АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05
грудня 2007 року                                                                                             м.  Одеса

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:
Кварталової А.М. ,  Галушко Л.А. Плавич
Н.Д.,

розглянувши
у попередньому судовому засіданні,  у
відповідності до  ст. 1 Закону України
„Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій України» щодо забезпечення
касаційного розгляду цивільних справ" від 22 лютого 2007 року,  справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним,  за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Жовтневого районного суду м.  Запоріжжя
від 13 квітня 2006 року та на ухвалу апеляційного суду Запорізької області від
21 червня 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

У травні
2004 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
визнання заповіту недійсним.

В
позовній заяві зазначав,  що його батько
- ОСОБА_4 - 01 вересня 1995 року склав та нотаріально посвідчив заповіт,  у якому заповідав усе майно позивачу.

24
листопада 2000 року ОСОБА_4  склав ще
один заповіт,  згідно якому квартиру
44,  яка належала йому на праві приватної
власності і розташована за адресою: АДРЕСА_1,
заповідав у рівних долях відповідачам.

04 листопада
2003 року ОСОБА_4  помер.

26
грудня 2003 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_5  на заповіті №1 зроблено
напис про те,  що заповіт не скасований і
не змінений. У той же день позивач дізнався про існування  іншого заповіту.

Посилаючись
на те,  що батько тяжко хворів і приймав
наркотичні медичні препарати,  отже,  не міг розуміти своїх дій,  ОСОБА_1 просив визнати заповіт від 24
листопада 2000 року недійсним.

Рішенням
Жовтневого районного суду м.  Запоріжжя
від 13 квітня 2006 року позовні вимоги задоволені.   Визнано заповіт від 24 листопада 2000 року
недійсним.

Ухвалою
апеляційного суду Запорізької області від 21 червня 2006 року рішення
Жовтневого районного суду м.  Запоріжжя
від 13 квітня 2006 року залишено без змін.

У
касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення Жовтневого районного суду
м.  Запоріжжя від 13 квітня 2006 року та
ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 21 червня 2006 року і
направити справу на новий розгляд,
посилаючись на те,  що судами були
порушені норми матеріального і процесуального права.

Головуючий
у першій інстанції Мінасов В.В.                        Справа
№ 33ц-1595

Доповідач
- Кварталова А.М                                                    Категорія
ІДП-34

Доводи  касаційної
скарги  не  можуть
бути  взяті  до
уваги,    виходячи  з наступного.

Згідно
ч. 2  ст.
324 ЦПК України,  підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно
до вимог  ст.  335 ЦПК України,  суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини,  що не були встановлені в рішенні суду,  чи відкинуті ним,  вирішувати питання про достовірність того чи
іншого доказу,  про перевагу одних доказів
над іншими.

Встановлено,  і це вбачається з матеріалів справи,  що судові рішення ухвалені з додержанням норм
матеріального та процесуального права,  і
відсутні передбачені  ст.  338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновок судів не спростовують. Керуючись  ст.
ст.  332,  336,
337 ЦПК України,  колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області , -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_3 відхилити.

Рішення
Жовтневого районного суду м.  Запоріжжя
від 13 квітня 2006 року та на ухвалу апеляційного суду Запорізької області від
21 червня 2006 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.