Апеляційний суд Донецької області
Справа № 33ц-1963кс 07
у першій інстанції  Волкова Л.О.
Суддя-доповідач                         Біляєва О.М
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

18
вересня 2007 року                                                                                 м.  Донецьк

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Донецької області в складі:

Осипчук О.В.,

Лоленко А.В.,

Біляєвої О.М. ,  -

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального
науково-дослідного інституту економіки про стягнення заробітної плати за
касаційною скаргою Центрального науково-дослідного інституту економіки на
ухвалу Апеляційного суду м.  Києва від 21
червня 2005 року,

встановила:

У серпні
2004 року ОСОБА_1 пред'явила в суд позов до відповідача,  посилаючись на те,  що між сторонами 22 січня 2001 року було
укладено трудову угоду,  відповідно до
якої вона,  згідно графіку,  виконала науково-дослідну роботу. Але
відповідач не виплатив їй за роботу гроші в сумі 7600 гр.

Крім
того,  18 грудня 2000 року сторони уклали
авторський договір,  за яким інститут
повинен був у січні 2001 року сплатити суму авторської винагороди 300 гр.

Зазначені
суми були нараховані протягом 2001 року,
але частково виплачені 29.12.2002 року у сумі 2233 гр. Заборгованість
складає 2040 гр. 17 коп.

З 15
березня по 30 липня 2004 року вона працювала у відповідача за трудовим
контрактом № 22 від 12.03.2004 року на посаді заступника директора з
консультаційно-експертної та учбово-методичної роботи. В зв'язку з несвоєчасною
виплатою заробітної плати утворилася заборгованість в сумі 763 гр. 81
коп.,  не виплачена зарплата за липень в
сумі 600 гр. та компенсація за 2 дні невикористаної відпустки 7 гр. 62 коп.

2

Також відповідач
не виплатив в повному обсязі додаткову зарплату в сумі 50% від суми виконаної
та оплаченої замовником роботи,  як
передбачено п.7 трудового контракту. За виконані роботи додатково їй належало
виплатити 1483 гр. 33 коп.,  але фактично
отримано 673 гр. 63 коп.

Відповідач також
не нарахував частину заробітної плати за травень в сумі 105 гр. 71 коп.

У зв'язку з
несвоєчасною виплатою заробітної плати відповідач повинен сплатити їй
компенсацію відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого
2001 року в сумі 154 гр. 45 коп.

ОСОБА_1 просила
задовольнити позовні вимоги.

Під час розгляду
справи позивачка уточнювала позовні вимоги і остаточно просила стягнути з
інституту заробітну плату за квітень - травень 2004 року в сумі 673 гр. 42
коп.,  компенсацію за несвоєчасно
виплачену заробітну плату за 2001-2004 рік в сумі 236 гр. 89 коп.,  компенсацію за невикористану відпустку в сумі
7 гр. 62 коп.,  компенсацію за
несвоєчасно виплачену заробітну плату 50 гр. 41 коп.,  витрати на одержання довідки від статистичних
органів про індекс інфляції 30 гр. 85 коп.

Рішенням
Шевченківського районного суду м.  Києва
від 21 березня 2005 року позов задоволено.

Ухвалою
Апеляційного суду м.  Києва від 21 червня
2005 року рішення змінено,  зменшено
суму,  що підлягає стягненню з
Центрального науково-дослідного інституту економіки на користь ОСОБА_1,  на суму компенсації 236 гр. 89 коп.

У касаційній
скарзі відповідач просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції,  посилаючись на неправильне застосування норм
матеріального права,  та передати питання
на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно із ч.
2  ст.
324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до
вимог  ст.  335 ЦПК України суд касаційної інстанції не
може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини,  що не були встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним,  вирішувати питання про
достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,  про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це
вбачається з матеріалів справи,  що
ухвала суду апеляційної інстанції постановлена з додержанням норм
процесуального права та відсутні передбачені
ст.  342 ЦПК України підстави для
обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновки суду не спростовують.

Враховуючи
наведене,  колегія судців вважає за
необхідне відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись
статтями 332,  336,  342 ЦПК України,  колегія суддів Апеляційного суду Донецької
області

ухвалила:

Касаційну
скаргу Центрального науково-дослідного інституту економіки відхилити.

3

Ухвалу
Апеляційного суду м.  Києва від 21 червня
2005 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.