АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22ц- 1846/2007 року
по 1-й інстанції: Альошина Н.М.
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

2007
року липня місяця 30 дня                                                                    м.  Полтава

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в

складі:

Головуючого
судді: Корнієнка В.І.

Суддів :
Гальонкіна С. А.,  Абрамова П.С.

При секретарі:
Зеленській О.І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на
рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29 травня
2007 року

по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
треті особи Савинцівська сільська рада,
Миргородський районний відділ земельних ресурсів,  ОСОБА_3,
про усунення перешкод в користуванні загальним спільним проїздом.

Колегія
суддів,  заслухавши доповідь
судді-доповідача Апеляційного суду,  -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29 травня 2007 року
позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено. Зобов'язано ОСОБА_1 звільнити проїзд
загального користування по АДРЕСА_1,  між
будинковолодіннями НОМЕР_1 та НОМЕР_2 власників ОСОБА_2  та ОСОБА_1,
шляхом зняття паркану та звільнення проїзду від зелених насаджень.

З даним
рішенням не погодилася відповідач ОСОБА_1,
у зв'язку з чим подала на нього апеляційну скаргу,  в якій просить рішення скасувати,  а справу направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

2

Вважає,  що рішення суду постановлене з порушенням
норм процесуального права,  що призвело
до неправильного вирішення справи.

Колегія
суддів,  заслухавши доповідача,  перевіривши матеріали справи та мотиви
апеляційної скарги,  підстав для їх
задоволення і скасування рішення не вбачає.

Відповідно  ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає,  що суд першої
інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

Не може
бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

У
відповідності із ч. 3  ст.  10,  ч.
1  ст. 11 ЦПК України,  кожна сторона повинна довести ті
обставини,  на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків,  встановлених цим
Кодексом.

Суд
розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб,  поданим відповідно до цього
Кодексу,  в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Судом
першої інстанції вірно встановлено,  що
згідно абрису земельних ділянок ОСОБА_2 ,
ОСОБА_1 та ОСОБА_3,  затвердженого
сільським головою Савинцівської сільської ради Миргородського району та
спеціалістом по земельних ресурсах між домоволодіннями ОСОБА_2  та ОСОБА_1 зазначений проїзд загального
користування.

Далі,  судом вірно встановлено,  що ОСОБА_1 без відповідного дозволу сільської
ради приватизувала вказаний проїзд,  у
зв'язку з чим одержала державні акти № 917553,
№ 917554 від 20 квітня 2006 року.

Рішенням
Миргородського районного суду від 10 квітня 2007 року зазначені державні акти
та рішення Савинківської сільсько ради № 125 від 26 грудня 1996 року і частині
надання дозволу передачі ОСОБА_1 безкоштовно у приватну власність земельних
ділянок площею 0,0338 та 0,2502 га були скасовані.

Згідно
ч. 1  ст.
125 Земельного кодексу України право власності та право постійного
користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або
користувачем документа,  що посвідчує
право власності чи право постійного користування земельною ділянкою,  та його державної реєстрації.

Виходячи
з вищенаведеного,  суд першої інстанції
вірно прийшов до висновку відносно того,
що ОСОБА_1 використовує у своїй власності земельну ділянку - проїзд між
садибами ОСОБА_2  та ОСОБА_1,  розміщеними по вулиці Радянській відповідно
за НОМЕР_1 та НОМЕР_2 в с
Савинці Миргородського району,  за
сільськогосподарським призначенням,  за
відсутності законних підстав на землекористування,  оскільки вказана земельна ділянка шириною 4 м
належить Савищинській сільській раді.

Крім того,  судом першої інстанції вірно
встановлено,  що між садибами
ОСОБА_2  та ОСОБА_1,  розміщеними по вулиці Радянській,  42 та 38 в с Савинці Миргородського району,  прокладено підземний газопровід,  у зв'язку з чим дана ділянка землі в
силу  ст.
73 Земельного кодексу України відноситься до земель трубопровідного
транспорту і входить до охоронної зони.

Як
вбачається із матеріалів справи,  суд
першої інстанції,  пославшись на
положення  ст.  ст.
125,  158 Земельного кодексу
України,  правомірно визнав дії відповідача
ОСОБА_1 по землекористуванню спірною земельною ділянкою такими,  що не мають законних підстав,  та зобов'язав останню зняти паркан і
звільнити проїзд загального користування від земельних насаджень в с Савінці
Миргородського району,  розташований по
вул.  Радянській між домоволодіннями
НОМЕР_1 та НОМЕР_2.

3

Врахувавши
обставини справи,  суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_2 щодо усунення
перешкод в користуванні загальним спільним проїздом.

Доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду першої інстанції,  оскільки посилання ОСОБА_1 на розгляд справи
за її відсутності без належного повідомлення судом про час та місце розгляду
справи,  порушення судом порядку вручення
судових повісток,  що призвело до
неправильного вирішення справи по суті,
не знайшли свого підтвердження.

Так,  з матеріалів справи вбачається,  що ОСОБА_1,
через свого представника ОСОБА_4 ,
від послуг якого апелянт відмовилася,
надавши до суду 29 травня 2007 року заяву,  була належним чином сповіщена про день та час
розгляду справи,  у зв'язку з чим судом
правомірно було застосовано положення
ст.  169 ЦПК України.

Враховуючи
викладене,  судова колегія дійшла
висновку про те,  що судом першої
інстанції з'ясовано всі обставини справи та надано їх належну правову оцінку.
Порушень норм матеріального та процесуального права,  які б могли призвести до зміни чи скасування
рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29 травня
2007 року,  судовою колегією не встановлено.

Керуючись  ст.
ст. 303,  308,  314,
315 ЦПК України,  колегія
суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення
Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29 травня 2007 року
по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні
загальним спільним проїздом - залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом
двох місяців з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Верховного Суду України.