Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРЇНИ

м.
Ковель                                                                                                     29
травня 2007 р.

Ковельський
міськрайонний суд під головуванням

судді Василюка
О.С.,

за участю
секретаря Шуляк Л.В.,

позивачки
ОСОБА_1.,

представника
позивачки ОСОБА_2,

представника
відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4.,

представника
співвідповідача Білинської сільради - Жук Л.М. розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі Ковельського міськрайсуду цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Білинської сільської ради про визнання недійсним договору
купівлі-продажу та визнання прав власності
на житловий будинок,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1.
звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3, Білинської сільради про визнання
недійсним договору купівлі-продажу будинку та визнання права власності на
нього. Свої вимоги мотивувала тим, що в 1985 році вона придбала в ОСОБА_5
будинок за 1900 крб. Однак ОСОБА_3. з яким вона проживала в громадянському
шлюбі уклав договір купівлі-продажу з ОСОБА_5 від свого імені. Даний договір
був посвідчений в Білинській сільраді 17.12.1985 р. Про ці обставини ОСОБА_1.
стало відомо восени 2006 року, в зв'язку з чим вона вважає, що даний договір
слід визнати недійсним.

В
судовому засіданні позивачка ОСОБА_1. та її представник позов підтримали
повністю, пояснивши, що в 1985 році вона домовилась про придбання будинку в
селі Білин у ОСОБА_5, поскільки фактично розійшлась з чоловіком ОСОБА_6 Для
отримання грошей вона звернулась за позикою в правління колгоспу, їй було
виділено 900 крб., решту грошей вона позичала, всього сплатила ОСОБА_5 1900
крб. В цьому будинку проживає з 1985 року по теперішній час, офіційно договір
купівлі-продажу не оформляла. Восени 2006 року , коли вона звернулась в
сільраду за виготовленням документів на газифікацію, дізналась, що будинок
належить ОСОБА_3., згідно договору купівлі-продажу посвідчено сільрадою в 1985
році. ОСОБА_3. був її співмешканцем 1985 по 1990 рік, постійно з нею не
проживав, заходив лше періодично, будь-якого спільного господларства з нею не
вів, речей його в будинку не було, коштів на його придбання він не давав. В
зв'язку з цим просить визнати недійсним договір купівлі-продажу укладеним між
ОСОБА_5, який вже помер і ОСОБА_3 недійснипм і визнати її власником будинку.

Відповідач
ОСОБА_3. згідно письмового пояснення та в суді його представник позов не
визнали повністю, пояснивши, що з позивачкою ОСОБА_3. став співмешкати як з
дружиною з 1984 року, спочатку проживали на квартирі в її матері. Потім
вирішили купити будинок, дізнались, що ОСОБА_5продає будинок, домовились з ним
його придбати за 1900 крб. ОСОБА_3. дав свої гроші. ОСОБА_1. занесла їх
продавцю, після цього ОСОБА_3. оформив з ним в сільраді договір
купівлі-продажу, який ОСОБА_5 підписав власноручно, про цей договір
ОСОБА_1знала

ще в 1985 році,
погодившись, щоб він оформив документи на себе, бо це були його гроші. В цій же
хаті він проживав постійно з позивачкою з 1985 по 2001 p.p., побудував два
хліва, погріб, колодязь, тримав худобу, пасіку. Він же був постійно прописаний
в даному дворі, в грудні 1985 року йому було виділено колгоспом 5 соток землі з
будівлями придбаними у ОСОБА_5. В 2001 році відповідач захворів, йому був
потрібен стороній догляд і діти забрали, його до себе, де він живе і зараз
самостійно не ходить. Відповідач вважає себе законним власником даного будинку,
тому в позові просить відмовити.

Представник
співвідповідача - Білинської сільської ради позов не визнала повністю,
пояснивши, що договір купівлі-продажу був укладений в 1985 році законно,
належно посвідчений сільрадою, підписаний сторонами підстав визнавати недійсним
його немає. Сама представник, працюючи секретарем сільради з 1990 року знає, що
відповідач проживав з позивачкою у спірному будинку до 2001 року. Постійно вели
спільне господарство, пізніше його забрали до себе діти, в погосподарських
книгах господарство раніше числилось за ОСОБА_3, зараз за ОСОБА_1. Запис
робиться зі слів осіб, які в ньому проживають, відповідач був прописаний за
даним будинком до вибуття в 2001 році до дітей за ним же числиться земля за
даним будинком. Просить в позові відмовити.

Суд
заслухавши позивачку, представників сторін, оглянувши метеріали справи вважає,
що позов до задоволення не підлягає.

Як
вбачається з договору купівлі-продажу будинку від 17.12.1985 р. ОСОБА_5продав
належний йому жилий будинок та сарай, які знаходяться в с Білин
Ковельського р-ну гр-ну ОСОБА_3., даний договір підписаний обидвома сторонами
та відповідно до вимог ст. 227 Цивільного Кодексу України РСР ( в редакції 1963
р.) заєрестрований виконкомом Білинської сільради. Позивачка просить визнати
його недійсним з мотивацією, що ОСОБА_3. обманув її уклавши договір без її
відома, будинок був придбаний за її гроші, відповідач в спірному будинку не жив
і спільне господарство не вів. На підтвердження своїх вимог ОСОБА_1.
представила довідку та пояснення гр-на ОСОБА_7про те, що в 1985 році колгоспом
«Більшовик» виділялась їй позика для придбання житла, виписку з погосподарської
книги та страхові свідоцтва згідно яких спірний будинок поАДРЕСА_1
зареєстрований на неї і вона за останні роки сплачувала страхові внески. Також
свідок ОСОБА_8 підтвердив, що він як син позивачки в 1985 році позичав їй гроші
для придбання будинку, в якому мати жила сама без ОСОБА_3, а згідно розписки
ОСОБА_5 він отримав гроші за будинок від позивачки.

Водночас
в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 підтвердила, що 1985 році вона, як секретар
сільської ради посвідчувала згаданий договір купівлі-продажу будинку в
присутності ОСОБА_5 та ОСОБА_3, які добровільно уклали договір обговоривши його
умови, підписали його. Вона ж, а також свідки ОСОБА_10., ОСОБА_11, ОСОБА_12 ОСОБА_13показали,
що позивачка ОСОБА_1. та відповідач ОСОБА_3. тривалий час з 1985 р. по 2001 рік
проживали в спірному будинку вели спільне господарство, тримали худобу,
обробляли землю, ОСОБА_3. проводив деяку добудову в господарстві, коли він став
хворий, його забрали до себе діти. Ці ж обставини пояснила представник
сільської рай Жук Л.М., яка також підтвердила, що відповідач ОСОБА_3. був
постійно прописаний в даному будинку по 2001 рік, записи робились зі слів
проживаючих в будинку. З письмового пояснення відповідача також слідує, що
будинок був придбаний за власні кошти, які він дававОСОБА_1для передачі
ОСОБА_5, остання ще в 1985 році знала і не заперечувала, щоб він оформляв
будинок по договору купівлі-продажу на себе. З оглянутих погосподарських книг
за 1985-2001 p.p. вбачається, що
ОСОБА_3. постійно був прописаний в даному будинку з 1985 по 2001 p.p., коли був
виписаний в зв'язку з переходом до дочки. Випискою з рішення зборів
уповноважених колгоспу «Більшовик» пдтверджено, що ОСОБА_3. 3.12.85 р. була
передана в користування 0,05 га земельної ділянки на якій знаходяться будівлі
ОСОБА_5.

Таким чином суд приходить до висновку,
що позивачкою не представлено
достатніх доказів, які б доводили, що їй було невідомо про укладений
17.12.1985 року договір купівлі-продажу будинку до осені 2006 року. Отже
визнавати його недійсним як укладений правочин під впливом обману згідно ст. 57
ЦК України (1963 р.) ст. 230 ЦК України (в
редакції 2003 року) підстав немає. Також суд не вбачає будь-яких інших підстав
для цього. Відповідач ОСОБА_3. більше 15 років проживав спільно з позивачкою в
даному будинку, вели домашнє господарство, він цей час був постійно в ньому
прописаний, отримав земельну ділянку в користування. Отримання позивачкою
позики та передача грошей згідно розписки від жовтня 2006 року ОСОБА_5не
доводить факт придбання будинку за гроші позивачки, оскільки ще в грудні 1985
року ОСОБА_5добровільно в установленому порядку висловив своє волевиявлення про
продаж будинку саме ОСОБА_3.

З
врахуванням викладеного в позові ОСОБА_1. про визнання договору купівлі-продажу
недійсним та визнання права власності на будинок слід відмовити.

Керуючись
ст. ст. 10, 11, 60, 212, 214, 215 ЦПК України на підставі ст. ст. 44, 57, 227 ЦК України (в
редакції 1963 р.), суд,

ВИРІШИВ:

В позові
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Білинської сільської ради Ковельського району про визнання
недійсним договору купівлі-продажу будинку від 17.12.1985 р. та визнання права
власності на даний будинок - відмовити.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання
заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення та
поданням апеляційногі скарги протягом 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.