Апеляційний суд Донецької області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

05 вересня 2007
року  колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Апеляційного
суду Донецької області в складі:

Круглікової К.С. ,  Лоленко А.В.,  Біляєвої О.М. ,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в місті Донецьку справу за позовомОСОБА_1 до
ОСОБА_2,  3-я особа - приватний нотаріус
Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3,  - про визнання договору дарування удаваною
угодою та його розірвання за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дарницького
районного суду м.  Києва від 24 грудня
2004 року та ухвалу Апеляційного суду м.
Києва від 21 лютого 2005 року,

встановила:

В січні
2004 року ОСОБА_1 пред'явила позов до ОСОБА_2 про визнання договору дарування
АДРЕСА_1,  укладеного між сторонами 10
серпня 1999 року,  договором довічного
утримання та його розірвання.

Позивачка
посилалася на те,  що при укладенні
договору не читала його зміст; нотаріус роз'яснив їй,  що ОСОБА_2 повинна довічно її утримувати.
Копію договору відповідачка забрала з собою. Про те,  що укладено договір дарування,  а не довічного утримання,  їй стало відомо лише в листопаді 2003 року.

ОСОБА_1
вважає,  що діями відповідачки вона була
заведена в оману,  бо мала намір укласти
договір довічного утримання,  так як є
непрацездатною за віком,  потребує
стороннього догляду і надання допомоги.

Просила
визнати договір дарування спірної квартири удаваною угодою,  вважати його договором довічного утримання та
розірвати його.

Під час
розгляду справи позивачка уточнила підстави позовних вимог,  просила визнати договір дарування удаваною
угодою,  яка укладена з метою приховати
іншу угоду,  а саме: договір довічного
утримання,  - та розірвати його.

Справа
розглядалася судами неодноразово.

Справа №
33ц-1887кс 07

Категорія
ЦП: 27

Головуючий у
першій інстанції Шкоріна О.І.

Суддя-доповідач
.Біляєва О.М.

Рішенням
Дарницького районного суду м.  Києва від
24 грудня 2004 року,  залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду м.  Києва від
21.02.2005 року,  позов задоволено.

Не погоджуючись
із судовими рішеннями,  ОСОБА_2 подала
касаційну скаргу.

В
обґрунтування касаційної скарги відповідачка посилається на невідповідність
висновків судів обставинам справи та порушення норм процесуального права,  в зв'язку з чим ставить питання про
скасування судових рішень та ухвалення рішення про відмову ОСОБА_1 в
задоволенні позовних вимог

Згідно
із ч. 2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно
до вимог  ст.  335 ЦПК України суд касаційної інстанції не
може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини,  що не були встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним,  вирішувати питання про
достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,  про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
й це вбачається з матеріалів справи,  що
оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та
процесуального права,  а доводи скарги
цих висновків не спростовують.

Відсутні
й передбачені  ст.  338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

Враховуючи
наведене,  колегія суддів вважає за
необхідне відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись
статтями 332,  336,  337 ЦПК України,  колегія суддів Апеляційного суду Донецької
області

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Дарницького районного суду м.  Києвавід
24 грудня 2004 року та ухвалу Апеляційного суду м.  Києва від 21 лютого 2005 року залишити без
змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.