Справа № 2-14/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ            УКРАЇНИ

09 січня 2007
року Микитівський районний суд м. Горлівки Донецької області в складі:
Головуючого судді Каліуш О.В., при секретарі Кащенко В.В., за участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника
відповідача ОСОБА_4, третьої особи ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Горлівці цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Звернувшись до
суду з позовом, ОСОБА_1просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у
розмірі 2272,18 гривен,
моральну шкоду у розмірі 2000
гривен, а також понесені ним судові витрати, пов'язані зі звернення до
суду, посилаючись на те, що 26
квітня 2006 року о 18 годині 30 хвилин по пр.
Леніна у м. Горлівці, ОСОБА_3 керуючи автобусом ЛАЗ-695 НГ держномер НОМЕР_1, в порушення
вимог п.10.3 ПДР, рухаючись по лівій смузі на дав дороги автомобілю ВАЗ 21110 держномер НОМЕР_2, яким керував
позивач, та знаходився праворуч, рухаючись в одному напрямку, допустив
зіткнення с автомобілем
„ВАЗ 21110" держномер
НОМЕР_2.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль ВАЗ 21110 держномер НОМЕР_2, на який
позивач має право розпорядження згідно довіреності, зазнав механічних ушкоджень
та потребував ремонту. Автобус, яким керував ОСОБА_3 належить ОСОБА_2 Згідно з висновком спеціаліста вартість матеріальної
шкоди складає 2272,18 гривен.
Крім матеріальної шкоди, йому заподіяна ще й моральна шкода, оскільки внаслідок
ДТП переніс
стресову ситуацію, не міг користуватися засобом пересування, який необхідний
був йому кожний день, витратив багато сил для добровільного вирішення питання
про відшкодування відповідачем матеріальної шкоди.

Позивач ОСОБА_1у
судовому засіданні позовні вимоги підтримав з тих же підстав, додавши, що має
малолітню дитину ОСОБА_5, яка є інвалідом дитинства та потребує постійного
нагляду лікарів. Внаслідок ДТП
приблизно півтора місяці не мав можливості користуватися автомобілем, та
вимушений був возити дитину на прийом до лікаря на громадському транспорті, що
спричиняло йому душевні хвилювання. Просив позов задовольнити, стягнути з
відповідача матеріальну та моральну шкоду.

В обґрунтування
позовних вимог позивач надав суду: копію довіреності на розпорядження
автомобілем, копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, копію
постанови судді Микитівського районного суду м. Горлівки від 23 червня 2006 року про
притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП, висновок
авто -товарознавчої
експертизи від 15 травня 2006 року.

Відповідач
ОСОБА_2 у
судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що ОСОБА_3 не вважає винним у
дорожньо - транспортній
пригоді, яка мала місце 26
квітня 2006 року,
тому не повинен відшкодовувати ОСОБА_1 шкоду. Крім того, висновок авто
товарознавчого спеціаліста по встановленню вартості матеріальної шкоди
проведений невірно, оскільки вартість матеріальної шкоди, спричиненої ОСОБА_1
значно завищена.

Представник
відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечення ОСОБА_2 підтримала з тих
же підстав.

Третя особа ОСОБА_3 у судовому
засіданні позов не визнав повністю, пояснивши, що винним у
дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 26 квітня 2006
року себе не вважає, оскільки правил дорожнього - руху він не
порушував.

Експерт автотоварозневець
Проскурін Г.В. у судовому засіданні пояснив, що розрахунок кошторису вартості
ремонту транспортного засобу ВАЗ 21110
держномер НОМЕР_2
провадився у відповідності з характером та об'ємом ушкоджень, спричинених
автомобілю ВАЗ 21110.

Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає,
що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 26 квітня 2006 року о 18 годин.ЗО хвилин, ОСОБА_3, в
порушення вимог п.10.3 ПДД, керуючи автобусом ЛАЗ 695 НГ держномер НОМЕР_1, рухаючись по проспекту Леніна у м. Горлівці по лівій смузі, не дав дороги
автомобілю ВАЗ 21110 держномер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1, що знаходився праворуч,
рухаючись в одному напрямку, та здійснив зіткнення з
автомобілем ВАЗ 21110 держномер НОМЕР_2, причинив механічні ушкодження, чим скоїв
адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Ці обставини встановлені постановою судді Микитівського районного суду м.
Горлівки від 23 червня 2006 року, яка постановою В.о. голови Апеляційного суду
Донецької області від 17 серпня 2006 року залишена без змін, і згідно діючого цивільного
процесуального законодавства ( ч.З ст. 61
ЦПК України) є преюдиціальним фактом.

Через ДТП автомобіль ВАЗ 21110 держномер НОМЕР_2 отримав пошкодження, внаслідок чого позивачу ОСОБА_1 була спричинена матеріальна шкода у
розмірі 2272,18 гривен, що підтверджено висновком
спеціаліста - експерта автотоварознгавця від 15 травня 2006 року.

Згідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкоди, завдана
діями фізичної особи, завдана майну фізичної або
юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій основі ( право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним
засобом, механізмом, іншим об'єктом використання,
зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Власником автобусу ЛАЗ 695 НГ держномер НОМЕР_1 є відповідач ОСОБА_2.

Третя особа ОСОБА_3 керував належним ОСОБА_2 автобусом на підставі трудового договору № 665 від 01.03.2005 року, згідно якого на час ДТП він працював у ОСОБА_2 водієм
автобусу.

Згідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім
працівником під час виконання ним своїх трудових ( службових) обов'язків.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_3, відносно того, що ДТП, яка мала місце 26 квітня 2006 року сталася не з вини ОСОБА_3, тому, що обставини ДТП та вина водія ОСОБА_3 встановлені
судовою постановою, яка набрала чинності.

Крім того, суд також не приймає до уваги доводи відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_4 про те, що за висновком
спеціаліста авто товарознавця вартість матеріальної
шкоди завищена, оскільки доказів на підтвердження вказаних заперечень суду не надано.

Також суд
вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення на підставі ст. 23, ч.1, п.З ч.2 ст. 1167 ЦК України моральної шкоди за
мотивів доведеності факту спричинення такої шкоди. Вирішуючи питання про розмір
моральної шкоди, суд враховує, що у зв'язку з
ушкодження автомобіля позивача, деякий час користуватися ним було неможливо, тому він був змушений шукати інший
автотранспорт для вирішення своїх нагальних потреб, члени його родини також не могли користуватися автомобілем, чим був
порушений їхній звичайний спосіб життя, що завдавало
душевних страждань, незручностей, вимагало додаткових зусиль для організації життя, та виходячи з засад розумності та
справедливості, суд вважає, що моральна шкода, завдана позивачу,
підлягає частковому відшкодування відповідачем ОСОБА_2 у розмірі 300 гривен.

Згідно квитанції про оплату авто товарознавчого дослідження від 22 травня 2006 року, його вартість складає 150 гривен. Оплату зробив позивач і ці витрати по проведенню
дослідження суд визначає витратами, пов'язаними з
розглядом справи. Крім того, позивачем при звернення до суду понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 51 гривні, та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 гривен. На підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 необхідно стягнути на користь
ОСОБА_1 понесені ним та документально підтверджені судові витрати у
загальній сумі 231 гривна..

Керуючись ст.ст. 23, 1166,1167, ст.ст. 88, 209, 213,215 ЦПК України,
суд

ВИРИШІВ:

Позов задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в
рахунок відшкодування матеріальної шкоди 2272,18 гривен, в рахунок відшкодування моральної шкоди 300 гривен, а також судові витрати в
загальній сумі 231 гривна.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду
Донецької

області через Микитівський районний суд м. Горлівки шляхом подачі в
10-денний строк з дня

проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього
протягом 20 днів

апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в
порядку ч.4 ст. 295 ЦПК

України.