Справа №2-2401/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

17 травня 2007 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді                    Пушкарчук
В.П.

за участю
секретаря                                               Тростянчук
Т.В.

позивача                                               ОСОБА_1

представника
Луцької міської ради  Семенюк О.Б. розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за позовом ОСОБА_1 до
Луцької міської ради про визнання права власності на самочинно збудоване
нерухоме майно та визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Луцької міської ради про визнання
права власності на спадкове майно та самочинно збудоване нерухоме майно.

Свій позов мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її тітка
- ОСОБА_2 і після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з 25/200 частини
житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1. Право власності
спадкодавця на вказаний житловий будинок підтверджується свідоцтвом на право на
спадщину за законом на 25/200 частини житлового будинку, технічним паспортом та
будинковою книгою. Все будинковолодіння складається із залишку житлового
будинку загальною площею 74,2 кв. м., сараю В-1, вбиральні Д, погреба Г,
огорожі та самочинно збудованого гаража Б-1. Батько позивача помер
ІНФОРМАЦІЯ_2, а тому інших спадкоємців крім позивача на час смерті тітки не
було. Позивач проживала разом з тіткою однією сім'єю і фактично вступила у
володіння її спадщиною, тому позивач вважає себе єди7ним власником вказаної
частини будинку. Таким чином, позивачу як племінниці померлої на праві
власності належить 25/200 частки будинку з надвірними будівлями і спорудами
АДРЕСА_1. Вона є єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 і прийняла
спадщину шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном. Інших
спадкоємців за законом немає, оскільки племінниця ОСОБА_2 ОСОБА_3 не прийняли
спадщину у встановлені законом строки. При зверненні в нотаріальну контору для
оформлення свідоцтва про право на спадщину, вона отримала відмову, оскільки ще
за життя ОСОБА_2 разом з позивачем, з метою покращення благоустрою, без
належного на це дозволу, самочинно було збудовано гараж (Б-1). Внаслідок даних
обставин вона не може оформити спадщину, а тому змушена звернутись до суду.

Просила визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті
ОСОБА_2, а саме: на 25/200 частини житлового будинку з надвірними будівлями і
спорудами АДРЕСА_1 та на самочинно збудований гараж (Б-1).

В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав, зазначених у заяві
та просила його задовольнити.

В судовому
засіданні було залучено ОСОБА_3 як належного відповідача.

Представник Луцької міської ради Семенюк О.Б. в судовому засіданні позов
визнала та не заперечувала відносно його задоволення.

Відповідач
ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про
час та місце слухання справи. Про причини неявки суд не повідомила. На думку
суду в справі є достатньо документів для її розгляду у відсутності відповідача.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача,
дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом
встановлено, що ОСОБА_2 являється власником 25/200 частини житлового будинку з
надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться на АДРЕСА_1, що
стверджується свідоцтвом на право на спадщину за законом на 25/200 частини
житлового будинку від 11.11.1997 року (а.с. 18), технічним паспортом на
садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с. 24-27).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла і відкрилась спадщина на належну їй
вищезгадану частину житлового будинку, право на спадкування якого, у
відповідності до вимог ст. 1266 ЦК
України має позивач, як племінниця померлої, що стверджується свідоцтвом
про народження ОСОБА_2 (а.с. 9-10), свідоцтвом про народження ОСОБА_5 (а.с.
11-12), свідоцтвом про народження ОСОБА_4 (а.с.8) та свідоцтвом про розірвання
шлюбу (а.с. 13). Інша спадкоємець за законом, а саме дочка ОСОБА_5 та
племінниця померлої ОСОБА_2, відповідач ОСОБА_3, у встановлений законом термін
не прийняла спадщину згідно ст. 1268 ЦК
України та на спадщину не претендує.

Відповідно до ст. 1266 Цивільного кодексу України
племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом
їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на
час відкриття спадщини. Отже, ОСОБА_1 має право на спадкування за законом
25/200 частки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1.

При зверненні в нотконтору з метою оформлення свідоцтва про право на
спадщину, позивач отримала відмову, оскільки ще за життя ОСОБА_2 разом із
ОСОБА_1, з метою покращення благоустрою, без належного на це дозволу,
самочинно, збудували гараж (Б-1).

Відповідно до ст.376 ЦК
України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається
самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і
правил.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній
ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно рішення виконавчого
комітету Луцької міської ради народних депутатів від 08.10.1987 року виділено
земельну присадибну ділянку та дано дозвіл на добудову гаража, у межах згідно з
планом по АДРЕСА_1.

Технічний паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1
підтверджено, що планування та конструктивні елементи будови гаража
відповідають діючим нормам (а.с.23-27). Конструкція гаража забезпечує міцність,
просторову жорсткість, довговічність згідно класу капітальності будівлі і
безпечну експлуатацію її.

Отже, при проведенні добудов позивачем не були порушені жодні будівельні
норми та права інших осіб.

Судом встановлено, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і
не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому суд вважає за можливе
ухвалити рішення про задоволення позову.

А тому суд прийшов до висновку, що слід визнати за ОСОБА_1 право власності
на спадкове майно після смерті ОСОБА_2, а саме: на 25/200 частини житлового
будинку з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1 та на самочинно збудований
гараж (Б-1).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 376,
1216, 1222, 1266,1268-1269,1296, 553 ЦК
Української РСР, ст. 376 ЦК
України, суд, -

вирішив:

Позов
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_2,
а саме: на 25/200 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами
АДРЕСА_1 та на самочинно збудований гараж (Б-1), згідно технічного паспорту від
12.05.2006р., розробленого ВОБТІ.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через
Луцький міськрайонний суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження
рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.
Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у строк, встановлений статтею 294 ЦПК Ураїни, рішення суду набирає
законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.