РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

27 квітня 2007 р.                                                                                 м.
Запоріжжя

Шевченківський
районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого
судді                                                      Кляшторного
B.C.,

при секретарі                                                                                       Горовой
О.П.,

з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача - адвоката ОСОБА_3, відповідачки
ОСОБА_2, представника відповідачки -
адвоката ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру,
та зустрічному позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, 3-я
особа - ОП ЗМБТІ,
про визнання права власності на 12 частину квартири,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1.
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на
квартиру.

В позові
ОСОБА_1. зазначає, що 18.09.1998
року він зареєстрував шлюб з відповідачкою ОСОБА_2 Від шлюбу мають
неповнолітню доньку - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб
розірвано 15.02.2007 року.
Позивач мешкав у квартирі своїх батьків, розташованій за адресою:АДРЕСА_1. Після смерті
матері позивача ОСОБА_6., яка померла у 1975
році, батько позивача одружився вдруге. Після смерті батька позивача, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_2, у
січні 1998 року він
та друга дружина батька -
ОСОБА_7 приватизували зазначену квартиру, свідоцтво про право власності на
квартиру видано Шевченківською районною адміністрацією м. Запоріжжя 21.01.1998 року.

У зв'язку з тим,
що кожен хотів мати окреме житло, позивач та його мачуха - ОСОБА_7 вирішили
продати зазначену квартиру та купили кожному окреме житло.

31.01.2000 року за
договором купівлі-продажу, посвідченому приватним нотаріусом позивач ОСОБА_1.
та ОСОБА_7 продали квартиру АДРЕСА_1 за 27923 грн., гроші
поділили порівну.

Після цього
позивач одразу підшукав собі недорогу однокімнатну квартиру у
п"ятиповерховому будинку, а саме квартиру АДРЕСА_2. 24.02.2004
року він уклав договір купівлі-продажу зазначеної квартири (договір
посвідчений приватним нотаріусом). Зазначену квартиру позивач придбав за 4892 грн., тобто за
ті гроші, які належали йому з продажу 12 квартири батьків.

В ОП ЗМБТІ
квартира АДРЕСА_2
зареєстрована на і"мя позивача.

Спірна квартира
придбана позивачем в період шлюбу, але на особисті кошти позивача. Відповідачка
ОСОБА_2 яких-небудь коштів для придбання квартири не надавала та на думку
позивача ніякого відношення до квартири не має.

На теперішній
час для відчудження квартири потрібна згода відповідачки, яка цю згоду не дає,
тому позивач звернувся до суду та просить визнати за ним право власності на
квартиру АДРЕСА_2, як
таку, що придбана в період шлюбу з відповідачкою, але на особисті кошти.

Відповідачка
ОСОБА_2 позов не визнала та звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1,
3-я особа - ОП ЗМБТІ, про
визнання права власності на 12 частину квартири.

В зустрічному
позові ОСОБА_2 зазначила, що з 18.09.1998
року по 15.02.2007 року
вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_1 В період шлюбу  вони
придбали

квартиру
АДРЕСА_2 договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом
ОСОБА_8 Запорізького нотаріального округу 24.02.2004
року за №992.

Зазначену
квартиру було придбано за 3000
доларів США, а не за 4892 грн., як зазначив
позивач. 1000 доларів США на придбання
квартири дали її батьки -
ОСОБА_9та ОСОБА_10, 500
доларів США давОСОБА_11,
а залишок суми - 1500 доларів США вніс позивач.
Таким чином, квартиру було придбано на загальні кошти, а тому зазначена
квартира є сумісним майном.

У зв'язку з
зазначеними обставинами ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічним позовом та
просить суд визнати за нею право власності на 12 частину квартири АДРЕСА_2, зобов'язавши
ОП ЗМБТІ зареєструвати за нею право власності на 12 частину зазначеної
квартири.

В судовому
засіданні позивач ОСОБА_1 наполягав на своїх вимогах. При цьому суду пояснив,
що вимоги відповідачки ОСОБА_2 не визнає, квартиру він придбав за 4892 грн., як вказано
у договорі купівлі-продажу, гроші передавались у присутності нотаріуса, ніяких
коштів для придбання квартири батьки ОСОБА_2 не давали, відповідачки ніякого
відношення до спірної квартири не має. Грошей для придбання квартири вистачило
з тої суми, яку він отримав за продаж двокімнатної квартири батьків. Просить
суд позов задовольнити, у зустрічному позові відмовити.

Відповідачка
ОСОБА_2 позов ОСОБА_1 не визнала, свої зустрічні позовні вимоги підтримала,
підтвердила зазначені в зустрічному позові обставини, наполягала на задоволенні
зустрічного позову. При цьому пояснила суду, що половину вартості квартири 1500 доларів США дали їй батьки,
частину коштів позичили її родичі. Квартиру купили за 3000 доларів. Просить
суд у позові ОСОБА_1. відмовити, її зустрічний позов задовольнити.

Представник 3-ї особи - ОП ЗМБТІ до суду
не з"явився, направив заяву про розгляд справи у відсутності їх
представника, заперечень суду не надав.

Вислухавши
пояснення сторін, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_11., ОСОБА_12, які підтвердили показання позивача,
свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_11, ОСОБА_16, які підтвердили
показання позивачки, ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що
позовОСОБА_1. підлягає
частковому задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню в
повному обсязі.

Судом було
встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 18.09.1998 року по 15.02.2007 року. В період
шлюбу вони придбали квартиру АДРЕСА_2 договір
купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_8 Запорізького
нотаріального округу 24.02.2004
року за № 992.

Під час судового
розгляду було встановлено, що зазначену квартиру було придбано за 3000 доларів США, а не за 4892 грн., як вказано
в договорі. 1000 доларів США на придбання
квартири дали батьки позивачки -
ОСОБА_9та ОСОБА_10, 500
доларів США позичивОСОБА_11,
а залишок суми - 1500 доларів США вніс позивач. Ці
обставини підтвердили в суді свідки.

Таким чином,
квартиру було придбано на загальні кошти та зазначена квартира є сумісним
майном подружжя.

Згідно ст. 60 Сімейного
кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та
чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з
них не мав з поважних причин самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ,
набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 69 Сімейного
кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм
на праві спільної сумісної власності, незалежно від, розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.
1 ст. 70 Сімейного
кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не
визначено домовленістю між ними.

При вирішенні
питання про поділ майна суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги
ОСОБА_1 частково, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити повністю та
визнати за ОСОБА_2 право власності на 12 частину квартири АДРЕСА_2.

Керуючись ст.ст.
60, 69, 70, 71 СК
України, ст.ст. 10.11,
209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1
задовольнити частково, зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Визнати за
ОСОБА_1 право власності на 12 частину квартири АДРЕСА_2.

Визнати за
ОСОБА_2 право власності на 12 частину квартири АДРЕСА_2

Зобов'язати ОП
ЗМБТІ зареєструвати за ОСОБА_2 право власності на 12 частину квартири АДРЕСА_2, за ОСОБА_1
право власності на 12 частину квартири АДРЕСА_2.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: B.C. Кляшторний