Справа № 22-2459/2007р.                                        Головуючий
в 1 інстанції: Котьо І.В.
Доповідач: Кузнєцова О.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

2007 року жовтня
місяця 15 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Херсонської області в складі:

головуючого     Колісниченка А.Г.

суддів                        Капітан І.А.,Кузнєцової
О.А.,

при
секретарі   Літвіновій А.О.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на
рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від ЗО липня 2007 року по
справі за позовом ВАТ підприємства "Металіст" до ОСОБА_2, ОСОБА_1, третя особа
ОСОБА_3 про визнання недійсними договору дарування, купівлі-продажу та визнання
права власності,

встановила:

Рішенням
Комсомольського районного суду м. Херсона від ЗО липня 2007 року позов
задоволено. Визнано недійсним договір дарування 2/3 складу літ. "А"
загальною площею 3440,9 кв.м та мостового крану КК-10, реєстраційний № 6340, які
розташовані за адресою: м. Херсон, вул. Миколаївське шосе, 5 км від 30 квітня
2004 року, який укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2. Визнано недійсним договір
купівлі-продажу 2/3 частини складу літ. "А" загальною площею 3440,9
кв.м, розташованого за адресою: м. Херсон, вул. Миколаївське шосе, 5 км від 6
липня 2006 року, який укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1. Визнано за ВАТ
підприємством "Металіст" право власності на 2/3 складу літ.
"А" загальною площею 3440,9 кв.м та мостовий кран КК-10,
реєстраційний № 6340, які розташовані за адресою: м. Херсон, вул. Миколаївське
шосе, 5 км. Стягнуто зі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на
користь ВАТ підприємства "Металіст" судові витрати в розмірі по 868,5
грн. з кожного.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просив
рішення суду скасувати, постановити нове, яким відмовити у задоволенні
заявлених вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального і
процесуального закону.

2

Заслухавши
доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не
підлягає.

Як вбачається з
матеріалів справи і це встановлено судом першої інстанції цілісний майновий
комплекс, до якого входить 2/3 складу літ. "А" загальною площею
3440,9 кв.м та мостовий кран КК-10, реєстраційний № 6340, які розташовані за
адресою м. Херсон, вул. Миколаївське шосе, 5 км, належав на праві колективної
власності ВАТ підприємству "Металіст" та знаходилось в податковій
заставі у зв"язку з заборгованістю із сплати податків з червня 2004 року.

Згідно вимог ст.
202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних
прав та обов'язків і його зміст, у відповідності до ч. 1 ст. 203 ЦК України, не може
суперечити Цивільному Кодексу України та іншим актам цивільного законодавства,
а також моральним засадам суспільства.

Підставою для
недійсності правочину, на підставі ч. 1 ст. 215 ЦК України є недодержання в момент вчинення правочину
сторонами вимог, які встановлені в ч. 1-3,5,6 ст. 203 ЦК України.

Судом першої
інстанції на підставі ч. 1 ст. 215 ЦК
України правильно визнано недійсною угоду дарування між ОСОБА_2, та ОСОБА_3 від 30 квітня
2004 року, оскільки даний договір не відповідає вимогам закону, ОСОБА_3 не мав законних
підстав розпоряджатись спірним майном, тому що згідно ст. 8 Закону України
"Про порядок погашення зобов'язань платників перед бюджетом та державними
цільовими фондами" податкова застава, в якій знаходилось на час угоди
спірне майно, виникає в силу закону і надання майна, що перебуває у податковій
заставі, у наступну заставу або його використання для забезпечення дійсної чи
майбутньої вимоги третіх осіб не дозволяється. Крім того, згідно ч.3 ст. 334 ЦК України, право
власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, може
виникати з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору
дійсним. Але рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 17 березня
2004 року, відповідно до якого за ОСОБА_3 було визнано право власності на спірне майно, ухвалою
Верховного Суду України від 20 грудня 2006 року скасовано і провадження по
справі закрито.

Також колегія
суддів погоджується з висновком суду про визнання недійсним договору
купівлі-продажу від 6 липня 2006 року, який був укладений між ОСОБА_2. та
ОСОБА_1,

Як свідчать
матеріали справи, 7 грудня 2005 року рішенням Господарського суду Херсонської
області, яке залишено без змін ухвалою Запорізького апеляційного Господарського
суду від 17 березня 2006 року, договори застави та поруки від 9 грудня 2003
року, які були укладені між приватними підприємцями ОСОБА_3 та ОСОБА_4, де ВАТ
підприємство "Металіст" виступило поручителем і заставним майном за
вказаним договором було визначено спірне майно, визнано не дійсними. Однак,
будучи повідомленою про відсутність законних підстав у ОСОБА_3 розпоряджатись
спірним майном, ОСОБА_2. незаконно уклала договір купівлі-продажу від 6 липня
2006 року з ОСОБА_1 на продаж 2/3 частини складу літ.

3

Згідно вимог ч.
2 ст. 236 ЦК України,
якщо за недійсним право чином, в даному випадку договором дарування від ЗО
квітня 2004 року, права та обов"язки передбачались лише на майбутнє,
можливість настання їх у майбутньому припиняється. У зв"язку з чим та на
підставі вимог ч. 1 ст. 215 та ч. 1 ст. 203 ЦК України, суд правильно визнав зазначений правочин
купівлі-продажу недійсним.

Висновки суду
мотивовані належним чином, підтверджуються матеріалами справи та доказами,
перевіреними у судовому засіданні.

Доводи
апеляційної скарги щодо невідповідності висновків суду обставинам справи, до
уваги не приймаються, як такі, що не обґрунтовані вимогами закону, належними
доказами, і такі, що висновки суду не спростовують. Посилання апелянта на те,
що позивач не має права для пред"явлення
позову про визнання недійсними договорів, оскільки він не є стороною
оспорюваних ним договорів, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки
спірне майно фактично не вибувало з користування позивача, а поновлення
порушення прав власника щодо його володіння та розпорядження спірним майном
можливо шляхом визнання угод недійсними та відповідає встановленому законом
способу захисту прав власника.

Керуючись ст.ст.
303, 307, 308, 314 ЦПК України колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення
Комсомольського районного суду Херсонської області від 15 травня 2001 року
залишити без змін.

Ухвала суду
набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути
оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного суду України
протягом двох місяців.