Справа № 2-1088/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

м. Ковель                                                                                                           19 червня 2007 року

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням
судді   Денісова В.П.,

за участю
секретаря        Матвійчук Т.Е.,

позивачки             ОСОБА_1.,

представник позивачки ОСОБА_2,

відповідачів                    ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представник відповідача
В.Обзирської сільської Ради Токарчук О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні при попередньому розгляді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
Великообзірської сільської Ради про визнання договору дарування недійсним і поновлення
права власності на житловий будинок, -

встановив:

ОСОБА_1
звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, Великообзірської сільської Ради про визнання договору дарування будинку, розташованого АДРЕСА_1 недійсним і поновлення права власності на даний
житловий будинок. Вказала, що відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок від 17.12.2001 року та
свідоцтва про право на спадщину за законом їй належав житловий будинок
АДРЕСА_1. В даному житловому за
згодою позивачки по справі проживає її внучка відповідачка по справі ОСОБА_3. Пояснила, що 06.10.2006 року до неї
додому в с. Стобихва К.-Каширського району
Волинської області приїхали її внука ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_4 відповідачі по
справі і запропонували їй провести газ в житловий будинок, розташований
АДРЕСА_1, власником якого вона була. Давши згоду на проведення газифікації,
відповідачі попросили позивачку по справі підписати документ на проведення
робіт по газифікації даного будинку.
Додала, що саме підписувала, вона не читала, оскільки похилого віку, погано бачить та повністю довірилась своїй
дочці і онучці. Вказала, що була впевнена, що відповідачі по справі мають намір провести газ до житлового будинку
АДРЕСА_1, оскільки ОСОБА_3. проживає
в даному будинку. Пояснила, що дала
відповідачкам 800грн. для проведення газифікації свого будинку. За умов
проведення газу до її житлового
будинку, погодилась поставити свій підпис на документі, текст якого позивачка не читала, вважаючи, що в документі
передбачені права і обов»язки сторін, про які вона домовилась з
відповідачками. Вказала, що пізніше виявилось, що документ має інший зміст і не передбачає ніяких зобов»язань по
газифікації її будинку АДРЕСА_1. Пояснила, що в кінці 2006 року їй стало
відомо зі слів відповідачок по справі, що житловий
будинок АДРЕСА_1, власником якого вона
була, належить відповідно до договору дарування її дочці відповідачці по справі
- ОСОБА_4

2

, який нібито був оформлений за
довіреністю, виданою Великообзірською сільською Радою К.-Каширського району Волинської області. Вказала, що звернулася до
вищевказаної сільської Ради, де їй повідомили, що ОСОБА_1 підписала довіреність,
уповноважує відповідачку по справі ОСОБА_3 подарувати належний їй житловий
будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований
АДРЕСА_1 відповідачці по справі - ОСОБА_4. Додала, що дану довіреність не мала наміру робити, до сільської Ради з її
оформленням не зверталась і тому вважає її незаконною. Вказала, що відповідачі
на підставі даного правочину, який позивачка не мала наміру вчиняти,
оформили договір дарування, згідно якого її було позбавлено права власності на вищезазначений житловий будинок. На
підставі вищенаведеного просить визнати договір дарування недійсним і поновити
право власності на житловий будинок.

На відкритому
судовому засіданні при попередньому розгляді позивачка позов підтримала з вище викладених підстав та прохає
його задовольнити. Судові витрати по справі прохає віднести за рахунок
відповідачів по справі.

На відкритому судовому засіданні при попередньому розгляді відповідачки
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та представник
В.Обзирської сільської Ради Токарчук О.А. позов визнали. Суду пояснили, що дійсно мав місце факт введення в оману позивачки ОСОБА_1
з метою оформлення договору дарування, згідно якого належний
ОСОБА_1. будинок АДРЕСА_1, переходив у власність ОСОБА_4

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється
судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно ч.4 ст. 174
ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних
підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено наступне.

З копії довіреності від 06.10.2006 року, виданої В.Обзирською сільською
Радою К.-Каширського району Волинської
області вбачається, що ОСОБА_1 цією довіреністю уповноважує ОСОБА_3 подарувати належний
їй житловий будинок з господарськими та
побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться АДРЕСА_1 для ОСОБА_4.

З копії договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Ковельського
міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_5 від 23.10.2006 року
вбачається, що ОСОБА_3 зобов'язується передати безоплатно у власність, а
ОСОБА_4 зобов'язується прийняти безоплатно у власність цілий
житловий будинок, що знаходиться АДРЕСА_1.

З копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від
06.12.2006 року вбачається, власницею будинку
АДРЕСА_1 на підставі договору дарування (1486, 23.10.2006 року,
приватний нотаріус Ковельського міськнотокругу ОСОБА_5) є ОСОБА_4.

З копії договору
на виконання робіт № 2-139/07 від 22.03.2007 року вбачається, що замовник
ОСОБА_4 доручає ТОВ "Р. і К." провести топографо-геодезичну зйомку присадибної ділянки та виготовити
технічний звіт з інвентаризації земельної ділянки, яка знаходиться
АДРЕСА_1.

Згідно до ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника
правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі.

3

Відповідно до ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не
створює юридичних наслідків, крім тих, що пов"язані з його недійсністю. У разі
недійсності правочину кожна із сторін зобов"язана
повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Відповідно до ст. 230 ЦК України, якщо одна їз сторін
правочину навмисно ввела другу сторону оману щодо обставин, які
мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним.

Враховуючи
встановлені факти та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку про підставність вимог позивачки про
визнання договору дарування недійсним і поновлення права власності на житловий будинок АДРЕСА_1.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 130, 174 ЦПК України ст. ст. 203,
215, 216, 230 ЦК України,-

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати
недійсним договір дарування від 23.10.2006 року, згідно якого ОСОБА_3 від імені
ОСОБА_1, подарувала громадянці ОСОБА_4,
належний їй житловий будинок, розташований АДРЕСА_1.

Поновити за
ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1.

Рішення може
бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі заяви
про апеляційне оскарження протягом десяти
днів з дня його проголошення та поданням апеляційної скарги протягом двадцяти
днів після подання заяви про
апеляційне оскарження або шляхом подачі апеляційної скарги без попереднього
подання заяви - протягом строку, встановленого для подання заяви про апеляційне оскарження; із одночасною подачею
копії апеляційної скарги суду апеляційної інстанції.