Справа № 22ц-3398/2007р.                            Головуючий
в 1 інстанції Боженко Л
19                                                                   Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.
Дніпропетровськ                                                                          16
серпня 2007 року

Колегія    суддів
судової    палати з  цивільних
справ апеляційного    суду
Дніпропетровської області в складі:

Головуючої -
Тамакулової В.О. Суддів - Котушенко СП.,  Гокова П.В. при секретарі -
Горобець К.В.

розглянула
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою
відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних захворювань України в м.  Павлограді Дніпропетровської області ( далі -
Фонд) на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області
від 19 вересня 2006р. за позовом ОСОБА_1 до Фонду про стягнення страхової
виплати за моральну шкоду,  -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому
2006р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення
страхової виплати за моральну шкоду. Просив стягнути на його користь 14 000грн.
в рахунок відшкодування моральної шкоди у зв'язку з втратою 20% професійної
працездатності.

Вищезазначеним
рішенням суду позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

В
апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати та відмовити
позивачу в задоволені позовних вимог взагалі,
посилаючись на те,  що рішення
суду необгрунтоване.

Перевіривши
законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених вимог,
колегія суддів вважає,  що
апеляційна скарга підлягає задоволенню,
а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення відповідно до п.4
ч.1  ст. 309 ЦПК України з наступних
підстав.

Розглядаючи
справу,  суд встановив,  що ОСОБА_1 тривалий час працював на
підприємствах вугільної промисловості ( правонаступником яких є ВАТ „ Павлоградвуплля"
),  і під час роботи отримав професійне
захворювання у зв'язку з чим йому було спричинено моральну шкоду,  яка підлягає відшкодуванню.

Разом з
цим,  як вбачається з матеріалів
справи,  професійне захворювання позивач
отримав виконуючи трудові обов'язки в 1999р.,
що підтверджується висновком МСЕК. Ці обставини свідчать,  що спірні правовідносини сторін регулюються
матеріальним законом,  який діяв на
момент встановлення позивачу втрати професійної працездатності та отримання ним
в зв'язку з цим моральної шкоди,  а саме
на підставі  ст. 12 Закону України „Про
охорону праці",  та п.11 Правил
відшкодування власником підприємства,
установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди,  заподіяної
працівникові   ушкодженням   здоров'я,
пов'язаним   з   виконанням
ним

2

трудових
обов'язків  (затвердженні  постановою
Кабінету Міністрів  України  від 23*06.1993 року №472).

Право на
відшкодування моральної шкоди виникло у позивача з моменту отримання висновку
МСЕК,  а саме - з 1999 року.

До суду
позивач звернувся тільки в 2006 році,
тобто з пропуском строку позивної давності,  питання про поновлення строку не ставив і
доказів поважності причин пропуску суду не надав.

За таких
обставин колегія вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати і
постановити нове рішення,  яким в
позовних вимогах ОСОБА_2 відмовити.

Керуючись  ст.
ст. 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів,  -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних захворювань України в м.  Павлограді задовольнити.

Рішення
Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня
2006року - скасувати.

Відмовити
ОСОБА_1 в його позовних вимогах до Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.  Павлограді про
стягнення страхової виплати за моральну шкоду.

Рішення
набирає законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржене у касаційному порядку до Верховного Суду України
протягом двох місяців.