Справа № 2-898/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

м.  Ковель                                                                                                    25 травня 2007 року

Ковельський
міськрайонний суд Волинської області

під
головуванням судді  Денісова В.П.,

за
участю секретаря       Матвійчук Т.Е.,

позивачки            ОСОБА_1,

відповідачки        ОСОБА_2 ,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення 2600 гривень
боргу,  -

встановив:

ОСОБА_1
звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення 2600 гривень боргу.

На
обґрунтування свої позовних вимог вказує на те,
що 25 травня 2006 року
відповідачка ОСОБА_1 склала розписку про те,
що зобов'язується до 01
жовтня 2006 року
повернути їй борг в сумі 2600
гривень. Зауважила,  що на початку
липня 2006 року
відповідачка по справі в рахунок загального боргу,  повернула їй 400 гривень. Решту суми,
а саме 2600 гривень,  відповідачка пообіцяла повернути до 01 жовтня 2006 року.
Вказала,  що в зазначений термін
ОСОБА_2  свої зобов'язання не виконала і
борг не повернула,  тому позивачка
ставить питання про примусове стягнення з відповідачки заборгованості в сумі 2600 гривень та
понесених нею судових витрат.

У
судовому розгляді позивачка суду пояснила,
що 13.11.2005 року її
сина ОСОБА_3 було побито сином відповідачки по справі ОСОБА_4.  Вказала,
що по даному факту була подана заява до Ковельського МРВ і порушена
кримінальна справа відносно ОСОБА_4. Позивачка зауважила,  що в ході судового розгляду даної
справи,  відповідачкою було запропоновано
відшкодування заподіяної шкоди її сину ОСОБА_3,  яке б пом"якшило покарання ОСОБА_4 Вказала,  що відповідачка по справі шкоду не
відшкодувала та написала розписку,  в
якій зазначається,  що ОСОБА_1
зобов"язується повернути борг ОСОБА_1 в сумі 3000 гривень терміном
до 01 жовтня 2006 року. Але повну
суму вчасно не виплатила,  виплативши при
цьому лише 400 гривень,  а тому змушена звертатися до суду із позовом
про примусове стягнення решти суми.

Відповідачка
ОСОБА_1 з поясненнями ОСОБА_1 згідна,
суду пояснила,  що з метою
пом"якшення покарання своєму сину ОСОБА_4,
який дійсно побив ОСОБА_3,  сина позивачки,
запропонувала відшкодувати заподіяну шкоду. Грошей вона не мала і тому
написала розписку в якій зазначила,  що
зобов"язується виплатити 3000
гривень ОСОБА_1,  вказавши кінцевий
термін виплати - 01 жовтня 2006 року.
Пояснила,  що вказані кошти платити не
буде,  оскільки не згідна з вироком суду.

Свідки ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердили вказані факти сторін по справі.

Заслухавши
пояснення сторін,  показання
свідків,  вивчивши матеріали справи,  суд не знаходить підстав для задоволення
позову з наступних підстав.

Судом
встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

2

Відповідно
до  ст.
1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти,  а позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму коштів. Причому договір позики є укладеним з моменту
передання грошей.

Відповідно
до ч.1  ст.  1051
ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі,  що грошові кошти не були ним одержані від
позикодавця.

З
пояснень сторін та показів свідків судом встановлено той факт,  що сторони по справі уклали договір
позики,  про що була складена відповідна
розписка позичальницею,  відповідачкою по
справі,  проте позивачка ОСОБА_1 не
передавала у власність ніяких грошових коштів,
а тому між сторонами не було договірних відносин позики.

Сам по
собі факт підписання сторонами тексту договору без передання грошей не породжує
у майбутньому обов'язку позичальника повернути обумовлену угодою суму грошей.

В
судовому засіданні встановлено факт неотримання грошей від ОСОБА_1,  а тому договір позики вважається неукладеним.

Отже,  в даному випадку має місце шкода завдана
ОСОБА_3 неправомірними діями ОСОБА_4

В ході
судового розгляду встановлено,  що в
проваджені Ковельського міськрайонного суду знаходилась кримінальна справа № 1-155/2006 по факту побиття
з хуліганських мотивів групою осіб ОСОБА_3. Вироком від 25.05.2006 року Ковельським
міськрайонним судом ОСОБА_4 визнано винним у вчинені злочину,  передбаченого ч.2  ст.  296 КК України та
призначено покарання у виді обмеження волі на строк три роки. На підставі  ст.
ст.  75,
76 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з
випробуванням.

Керуючись  ст.  88 ЦПК,  понесені судові витрати залишити за
позивачкою ОСОБА_1

На
підставі вищевикладеного,  керуючись  ст.
ст.  10,
11,  88, 209, 212,  214,
215 ЦПК України,
ст.   ст.  1046,  1051 ЦК України, -

вирішив:

У
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,  -відмовити.

Судові витрати
понесені при поданні позову,  залишити за
позивачкою ОСОБА_1

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через
Ковельський

міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти
днів з дня складення рішення в повному обсязі та поданням апеляційної скарги
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження або шляхом
подачі апеляційної скарги без попереднього подання заяви - протягом
строку,  встановленого для подання заяви
про апеляційне оскарження; із одночасною подачею копії апеляційної скарги суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:                   вп- Денісов