УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23"
травня 2007 року                                                                                м.
Хмельницький

колегія  суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного     суду
Хмельницько/області    в складі:

головуючого судді    Харчука В.М.,

суддів:                            Бережного С.Д.

Гуменюк Н.І

при секретарі        Казмірчук Л.Л.

з участю:

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу № 22-Ц-911 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Нетішинського міського суду від 12 березня 2007 року за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про стягнення судових витрат, заслухавши доповідача, дослідивши
матеріали справи, судова колегія,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулась до суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що 12 липня 2006 року Нетішинський міський суд задоволив її
позов до ОСОБА_1, розділив майно подружжя і виділив їй гараж № 912 в гаражному
кооперативі „Автолюбитель" в м.Нетішині, відповідачу у власності залишив
легковий автомобіль. За апеляційною скаргою ОСОБА_1 справа переглядалась в
апеляційному порядку і вона змушена була винаймати адвоката та витрачатись на
транспортні потреби, їздила з адвокатом до суду апеляційної інстанції

Ці судові
витрати не вирішувались судом при ухваленні рішення в зазначеній справі, тому
позивачка просила стягнути з ОСОБА_1 500 гривень витрат на юридичну допомогу
адвоката під час апеляційного розгляду справи та 80 гривень витрат на проїзд її
та адвоката до суду апеляційної інстанції та додому.

Відповідач
ОСОБА_1 позову не визнав, пояснив, що дійсно 23 жовтня 2006 року відбувся
апеляційний розгляд справи за його апеляційною скаргою на рішення Нетішинського
міського суду від 12 липня 2006 року і рішення залишене без змін, а апеляційна
скарга відхилена. Проте, він оскаржив ці рішення в касаційному порядку.
Позивачка та її адвокат дійсно їздили на апеляційний розгляд, але це їхнє право,
а не обов'язок, тому цих витрат він не визнає.

Рішенням Нетішинського міського суду від  12 березня 2007 року позовні

Головуючий у першій інстанції-Ходоровський Б. В.                                     Справа № 22-Ц-911

Доповідач-Харчук В. М.                                                                                   Категорія
№ 44

2

вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, стягнуто із ОСОБА_1
на її користь 300 гривень витрат, пов"язаних з наданням юридичної допомоги
під час апеляційного розгляду справи, а також 80 гривень витрат,
пов"язаних із явкою до суду апеляційної інстанції, 51 гривню судового
збору та ЗО гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу, сплачених позивачкою під час розгляду справи.

В апеляційній
скарзі на рішення суду ОСОБА_1 посилається на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд визнав доведеними; невідповідність висновків суду
обставинам справи; неповне з'ясування судом обставин справи.

Зокрема, апелянт
вважає, що участь сторони у розгляді справи в суді апеляційної інстанції не
являється обов'язковою, тому ОСОБА_2 могла не витрачатись на юридичну допомогу
та на проїзд до апеляційного суду.

Позивачкою не
доведено ту обставину, що надані нею квитки є саме тими квитками, які вона
придбала для проїзду її та її представника до апеляційного суду та додому. З
наданих квитків не вбачається їхньої вартості.

Тому апелянт
просить скасувати рішення Нетішинського міського суду від 12 березня 2007 року
і відмовити ОСОБА_2 у позові.

Судова колегія
приходить до висновку, що апеляційна скарга апелянта задоволенню не підлягає.

Відповідно до cm.cm.79, 81, 84, 85, 88,
308 ЦП К України
до судових витрат віднесені витрати на сплату судового збору та витрати,
пов"язані із розглядом справи (витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу, на правову допомогу, пов"язані із явкою до
суду та інші витрати).

Суд апеляційної
інстанції відхиляє апеляційну скаргу апелянта і залишає рішення без змін, якщо
суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові витрати.

Судом
встановлено, що рішенням Нетішинського міського суду від 12 липня 2006 року
задоволені в повному розмірі позовні вимоги ОСОБА_2, визнано право спільної
сумісної власності подружжя на гараж № 912 в гаражному кооперативі
„Автолюбитель" міста Нетішина вартістю 10000 гривень, а також на
автомобіль ВАЗ-21063 вартістю 10000 гривень. Зазначене майно розділене,
автомобіль залишено ОСОБА_1, а гараж виділено ОСОБА_2

ОСОБА_1 оскаржив
зазначене рішення в апеляційному порядку і через це ОСОБА_2 змушена звернутись
за наданням юридичної допомоги до адвоката ОСОБА_3, оплатила правову допомогу
на суму 500 гривень. Крім того, ОСОБА_2 їздила з адвокатом до суду апеляційної
інстанції і сплатила за автобусні квитки 80 гривень 52 копійки.

Зазначені
обставини повністю підтверджуються дослідженими доказами: копією апеляційної
скарги ОСОБА_1(а.с.5-7), ухвалою суду апеляційної інстанції про відхилення
апеляційної скарги апелянта (а.с. 8-9), автобусними квитками (а.с.10),
квитанцією до прибуткового касового ордера та квитанціями про сплату судового
збору та витрат на ІТЗ (а.с. 11-13).

Тому суд першої
інстанції дійшов обгрунтованого висновку і задоволив позовні вимоги позивачки
частково, зменшив розмір стягнутих витрат на правову допомогу. Рішення суду в
цій частині не оскаржується.

З матеріалів
справи вбачається, що ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає свою адресу
АДРЕСА_1, однак двічі направлялись повістки рекомендованою поштовою
кореспонденцією зі зворотнім повідомленням за цією адресою, які з відміткою
пошти повернуті суду з тих

3

підстав, що апелянт за зазначеною
адресою не проживає. Свою нову адресу місця проживання чи місця перебування ОСОБА_1 апеляційному суду не повідомив,
зловживаючи своїми процесуальними обов'язками, тому відповідно до cm.cm. 74, 76 та 77 ЦПК України судова колегія вважає, що апелянт ОСОБА_1 належним чином
повідомлений про час та місце розгляду справи і в судове засідання не з"явився
без поважних причин.

А тому, підстав до задоволення
апеляційної скарги апелянта в межах її доводів
та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись cm.cm. 303, 307-308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, рішення Нетішинського міського суду від 12 березня 2007
року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців
з дня її проголошення.