним керуючимОСОБА_2
ліцензійних умов провадження господарської діяльності неправомірною.

Зобов"язано Міністерство економіки та з питань
європейської інтеграції

України прийняти рішення про анулювання ліцензії №047796
Міністерства

економіки та з питань європейської інтеграції України на
діяльність

арбітражних                      керуючих/розпорядників                                 майна, керуючих

санацією,
ліквідаторів/від 15 жовтня 2001 року, видану ОСОБА_2 відповідно до рішення
Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 10
жовтня 2001 року №23-60/2376, 3 подальшим внесенням запису до ліцензійного
реєстру.В задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 18 жовтня 2004 року рішення Печерського
районного суду м. Києва від 7 травня 2004 року залишено без змін.

У
касаційній скарзі ОСОБА_2просить скасувати судові рішення , посилаючись на
невідповідність висновків фактичним обставинам справи, неправильне застосування
судами норм матеріального права порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Розглядаючи
спір, місцевий суд, з яким погодився апеляційний суд м. Києва,  прийшов до висновку, що справа підлягає
розгляду в судах загальної юрисдикції.

Але з таким
висновком погодитися не можна.

Відповідно
до  ст. 24 Цивільного процесуального
кодексу України/в редакції 1963 року/загальним судам підвідомчі справи по
спорах, що виникають з цивільних, сімейних, трудових і кооперативних відносин,
якщо хоча б однією з сторін у спорі є громадянин, за винятком випадків, коли
вирішення таких спорів віднесено до відання інших органів.

Згідно  ст. 12 ГПК України господарським судам
підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні й
виконанні господарських договорів та з інших підстав , коли суб"єктний
склад учасників відповідає  ст. 1 ГПК
України , а їх правовідносини мають господарський характер.

Як вбачається з
матеріалів справи,  Міністерство аграрної
політики України звернулося до суду з позовом до відповідачів про визнання
неправомірною бездіяльності ОСОБА_1, скасування державної реєстрації
суб"єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_2., визнання
недостатньою діяльності посадових осіб Міністерства економіки та з питань
європейської інтеграції України щодо перевірки дотримання вимог законодавства
приватним підприємцем- арбітражним керуючимОСОБА_2, анулювання
ліцензії №047796 Міністерства

4

економіки
та з питань європейської інтеграції на діяльність арбітражного керуючого
/розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора/, виданої ОСОБА_2

До
участі у справі відповідачем залучено Міністерство економіки та з питань
європейської інтеграції України.

В
судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги щодо
Міністерства економіки та з питань Європейської інтеграції України і просив
визнати бездіяльність посадових осіб Міністерства щодо перевірки дотримання
вимог законодавства приватним підприємцемОСОБА_2 неправомірною/недостатньою/ та
зобов"язати Міністерство прийняти рішення про анулювання ліцензії №047796
від 15 жовтня 2001 року на діяльність арбітражного керуючого та внести запис до
ліцензійного реєстру.

Згідно з
частиною першою статті 1 ГТЖ України та частиною першою статті 21 ГПК сторонами
в судовому процесі-позивачами і відповідачами-можуть бути лише юридичні особи
та громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної
особи і в установленому порядку набули статусу суб"єкта підприємницької
діяльності.

Колегія
суддів вважає, що ОСОБА_1 , залучений до справи судом першої інстанції в якості
відповідача , як фізична особа -удавано, бо він є посадовою особою Міністерства
економіки та з питань європейської інтеграції України, виконуючий
обов"язки начальника управління з питань власності та банкрутства, вимоги
до якого, як до фізичної особи позивачем не заявлялися,  ОСОБА_1 не є органом, що здійснює та
організовує контроль за додержанням арбітражними керуючими ліцензійних умов
провадження господарської діяльності , згідно контролю за додержанням
ліцезійних умов провадження господарської діяльності арбітражних керуючих
/розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів/, затвердженого наказом
Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва і
Мінекономіки України від 13 лютого 2002 року №22/35.

ОСОБА_2-є
суб"єктом підприємницької діяльності,
арбітражний керуючий-розпорядник майна ДП „Яготинський цукровий
завод", призначений ухвалою Господарського суду Київської області від 5
квітня 2001 року.

Оскільки
суб"єктний склад учасників судового процесу відповідає  ст. 1 ГПК України , а їх правовідносини мають
господарський характер,  вказаний спір
підвідомчий господарському суду.

При
викладених обставинах постановлена в справі рішення судів без змін залишатися
не можуть та підлягають скасуванню, а справа закриттю, оскільки істотні
порушення цивільно-процесуального закону були допущені в судах першої і другої
інстанції, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись
статтями 336,  340 ЦПК України,  колегія суддів Апеляційного суду Донецької
області,

ухвалила:

5

Касаційну скаргу
ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення
Печерського районного суду м. Києва від 7 травня 2004 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 18 жовтня 2004 року скасувати,  а справу провадженням закрити..

Ухвала
оскарженню не підлягає.