Справа № 22ц-5220/2007 р.                                        Головуючий
Категорія-40                                                                 Доповідач-
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 серпня
2007 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого
судді: Червинської М. Є.

суддів:                   Папоян В.В.,  Лісового О.О.

при
секретарі:       Мартіросовій А.Б.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1
на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 16 березня 2004
року по справі за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства
„Дзержинське автотранспортне підприємство № 11407" про поновлення на
роботі,  -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з вказаним позовом,
мотивуючи свої вимоги тим,  що він
тривалий час працював у відповідача,  але
з керівником підприємства у нього виникли неприємні стосунки тому на нього
необгрунтовано неодноразово накладалися дисциплінарні стягнення та наказом № 78
від ЗО жовтня 2002 року його було звільнено з роботи за систематичне
невиконання без поважних причин посадових обов'язків. Вважає,  що звільнення проведено безпідставно,  просив поновити його на роботі,  стягнути заробітну платню за час вимушеного
прогулу та моральну шкоду.

Рішенням
Дзержинського міського суду Донецької області від 16 березня 2004 року у
задоволені позовних ОСОБА_1
було відмовлено.

Не
погодившись з рішенням суду,  позивач
надав апеляційну скаргу,  в якій просить
рішення скасувати як таке,  що
постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилався
на те,  що судом не були належним чином
досліджені докази по справі,  а саме не
дано належну оцінку показанням свідків ОСОБА_2,
ОСОБА_3,  ОСОБА_4. Не враховано що
відповідно до Положення про організації роботи АТП,  автомобілі,
які напередодні були перевірені та визнані технічно справними,  при виїзді перевіряються тільки на
комплектність та зовнішній вигляд та,
відповідно до п.3.6 Положення про техобслуговування,  перевірка техстану машин здійснюється
кожнодневно після повернення машин,  та
водієм - перед виїздом.  Таким чином на
нього,  як на механіка,  не покладено обов'язок перевірки машин перед
виїздом.  Суд не врахував,  що на підприємстві були відсутні щупи для
перевірки кількості бензину,  тому він не
мав можливості виконати свої обов'язки. Суд не врахував його пояснень,  щодо причини запізнення на роботу на 25 хв. і
не врахував положень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада
1992 року „Про практику розгляду судами трудових спорів",  відповідно до якого слід враховувати тяжкість
порушення при звільненні.

Просив
рішення суду скасувати та постановити нове рішення,  яким задовольнити його позовні вимоги.

Позивач
та його представник у судовому засіданні апеляційного суду доводи апеляційної
скарги підтримали,  просили рішення суду
скасувати,  постановити нове рішення яким
задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник
відповідач у судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти доводів
апеляційної скарги,  просив рішення суду
залишити без змін.

Заслухавши
доповідь судді,  пояснення сторін,  дослідивши матеріали справи та перевіривши
доводи апеляційної скарги,  апеляційний
суд приходить до висновку,  що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З
матеріалів справи убачається що позивач перебував у трудових правовідносинах з
підприємством відповідача. Працював у якості механіка КТП.

Наказом
№ 19 від 27 травня 2002 року за невиконання покладених на нього посадовою
інструкцією обов'язків,  щодо перевірки
технічного стану автотранспорту та залишків бензину при виїзді та поверненні
автотранспорту 12, 16,  20 і 28 квітня
2002 року ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та
накладено стягнення - оголошена догана. Як убачається з матеріалів справи,  та про що не заперечував у судовому засіданні
позивач,  ним дійсно не було проведено
перевірку технічного стану машин при в'їзді та залишки бензину.

Наказом
№ 36 від 1 жовтня 2002 року за невиконання 23 серпня 2002 року покладених на
нього посадовою інструкцією обов'язків щодо перевірки технічного тану
автотранспорту та залишків бензину при виїзді (автобус ПАЗ-3205 № 27-40 о 5 год. 57 хв.,  автобус ПАЗ-3205 № 10-50 о 5 год. 59 хв.,  автобус ЛАЗ - 695 № 75-56 о 6год. 40
хв.,  таксі ГАЗ-24 № 28-36 о 6 год. 53
хв.,  автобус ИКАРУС-255 № 89-11 о 6 год.
57 хв.,  мікроавтобус РАФ № 11-27),  та залишків бензину ОСОБА_1 було притягнуто
до дисциплінарної відповідальності та накладено стягнення - оголошена догана.
Як убачається з матеріалів справи,  та
про що не заперечував у судовому засіданні позивач,  ним дійсно не було проведено перевірку
технічного стану машин при виїзді та залишки бензину.

18
жовтня 2002 року позивач запізнився на роботу на 25 хв.,  про що було складено відповідний акт. Наказом
№ 78 від 30 жовтня 2002 року позивача,  з
урахуванням наказів № 19 від 27 травня 2002 року та № 36 від 1 жовтня 2002
року,  було звільнено з роботи за
п.3  ст.
40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків
покладених на нього трудовим договором.
Як убачається з матеріалів справи,
та про що не заперечував у судовому засіданні позивач,  ним не оспорювався факт запізнення на роботу.

Суд
першої інстанції правильно встановив правовідносини,  які склалися між сторонами і надав їм належну
оцінку. Судом встановлено,  що позивач
неодноразово допускав порушення своїх обов'язків передбачених  ст.  139 КЗпП
України,  відповідно до якої працівника
зобов'язано чесно та сумлінно,  своєчасно
і точно виконувати розпорядження роботодавця,
додержуватися трудової і технологічної дисципліни,  на підставі чого на позивача наказами № від
27 травня 2002 року та № 36 від 1 жовтня 2002 року було притягнуто до
дисциплінарної відповідальності. Подальшому,
у зв'язку з порушенням позивачем трудової дисципліни наказом 18 жовтня
2002 року,  наказом № 78 від 30 жовтня
2002 року ОСОБА_1
було звільнено з роботи за п.3
ст.  40 КЗпП України за
систематичне невиконання без поважних причин обов'язків покладених на нього
трудовим договором.

Розглядаючи
справу,  суд першої інстанції повно,  всебічно і об'єктивно перевірив доводи і
заперечення сторін,  встановленим фактам
і доказам дав вірну правову оцінку та дійшов обгрунтованого висновку про
те,  що відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 6 листопада 1992 року,  зі змінами та доповненнями,  підставою для звільнення може бути проступок,  вчинений після застосування до працівника
дисциплінарного стягнення,  за
невиконання без поважних причин зобов'язань покладених на нього трудовим
договором та Правилами внутрішнього трудового розпорядку,  які відповідно до  ст. 151 не зняти.

Доводи апеляційної
скарги позивача про те,  що не дано
належну оцінку показанням свідків ОСОБА_2,
ОСОБА_3,  ОСОБА_4,  не заслуговують на увагу,  оскільки суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням,  що грунтується
на всебічному,  повному і об'єктивному розгляді
в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,  керуючись законом.

Посилання
апелянта на те,  що судом не враховано
Положення про організацію роботи АТП,
відповідно до якого,  автомобілі,  які напередодні були перевірені та визнані
технічно справними,  при виїзді
перевіряються тільки на комплектність та зовнішній вигляд,  не заслуговують на увагу,  оскільки посадовою інструкцією механіка
КТП,  я якою позивача було ознайомлено
належним чином,  входить обов'язок
здійснювати перевірку технічного стану автотранспорту та залишків бензину при
в'їзді та виїзді. Апеляційний суд вважає,
що позивачем

не надано доказів запізнення на роботу з поважних
причин,  тому судом 1 інстанції
обґрунтовано визнано правомірним застосування дисциплінарного стягнення за
зазначений проступок.

Судом
першої інстанції перевірені усі обставини справи. Доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм
матеріального чи процесуального права що призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Таким
чином,  апеляційний суд вважає,  що рішення суду ухвалене з додержанням вимог
матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307 ч.1 п.1, 308 ч.1,  314 ч.1 п.1,
315 ЦПК України,  апеляційний
суд,  -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Дзержинського міського суду Донецької області від 16 березня 2004 року залишити
без зміни.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.