Справа № 22-1134                                                                Головуючий в 1 інстанції: Гуц Ф.Л.
Доповідач: Мельник Ю.М..
РІШЕННЯ

іменем України

12 листопада 2007 року                                                                                     м. Рівне

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого - судді:                        Собіни І.М.

Суддів:                                            Мельника Ю.М.,Хилевича С.В.,

при секретарі                                  Томашевській І.М.

за участю представника позивача -
ОСОБА_3, розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівному
цивільну справу за апеляційною скаргою Острозького споживчого
товариства на рішення Острозького районного суду від 23 листопада 2004 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Острозького
споживчого товариства  про відшкодування
майнової та моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів

встановила:

У липні 2004 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом про
стягнення із відповідача на її користь 9032 грн.
50 коп. для відшкодування майнової шкоди та 1700 грн. - для відшкодування моральної шкоди. Одночасно просила стягнути із
відповідача 3800 грн. не отриманих нею доходів .

В обгрунтування позову вказувала, що вона згідно договору оренди від 25
липня 2002 року орендувала у Острозького споживчого
товариства 1 поверх будівлі АДРЕСА_1 в якому
знаходивсь кондитерський цех. Другий поверх цього приміщення орендував у споживчого товариства  підприємець ОСОБА_2

20 березня 2003 року з вини споживчого товариства на другому поверсі
будинку було пошкоджено систему
водопостачання і в результаті цього вода проникла до приміщення кондитерського цеху на 1 поверсі і завдала позивачці шкоди В
результаті цього було пошкоджено майно
позивачки на суму 8193 грн., пошкоджено товари на суму 839 грн. 50 коп.
Окрім того, в результаті пошкодження цеху вона припинила підприємницьку діяльність і не отримала дохід із
20 березня по 4 квітня 2003 року в розмірі
3800 грн. Також вказує, що відповідач заподіяв їй моральну шкоду на суму 1700 грн.

В послідуючому позивачка позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди збільшила
і просила стягнути для її відшкодування 50000 грн.

Рішенням Острозького районного суду від 23 листопада 2004 року позовні
вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково - в частині відшкодування
майнової шкоди на суму 9032 грн. 66 коп., та в
частині відшкодування моральної шкоди -на суму 3000 грн. Цим же рішенням вирішено питання про судові витрати. У задоволенні решти
позовних вимог було відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі Острозьке споживче товариство покликається на
те, що суд першої інстанції прийшов до помилкових
висновків, які не відповідають обставинам справи, та
необгрунтовано визнав обставини, які мають значення для справи, доведеними, що призвело до неправильного вирішення
справи. Вказує, що ОСОБА_1 не була орендарем приміщення
АДРЕСА_1, а тому в результаті пошкодження цього приміщення ОСОБА_1 не могла зазнати матеріальної та моральної

2

шкоди.
Просило рішення суду 1 інстанції скасувати
та ухвалити нове рішення , яким       / відмовити
ОСОБА_1 у задоволенні
позову.

Представник позивачки в судовому засіданні апеляційного суду апеляційну
скаргу просить відхилити, вказуючи при цьому на законність та обгрунтованість
рішення суду 1 інстанції.

Колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню повністю, а рішення суду першої інстанції - скасуванню із ухваленям
нового рішення, виходячи з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1, суд 1 інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 відповідно до договору оренди від 25 липня 2002 року
орендувала у споживчого товариства приміщення 1
поверху будівлі АДРЕСА_1 і в результаті невиконання
обов»язків орендодавцем було пошкоджено майно позивачки на суму 9032 грн. 66
коп. та було завдано моральну шкоду в розмірі 3000 грн.

Проте, із таким висновком суду 1 інстанції колегія суддів не погоджується і
ввважає, що суд першої інстанції ухвалив таке рішення без повного та всебічного
з»ясування обставин , на які сторони посилались як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Із матеріалів
справи слідує, що 22 липня 2002 року ОСОБА_2 уклала із Острозьким споживчим
товариством договір оренди кондитерського
цеху та цеху напівфабрикатів при ресторані «Острог» для здійснення
підприємницької діяльності.(.а.с.35-36). Відповідно до п. 1.1 та 2.3 цього
договору слідує, що основні засоби,
що орендуються, вважаються переданими в оренду з моменту підписання
договору та підписання акту здачі-приймання.

25 липня 2007 року Острозьке споживче товариство згідно акту передачі
передало ОСОБА_2   основні
засоби (а.с. 37)

В той же час , 25 липня 2002 року ОСОБА_1 , не будучи суб»єктом
підприємницької діяльності, уклала із Острозьким споживчим товариством договір оренди кондитерського цеху та цеху
напівфабрикатів при ресторані «Острог» для здійснення
підприємницької діяльності.(.а.с.7-8).

Відповідно до п. 1.1 та п. 2.3 цього договору слідує, що основні засоби, що
орендуються, вважаються переданими в оренду з моменту підписання договору та підписання акту здачі-приймання. Акт приймання-передачі
майна є невід»ємною частиною договору оренди.

Доказів , які б підтвердили факт передачі Острозьким споживчим товариством основних
засобів ОСОБА_1,  позивачка для суду не надала.

Відповідно до ст. 256 ЦК України ( 1963 р.) за договором
майнового найму наймодавець зобов»язується надати
наймачеві майно у тимчасове користування за плату.

Згідно приписів ст. 263 ЦК України (1963 р.) в тому разі, коли наймодавець не надає у користування наймачеві здане в найом майно, то наймач вправі
витребувати від нього це майно.

Оскільки Острозьке споживче товариство відповідно до договору оренди від 22
липня 2002 року передало приміщення кондитерського
цеху та цеху напівфабрикатів ресторану «Острог» ОСОБА_2 і не
передавало ці приміщення за договором оренди від 25 липня 2002 року ОСОБА_1, то ОСОБА_1 без витребування цього приміщення від ОСОБА_2 та Острозького споживчого товариства, не могла використовувати
його за договором оренди.

Зважаючи на те, що споживче товариство не передало ОСОБА_1 об»єкти оренди- приміщення кондитерського
цеху та цеху напівфабрикатів ресторану «Острог», тому позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування майнової та
моральної шкоди, завданої
пошкодженням   майна   позивачки
внаслідок      неналежного   ремонту
та

3

обслуговування системи
водопостачання об»єкта оренди, є безпідставними і задоволенню не
підлягають.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів прийшла до висновку , що рішення
суду 1 інстанції було ухвалене при неповному з»ясуванні обставин, що мають
значення для справи та з порушенням норм матеріального права , а тому воно
підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п.1 та п. 2 ч. 1 ст.
309 , ст. 314-315 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Острозького
споживчого товариства задовольнити повністю.

Рішення Острозького районного суду
від 23 листопада 2004 року скасувати.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до Острозького споживчого
товариства про відшкодування майнової та моральної шкоди за безпідставністю
позовних вимог.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку
до Верховного Суду України протягом двох місяців із дня набрання ним законної сили.