Справа
№ 33ц-76107
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2007 року                                                                                           м.
Рівне

Колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Рівненської області в
складі:

Василевича B.C. Мельника Ю.М.
Хилевича С.В., розглянувши  в  попередньому
судовому  засіданні  справу
за  позовом  ОСОБА_1 до
Івано-Франківської торгово-промислової палати про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди за касаційною скаргою Івано-Франківської торгово-промислової
палати на рішення Івано-Франківського міського
суду  від  17
липня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області
від 13 вересня 2006 року,

встановила:

25 серпня 2005 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Івано-Франківської
торгово-промислової палати про поновлення на роботі, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,
обґрунтовуючи тим, що наказом №19-Л від 05.05.1997 року він прийнятий на роботу
до Івано-Франківської торгово-промислової палати на посаду начальника відділу
декларування. За рішенням загальних зборів членів торгово-промислової палати
від вересня 1997 року обраний на посаду віце-президента палати, на підставі
чого видано наказ №31 -Л від 01.09.1997 року. 1 серпня 2005 року його звільнено
з посади наказом президента Івано-Франківської торгово-промислової палати №10-Л
від 29.07.2005 року. Підставою звільнення з роботи слугувало подання президента
торогово-промислової палати та рішення президії палати.

Зазначене звільнення вважав незаконним, покликаючись на порушення
відповідачем ст. 147 КЗпП України щодо звільнення працівника, який займає
виборну посаду, за рішенням органу, який його обрав і лише з підстав.
Передбачених законодавством. При звільненні відповідачем не наведено норми
Кодексу законів про працю України як підставу для звільнення. Також, на його
думку, справжньою підставою для звільнення є ряд сумнівних подань президента
торгово-промислової палати на засідання Рад та президії Івано-Франківської торгово-промислової
палати, порушення ж, . які вказані у поданнях, є надуманими.

Рішенням   Івано-Франківського міського суду   від
17 липня 2006 року позов задоволено частково, поновлено позивача за
попереднім місцем роботи, стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу
сумою в 42 032 гривні 50 копійок   та
моральну шкоду сумою у 2 000 гривень.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 13 вересня 2006
року апеляційну скаргу Івано-Франківської торогово-промислової палати
відхилено, а рішення суду першої інстанції - залишено без змін.

Івано-Франківська торгово-промислова палата у поданій касаційній скарзі
просить скасувати рішення суду першої інстанції й ухвалу апеляційного суду,
ухваливши нове рішення, яким у позові відмовити.

В обгрунтування своїх вимог зазначала, що судом першої інстанції та
апеляційним судом невірно застосовано норми матеріального права й порушено
норми процесуального права, що призвело до ухвалення неправосудних судових
рішень.

Зокрема, зазначає, що обрання ОСОБА_1 на посаду віце-президента
Івано-Франківської торогово-промислової палати є незаконним, без наявності
юридичних підстав для цього. Тому вважає, що висновок попередніх судів про те,
що ОСОБА_1 обрано на посаду загальними зборами є необгрунтованим і суперечить
Статуту торогово-промислової палати.

Поза своєю увагою суди залишити ту обставину, що президія відповідача в
межах своїх повноважень 23.10.2003 року з ініціативи самого позивача прийняла
рішення про реорганізацію структури палати, створивши з 1 листопада 2003 року
Коломийське та Калуське відділення як самостійні юридичні особи. З 1 січня 2005
року ОСОБА_1 працював генеральним директором Калуського відділення
торогово-промислової палати.

На думку касатора, посилання судів на те, що позивач на певних документах
значився як віце-президент і цей факт слугує доказом перебування його у
трудових відносинах з відповідачем, є надуманими. Намагаючись спростувати
висновки суду, покликався на певні підтвердження його перебування на посаді
генерального директора Калуського відділення.

Не погоджуючись із визначенням суми середнього заробітку у 4 750 гривень,
Івано-Франківська торгово-промислова палата посилалася на довідку, згідно з
якою такий заробіток на посаді віце-президента торгово-промислової палати
становив 0 гривень 0 копійок.

Також вважав необгрунтованою присуджену суму моральної шкоди у 2 000
гривень, оскільки її наявність й розмір суперечать ст. 23 ЦК України та
роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України, даних в постанові від 31.03.1995
року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)
шкоди".

Івано-Франківська торогово-промислова палата вбачала порушення судами
попередніх інстанцій норм цивільного процесуального закону, а саме ст.ст. 60 і
213 ЦПК України.

Колегія суддів прийшла до висновку, що касаційна скарга не підлягає до
задоволення, виходячи з такого.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження
судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального чи
порушення норм процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті
та справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції перевіряє
в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої та апеляційної
інстанції норм матеріального та процесуального права і не може встановлювати
або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Касаційний суд перевіряє
законність судових рішень лише в межах вимог, заявлених у суді першої
інстанції.

Згідно з положеннями ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення
ухвалено з додержанням судом норм матеріального та процесуального права, і
доводи скарги висновків суду не спростовують. Відсутні й передбачені ст. 338
ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Керуючись п.п. 5,6 Прикінцевих та перехідних положень
Закону України „Про внесення змін до Закону України „Про судоустрій
України" щодо забезпечення касаційного розгляду цивільних справ" від
22 лютого 2007 року, ст.ст. 331, 332, 335-337 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Рівненської області,

ухвалила:

Касаційну скаргу
Івано-Франківської торогово-промислової палати - відхилити.

Рішення
Івано-Франківського міського суду від 17 липня 2006 року та ухвалу Апеляційного
суду Івано-Франківської області від 13 вересня 2006 року - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.