Справа №22-925/2007
Головуючий у 1 інстанції
Доповідач Козлов О.М.
УХВАЛА

іменем України

13 листопада 2007
року колегія судців судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Донецької області у складі:

головуючого   Дяченко В.М.,

суддів
Ігнатоля Т.Г., Козлова О.М.,

при секретарі
Фік К.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування шкоди за апеляційною
скаргою відповідача ОСОБА_5 на рішення Жовтневого районного суду міста
Маріуполя від 30 липня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 30 липня 2007 року стягнуто з
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1(батька) відшкодування майнової шкоди в сумі 19285
грн. 39 коп., поштових витрат в сумі 47 грн.70коп., витрат на комісійний збір в
сумі 5грн. 90 коп., на товарознавче дослідження - 590 грн. судовий збір в сумі
179 грн. і витрат на інформаційно-технічне забезпечення - 30 грн., а всього
20137 грн. 99 коп. і на користь Науково-дослідного експертно-криміналістичного
центру при Головного управління МВС України в Донецькій області за проведення
автотехнічної експертизи 592 грн.82 коп.; з ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_1
відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000 грн., на користь ОСОБА_2 - 1500
грн., на користь держави судовий збір в розмірі 8 грн.50 коп. В решті частини
позовів відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_5 ставить питання про скасування рішення і направлення справи на
новий розгляд, посилається на те, що суд неповно з'ясував обставин, що мають
значення для справи і висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.
Зокрема, вказує на те, що не враховано, що власником автомобіля була ОСОБА_4,
він володів ним на підставі довіреності, а керував автомобілем під час ДТП ОСОБА_3, який і порушив
Правила дорожнього руху; авто-товарознавча експертиза проведена без його участі
і після експертизи вартість ремонту склала 20714грн. 16 коп. і з такою оцінкою
майнової шкоди він не згодний.

Заслухавши суддю-доповідача;
пояснення відповідача ОСОБА_5, його представника ОСОБА_6, які підтримали
апеляційну скаргу, заперечення позивачів ОСОБА_1(батька) та ОСОБА_2, відповідачку
ОСОБА_7 та її представника ОСОБА_8,
дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та
перевіривши законність і обґрунтованість постановленого в справі рішення в
межах цих доводів, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з
таких підстав.

2

З матеріалів
справи вбачається, що у жовтні 2006 року ОСОБА_1(батько) звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, посилаючись на те, що 29 липня 2006
року відповідач, керуючи автомобілем „ВАЗ-21011" порушив Правила
дорожнього руху і допустив зіткнення з автомобілем „„DAEWOO-Lanos"
під керуванням його сина ОСОБА_1, внаслідок чого йому завдана майнова
шкода: ушкодженням автомобіля в сумі 17233 грн., поштовими витратами в сумі 47
грн.70 коп. і судовими витратами в сумі 804 грн.90 коп.

В січні 2007
року ОСОБА_1(батько) і ОСОБА_2 звернулися з позовом до ОСОБА_7 і ОСОБА_3 з
позовом про відшкодування шкоди, посилаючись на ті ж обставини, а також на те,
що власником автомобіля, яким без довіреності або договору оренди керував під
час дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3, є ОСОБА_4, просили стягнуті з ОСОБА_7
на користь ОСОБА_1 відшкодування майнової шкоди в сумі 20070грн. 56 коп.,
моральної - в розмірі 1690 грн., поштових витрат - в сумі 47 грн. 70 коп.,
витрат на оплату експертизи в сумі 595 грн.90 коп.; на користь ОСОБА_2-
відшкодування моральної шкоди в розмірі 1699 грн., а також відшкодування
судових витрат.

У лютому 2007
року позивачі ОСОБА_1(батько) і ОСОБА_2 звернулися з уточнюючим позовом до
ОСОБА_7, ОСОБА_3 і ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, посилаючись на ст.ст.
1166,1187,1188,1192 ЦК України та ті ж обставини, просили відшкодування
майнової та моральної шкоди і судових витрат стягнути на їх користь солідарно з
ОСОБА_7, ОСОБА_3 і ОСОБА_5.

При постановлені
рішення суд першої інстанції виходив з положень ст.1187ч.2 ЦК України,
відповідно до якої шкода, заподіяна використанням джерела підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка володіє транспортним засобом на відповідній
правовій підставі, та з того, що відповідач ОСОБА_5 на підставі довіреності
власника автомобілю ВАЗ-21011, реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_7,
посвідченої приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу
ОСОБА_9 12.10.2004 року, реєстр №203 (а.с.87), володів зазначеним транспортним
засобом, тому суд вважав, що ОСОБА_5 повинен відшкодовувати матеріальну шкоду, заподіяну
позивачу ОСОБА_1(батьку).

Не погоджуючись
з рішенням суду колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав:

Як вбачається з
матеріалів справи 29.07.2006 року, приблизно о 12 годині 30 хвилин, по
пр.Леніна з боку вул. Леваневського у бік вул. Казанцева у м. Маріуполі рухався
автомобіль ВАЗ-21011, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням відповідача
ОСОБА_3, якому вказаний автомобіль передав ОСОБА_5. За перехрестям пр.Леніна з
вул.Осипенко відповідач ОСОБА_3 наздогнав автомобіль „DAEWOO-Lanos",
реєстраційний номер НОМЕР_2, що рухався попереду в попутному напрямі під
керуванням ОСОБА_1(сина), смугу руху якого перетнув автомобіль ВАЗ-2106, в
зв'язку з чим ОСОБА_1(син) застосував гальмування. При цьому автомобіль під
керуванням відповідача ОСОБА_3 зіткнувся правою передньою стороною з лівою
задньою стороною автомобіля під керуванням ОСОБА_1(сина). Після цього
автомобіль під керуванням ОСОБА_1(сина) виїхав на зустрічну смугу руху, де
зіткнувся з автомобілем „Ford", реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням
ОСОБА_10. Внаслідок цього була травмована ОСОБА_2 і пошкоджено автомобіль
позивача ОСОБА_1(батька), якому він належить на праві власності, чим йому
заподіяно майнову шкоду.

Таким чином,
обставини справи вказують на те, що позивачу ОСОБА_1(батьку) шкода завдана
внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, зокрема, внаслідок
взаємодії автомобілю ВАЗ-21011, реєстраційний номер НОМЕР_1, та автомобілю „DAEWOO-Lanos",
реєстраційний номер НОМЕР_2, які на момент зіткнення рухались.

3

Відповідно до
ч.1 ст. 1188 ЦК України, шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних підставах.

Судом першої
інстанції не встановлено дійсних обставин дорожньо транспортної пригоди, тобто
обставин, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, і залежно
від яких має покладатись відповідальність за заподіяну шкоду.

При цьому, суд
вирішив питання, які стосується прав та обов'язків учасників
дорожньо-транспортної пригоди без їх участі в розгляді справи. Так, водій
ОСОБА_1(син) не приймав участі в розгляді справи, хоча суд, зокрема, проводячи
авто-технічну експертизу, досліджував питання про відповідність його дій
Правилам дорожнього руху України.

Крім того,
вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди суд виходив з того, що вина
відповідача ОСОБА_3 підтверджується постановою про відмову в порушенні
кримінальної справи, в той час, як відповідно до вимог ч.4 ст.61 ЦПК України,
тільки вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду
у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок
або постанову суду, і тільки з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони
цією особою. В той же час, матеріали адміністративної справи №3-10389/06, які
судом надсилались до експертної установи (а.с.111), судом не досліджувались і
постанова суду по цій адміністративній справі судом першої інстанції до уваги не
приймалась.

Відповідно до
п.4 ст.311 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи
на новий розгляд, якщо суд вирішив питання про права та обов'язки осіб, які не
брали участь у справі.

На підставі
викладеного, колегія судців вважає, що рішення суду постановлено з порушенням
норм процесуального права, які є безумовною підставою для скасування рішення з
направленням справи на новий судовий розгляд.

Керуючись
ст.ст.303, 307,311 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення
Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 30 липня 2007 року скасувати і
справу направити на новий судовий розгляд.

Ухвала набирає
чинності з дня проголошення і може бути оскаржена протягом двох місяців з дня
набрання законної сили безпосередньо до Верховного Суду України.