УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 травня
2007 року                                                                                      м. Хмельницький

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Заїки В.М.,

суддів : Ніколаєвої В.М., Матущака
М.С., при секретарі: Доробалюк Л.В.

з участю: сторін

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну
справу № 22ц-872 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького
міськрайонного суду від 21 березня 2007 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про розірвання договору найму, виселення, вселення, усунення перешкод в
користуванні квартирою .

Заслухавши
доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з
доводами апеляційної скарги, колегія суддів

встановила:

ОСОБА_1, звертаючись до суду з позовом, посилався на те, що він є власником
квартири АДРЕСА_1. Відповідачі на його вимогу про звільнення цієї
квартири не реагують, чинять йому перешкоди у проживанні в ній. На даний час
змушений проживати у своїх батьків у Вінницькій області. Тому просив виселити відповідачів
з вказаної квартири.

Під кас розгляду
справи позивач доповнив позовні вимоги, просив вселити його у спірну квартиру,
розірвати з відповідачами договір найму та виселити їх в зв'язку з
систематичним порушенням правил співжиття, що робить неможливим для інших
проживання з ними в одній квартирі.

Рішенням
Хмельницького міськрайонного суду від 21 березня 2007 року позов задоволено
частково. ОСОБА_1 вселено в квартиру АДРЕСА_1 та зобов'язано ОСОБА_2 і ОСОБА_3
не чинити йому перешкод в користуванні цією квартирою. В решті позову
відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 вважає рішення суду в частині відмови у виселенні відповідачів
із спірної квартири незаконним, просить його скасувати в цій частині та
ухвалити нове рішення про задоволення цих його вимог, посилаючись на те, що
висновки суду не відповідають
обставинам   справи.

Оскільки він є
власником квартири АДРЕСА_1, суд, на його думку, прийшов до безпідставного
висновку, що відповідачі проживають в цій квартирі на законних підставах.

Апеляційну скаргу слід відхилити з таких мотивів.

Відповідно до ст.. 150 ЖК України
громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру,
користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією
власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в
оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ч. З ст.
9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або
обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в
порядку, передбачених законом.

Головуючий
у першій інстанції - Слободян B.C.                                         Справа № 22ц-872

Доповідач - Заїка В.М.                                                                                    Категорія
№ 27,28

2

Судом встановлено, що
власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 ОСОБА_3 являється колишньою дружиною
позивача, ОСОБА_2 - його дочкою. Відповідачі вселились у вказану квартиру і
проживали в ній на правах членів сімїї наймача, а після приватизації ОСОБА_1
цієї квартири - на правах члена сім'ї власника.

Звертаючись до
суду з позовом про виселення відповідачів із спірної квартири, позивач
посилався на те, що вони систематично руйнують та псують жиле приміщення,
систематично порушують правила співжиття. Проте доказів в підтвердження цього
він не надав. Не знайдені такі і судом.

Не надано
позивачем і доказів в підтвердження того, що між ним та ОСОБА_3 був укладений
договір найму спірної квартири і що він попереджав останню про звільнення
квартири.

При таких
обставинах, давши належну оцінку зібраним по справі доказам в їх сукупності,
суд , врахувавши, що ОСОБА_1 є власником спірної квартири, ОСОБА_3 проживає в
цій квартирі на правах бувшого члена сім'ї власника, а ОСОБА_2- на правах члена
сім'ї власника квартири, а тому прийшов до підставного висновку про вселення
позивача в дану квартиру, зобов'язав відповідачів не чинити йому перешкод в
користуванні цією квартирою та відмовив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в
частині виселення відповідачів зі спірної квартири.

Доводи
апеляційної скарги про те, що відповідачі підлягають виселенню з зазначеної
квартири суперечать нормам чинного законодавства.

Рішення суду
постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав
для його скасування в межах доводів апеляційної скарги і вимог позивача не
вбачається.

Керуючись jct. ст.
307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила: Апеляційну
скаргу   ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Хмельницького міськрайонного суду від 21 березня 2007 року залишити без змін.
Ухвала набррає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути
оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею
законної сили.