Справа №
22ц-1743/2007          Головуючий у першій
інстанції Харечко Л.К.
Категорія - цивільна                        Доповідач - Острянський В.І.
РІШЕННЯ

Іменем України

11 грудня 2007
року       м.  Чернігів

Апеляційний суд
Чернігівської області у складі:

головуючого:        Квача М. О.

суддів:      Заболотного В.М. ,     Острянського В.І.

при
секретарі:       Рачовій І.І.

з участю:  ОСОБА_1,

представника
ОСОБА_2,  представника

Деснянської
райради м. Чернігова Корнієнко Г.М. ,

представника Чернігівського MB
УМВС України в Чернігівській області Тимченко
В.В.,   адвоката Фесенко
Т.Г.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Чернігові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від
30 липня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поновлення
строку позовної давності,   вселення та
реєстрацію,   визнання недійсним
розпорядження органу приватизації та анулювання свідоцтва про право власності
на квартиру та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про визнання таким,   що втратив
право на житло на момент приватизації,
відмову в задоволенні заяви про поновлення строку на звернення до суду
та про відмову щодо вселення,   -

встановив:

Рішенням
Деснянського районного суду М. Чернігова від 30 липня 2007 року позовні вимоги
ОСОБА_3 задоволені,   йому поновлено строк позовної давності для
звернення до суду,   вселено та
зареєстровано ОСОБА_3
в квартиру АДРЕСА_1,   визнано
недійсним розпорядження органу приватизації Деснянської районної ради м.  Чернігова від 05.10.2004 року № 1271 та
анульовано свідоцтво про право власності на зазначену квартиру. В задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_1
відмовлено. На дане рішення

2

подана
апеляційна скарга ОСОБА_1,   в якій вона просить скасувати
рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 до неї,   та задовольнити її зустрічний позов.

Доводи
апеляційної скарги зводяться до того,
що суд не роз'єднав позови,   адже
оскарження розпорядження органу приватизації підлягає розгляду в порядку
адміністративного судочинства. Прийшовши до висновку про продовження строку для
подачі позовної заяви,   суд вказав в
рішенні одну із причин пропуску строку - втрату позивачем паспорта,   незважаючи на те,   що в справі відсутні докази того,   коли саме позивач втратив паспорт.
Також,   не є підставою для продовження
строку і те,   що за ОСОБА_3,
як засудженим,
зберігається право на житло протягом часу відбування покарання. Немає в
справі жодного доказу того,   що останній
намагався вселитися в спірну квартиру. В серпні 2002 року ОСОБА_3 був звільнений
від відбуття покарання,   і саме з того
часу він ні разу не звертався до відповідачки з приводу вселення в квартиру.
Невірним є рішення і в частині визнання недійсним розпорядження на приватизацію
квартири,   адже ця угода може бути
визнана лише на підставі  ст.  ст.
215-235 ЦК України.
Вважає,   що суд повинен був відмовити в
позові ОСОБА_3  через пропуск строку
позовної давності,   оскільки поважних
причин його пропуску і не вселення в квартиру позивач суду не надав. Свій позов
вважає обґрунтованим на підставі доводів апеляційної скарги.

Приймаючи
рішення по справі,   суд першої інстанції
виходив з того,   що строк позовної
давності ОСОБА_3  пропустив з поважних
причин,   адже за  ст.  71
ЖК України за ним зберігається жиле приміщення понад шість місяців,   оскільки він був засуджений до позбавлення
волі,   а згідно з  ст.  9
Житлового Кодексу,   ніхто не може бути
виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування
жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку,   передбачених законом.  Крім того,
рішенням Деснянського районного суду від 12.05.1999 року змінено договір
найму жилого приміщення в спірній квартирі та зобов'язано ЖРЕУ-11 укласти з
ОСОБА_1 договір найму на вказане приміщення,
а ОСОБА_3 виділена в користування кімната,   площею 12,
60 кв.м та зобов'язано ЖРЕУ-11 укласти і з останнім договір найму на
дане жиле приміщення. Відповідно до зазначеного,   суд вважав,
що зустрічний позов задоволенню не підлягає.

Вислухавши
суддю - доповідача,   учасників судового
розгляду,   перевіривши доводи
апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи,   апеляційний суд вважає,   що апеляційна скарга підлягає задоволенню з
таких підстав.

З
матеріалів справи вбачається,   що
сторони по справі перебували в юридичному шлюбі з березня 1990 року по березень
1999 року і проживали в державній двохкімнатній квартирі АДРЕСА_1; що на
підставі вироку Деснянського районного суду М. Чернігова від 13 березня 2000
року ОСОБА_3 був притягнутий до кримінальної відповідальності з призначенням
йому покарання у вигляді позбавлення волі терміном на чотири роки з
конфіскацією всього особисто належного йому

3

майна з
відбуттям покарання у виправно-трудовій колонії посиленого режиму (а.с. 25-27);
що ОСОБА_3 звільнився
умовно-достроково з місць позбавлення волі 16 серпня 2002 року і був
направлений для проживання у АДРЕСА_1 (а.с. 49),   проте у вказане житло не поселився і лише в
лютому 2007 року заявив даний позов до відповідачки за первісним позовом ОСОБА_1; що доказів про чинення
перешкод відповідачем за первісним позовом позивачу в користуванні спірним
житлом в справі не міститься і ОСОБА_3
таких суду не надав.

Відповідно
до правил п.7  ст. 71 Житлового кодексу
України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або
членами його сім'ї понад шість місяців у випадку взяття під варту або
засудження до позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою
або відбуття покарання,   якщо в цьому
будинку,   квартирі залишилися проживати
інші члени сім'ї.

З
пояснень ОСОБА_1,   які нічим не спростовані ОСОБА_3,
видно,   що
останній після звільнення з місць позбавлення волі у серпні 2002 року і до
подачі позову до суду в лютому 2007 року,
не вживав ніяких дій спрямованих на поселення до спірної квартири,   в тому
числі,   не звертався до правоохоронних
органів з приводу перешкод у користуванні спірною квартирою з боку ОСОБА_1 Доводи ОСОБА_3 про те,   що він втратив паспорт та документи про
звільнення і саме через це не міг до лютого 2007 року захистити своє житлове
право,   на думку суду,   не може бути поважною причиною для
поновлення строку позовної давності.

З копії
свідоцтва про право власності на житло від 05 жовтня 2004 року на ім'я ОСОБА_1 (а.с. 24)
вбачається,   що спірна квартира в цілому
належить на праві власності ОСОБА_1

Апеляційний
суд вважає,   що ОСОБА_3 заявивши позов у
лютому 2007 року про вселення його у спірну квартиру пропустив без поважних
причин строк позовної давності і на його застосуванні наполягає інша сторона по
справі,   тому за правилами п.4 ст 267 ЦК України сплив
позовної давності,   про застосування
якої заявлено стороною у спорі,   є
підставою для відмови у позові.

ОСОБА_1 у зустрічному
позові (а.с. 19 -23) ставить питання про визнання ОСОБА_3 таким,   що втратив право користування квартирою
АДРЕСА_1 на момент приватизації цієї квартири,
тобто - 05 жовтня 2004 року.

Оскільки
з матеріалів справи неспростовно слідує,
що за ОСОБА_3
зберігалось спірне житло,   як за
тимчасово відсутнім,   за правилом
п.7  ст. 71 ЖК України протягом усього
часу його перебування під вартою і в місцях позбавлення волі і він ніяких
дій,   спрямованих на поселення до цього
житла не вживав з серпня 2002 року до лютого 2007 року,   а
ОСОБА_1 використала своє право на приватизацію спірної квартири
в жовтні 2004 року,   за таких обставин
вимоги зустрічного позову про визнання ОСОБА_3
таким,     що   втратив
право   користування   АДРЕСА_1 на момент приватизації ОСОБА_1 5
жовтня 2004 року спірної квартири - підлягають задоволенню.

За таких
обставин позов ОСОБА_3
задоволенню не підлягає,   а
зустрічний позов ОСОБА_1
необхідно задовольнити.

Тому,   керуючись  ст.   ст.  303,   307,
309,   313,   314,
316,   317,   319,
325 ЦПК України,    ст. 71 ЖК
України,    ст. 267 ЦК України,   суд,

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення
Деснянського районного суду М. Чернігова від 30 липня 2007 року - скасувати.

У позові
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
поновлення строку позовної давності,
про вселення в квартиру АДРЕСА_1,
про визнання недійсним розпорядження органу приватизації Деснянської
районної в м. Чернігові ради від 05.10.2004 року № 1271 та про анулювання
свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 - відмовити.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 таким,   що втратив право
користування квартирою АДРЕСА_1 на момент її приватизації,   тобто на 05 жовтня 2004 року.

Рішення
набирає законної сили після його ухвалення і може бути оскаржене протягом двох
місяців в касаційному порядку до Верховного Суду України з дня набрання ним
законної сили .