РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

20
вересня 2007 року                                                      м.  Вінниця

Колегія
суддів  судової палати у цивільних  справах
апеляційного  суду Вінницької
області у складі:

Головуючого:-
Нікушина В.П.

Суддів:
Копаничук С. Г.,  Гуцола П.П.

При секретарі:
Торбасюк О.І.

За участю
представників: Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленініського районного суду м.  Вінниці
від  7  червня
2007 року по  справі  за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИЛА:

В
березні 2007 року ОСОБА_2  звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1  про стягнення
суми боргу за виконане замовлення.

Свої
позовні вимоги ОСОБА_2  обґрунтовував
тим,  що між ним та відповідачкою 20
грудня 2006 року було укладено договір за умовами цього договору він брав на
себе зобов'язання виготовити та встановити в квартирі відповідачки кухонний
гарнітур. 7 березня 2007 року він умови договору виконав,  встановивши в квартирі ОСОБА_1  кухонний гарнітур. Вона ж в свою чергу
провела лише часткову оплату виконаного замовлення і відмовилась оплатити
замовлення повністю,  мотивуючи це
несвоєчасним виконанням замовлення. При цьому в процесі виконання замовлення
вона ніяких претензій не висувала.

На день
звернення до суду нею не доплачено 4000 грн. від сплати яких вона категорично
відмовляється.

Позовні
вимоги ОСОБА_2  судом першої інстанції
задоволені в повному об'ємі.

Справа
№22-1736                                                                 Категорія:   16

Головуючий у І
інстанції: Зайцев А.Ю.

Суддя-доповідач:
Нікушин В.П.

На
погоджуючись з таким рішенням ОСОБА_1
апелювала його з вимогою про його скасування та ухвалення нового рішення
про відмовуОСОБА_2  в його позовних
вимогах.

Обґрунтовуючи
апеляційну скаргу ОСОБА_1  посилалась на
такі обставини. Вона вважає,  що суд
першої інстанції невірно встановив обставини і невірно визначив характер
правовідносин,  що склались між нею та
ОСОБА_2  Така помилка,  вона вважає,
призвела до неправильного вирішення справи.

Стверджуючи,  що між нею та ОСОБА_2  мав місце договір підряду і невиконання його
умов в зазначені строки ОСОБА_2  давало
їй всі підстави для відмови оплатити виконані невчасно замовлення.

Не
зважаючи на те,  що ОСОБА_1 в судове
засідання по розгляду її апеляційної скарги не з'явилась,  колегія суддів вважає за можливе розглянути у
її відсутність тому,  що повістки,  які направлялись двічі за адресою,  вказаною в її ж апеляційній скарзі
повертались з відміткою про те,  що вона
за вказаною адресою не проживає. Змінивши місце проживання ОСОБА_1  відповідно до вимог  ст. 77 ЦПК України зобов'язана була
повідомити про це суд.

За таких
обставин,  колегія суддів заслухавши
доповідача,  ОСОБА_2,  який заперечив,  вимоги апеляційної скарги,  перевіривши обґрунтованість апеляційної
скарги,  законність оскаржуваного рішення
прийшла до такого висновку.

Апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд
першої інстанції,  з'ясовуючи обставини
,  щодо характеру правовідносин,  які склались між ОСОБА_2 та ОСОБА_1  дійшов помилкового висновку про те,  що між ними мав місце договір купівлі -
продажу. Я вбачається із пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_1  Між ними було укладено договір на
виготовлення та монтаж кухонного гарнітуру,
тобто в даному випадку мав місце договір побутового підряду

На
існування між ОСОБА_2  та ОСОБА_1  договору підряду вказує і зміст самого
договору НОМЕР_1 від 20. 12. 2006 року із якого вбачається ,  що предметом цього договору є не лише товар (
кухонний гарнітур) а й роботи пов'язані з його виготовленням транспортуванням
та монтуванням в квартирі ОСОБА_1  .

За таких
обставин вирішення судом першої інстанції спору між ОСОБА_2 та ОСОБА_1  на підставі норм,  що регулюють правовідносини між сторонами при
укладені договору - купівлі продажу є неправильним.

Вирішуючи
спір щодо стягнення з ОСОБА_1  доплати за
виконане замовлення мав би керуватись нормами гл. 61 ЦК України і
зокрема тими що регулюють правовідносини в сфері побутового підряду. Норми ЦК України та
Закону України про захист прав споживачів не передбачають відмови замовника від
оплати виконаного замовлення,  яке ним
прийняте. Питання,  пов'язані з
несвоєчасним виконанням замовлення ОСОБА_1
відповідно до  ст.  22 Закону України "Про захист прав
споживачів" мала б вирішувати в судовому порядку.

Отже відмова
ОСОБА_1  від сплати коштів за виконане
ОСОБА_2  замовлення є безпідставною.

А тому
на підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст. 309,  313,  316 ЦПК України та у відповідності до  ст.
ст.  865,  867 ЦК
України,  колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Ленінського районного суду м.  Вінниці
від 7 червня 2007 року скасувати.

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 недоплату в сумі 4000 грн. ( Чотири ) за виконання
замовлення згідно договору побутового підряду,
судові витрати по сплаті судового збору в сумі 51 грн.,  а також витрати на інформаційно - технічне
забезпечення в сумі 30 грн.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання ним законної сили.

Справа
№22-1736                                                                 Категорія:   16

Головуючий у 1
інстанції: Зайцев А.Ю.

Суддя-доповідач: Нікушин В.П.