Справа
№22-2643
у 1-й інстанції - Лойзик М.В.
в апел. інстанції - Штефаніца Ю.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада
2007 року колегія судців судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Львівської області в складі:

Головуючого -
Петрички П.Ф.

Суддів -
Штефаніци Ю.Г.,  Цяцяка Р.П.

При секретарі -
Жаровській І.К.

з участю
відповідачки ОСОБА_1  та її представника
- адвоката ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні у
місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3
від   імені   та
в   інтересах   ОСОБА_4
на   рішення Старосамбірського районного
суду м. Львова від 22 серпня 2007 року,
-

встановила:

ОСОБА_3
звернулась до суду із позовом до ОСОБА_5 від імені та в інтересах ОСОБА_4 про
визнання за ним права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку
успадкування після смерті батька ОСОБА_1.

За
рішенням Старосамбірського районного суду м. Львова від 22 серпня 2007 року у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не
погоджуючись з даним рішенням суду,  представник
ОСОБА_3  оскаржила його в апеляційному
порядку,  зазначивши в апеляційній
скарзі,  що суд невірно оцінив наявні у
справи докази та прийшов до помилкового висновку про те,  що після смерті спадкодавці ОСОБА_6 в 1991
році,  її майно,  в тому числі спірний будинок,  було успадковано обома синами - ОСОБА_1  та ОСОБА_7,
та стверджує,  що останній на момент
смерті ОСОБА_6 в будинку АДРЕСА_1 не проживав,
а лише був прописаний в ньому,
свої права на батьківський будинок,
як спадкоємець не заявляв,  фактично
дану спадщину не приймав,  а тому після
смерті останнього вказаний будинок,  чи
його частка не могли відноситись до спадкової маси,  яка підлягала унаслідуванню ОСОБА_5.

На
підтвердження даним обставинам апелянт вказує,
що у спадковій справі про прийняття спадщини ОСОБА_5. після смерті
ОСОБА_7  в переліку спадкового майна
спірний будинок не зазначено.

Вважаючи,  що матеріалами справи не доведено факту
прийняття ОСОБА_7  спадкового майна та
спірного будинку після смерті ОСОБА_6,
апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове
рішення,  яким повністю задовольнити
позовні вимоги щодо визнання права власності ОСОБА_4  на
весь житловий будинок АДРЕСА_1.

Заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення ОСОБА_1  та адвоката ОСОБА_2 на спростування доводів
апеляційної скарги,  перевіривши
матеріали справи і доводи апеляційної скарги,
колегія суддів не вбачає достатніх підстав для її задоволення.

Суд
першої інстанції,  в супереч доводам
апелянта,  з достатньою повнотою та
всебічністю дослідив надані сторонами докази в межах заявлених позовних вимог,

2

вірно
встановив фактичні обставини справи,
спірні правовідносини та вірно застосував норми матеріального і
процесуального права при вирішенні даного позову.

Зокрема,  судом беззаперечно встановлено,  що на момент смерті в листопаді 1991 року
власниці спірного будинковолодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_6,  в даному будинку були прописані її два сини
ОСОБА_1  та ОСОБА_7 .

В
супереч доводам апеляційної скарги,
сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів поясненнями
відповідачки ОСОБА_1,  державного
нотаріуса Куцюруби Л.Я.,  як представника
третьої особи,  показаннями свідків,  ОСОБА_8
ОСОБА_9  (а.с. 46, 49, 75),  даними приватизаційного майнового сертифікату
серії ВВ №1999890,  іншими доказами
встановлено,  що ОСОБА_7  на день відкриття спадщини після смерті
ОСОБА_6 хоча постійно не проживав у спірному будинковолодінні,  однак був там прописаний,  спільно із братом ОСОБА_1 займались
утриманням цього будинку та веденням господарства,  а тому суд першої інстанції дійшов цілком
обґрунтованого висновку про те,  що
ОСОБА_7,  поряд із ОСОБА_1  фактично прийняв спадщину після смерті своєї
матері ОСОБА_6

Безспірно
судом встановлено і те,  що після смерті
ОСОБА_7  в 1998 році все належне йому
спадкове майно прийняла його дружина ОСОБА_5,
відповідачка у справі,  а після
смерті ОСОБА_1  ІНФОРМАЦІЯ_1 єдиним
спадкоємцем всього належного тому майна,
на яке відкрилась спадщина,  є
його син ОСОБА_4.

При
цьому,  як вбачається із свідоцтва про
право на спадщину ВЕС №730331,  посвідченого державним нотаріусом
Старосамбірської державної нотаріальної контори 31.10.2006 року,  спадкове майно ОСОБА_1  складається із 1/2 частини житлового будинку
АДРЕСА_1,  який на праві власності
належав ОСОБА_6. (а.с. 9).

Дане
спадкове майно у відповідності до  ст.
1261 ЦК України
оформлено на ОСОБА_4,  як спадкоємця ОСОБА_1
за законом в розмірі 1/2 частини спірного будинковолодіння.

З огляду
на викладене,  суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив ОСОБА_4  у задоволенні позову про визнання за ним
права власності в порядку успадкування після батька ОСОБА_1  на весь будинок,  і таке рішення випливає з вимог  ст.
ст.  1217, 1218, 1223, 1268, 1269 ЦК України.

За таких
обставин,  колегія суддів не вбачає
підстав для скасування рішення суду першої інстанції,  яке ґрунтується на повно і всебічно
з'ясованих обставинах справи про дійсні права і обов'язки сторін та ухвалене на
основі правильно застосованих норм матеріального і процесуального закону.

Враховуючи
наведене та керуючись  ст.  ст.
303,  307,  308,
314,  315 ЦПК України,  колегія суддів

ухвал ила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 - відхилити,  а рішення
Старосамбірського районного суду м.
Львова від 22 серпня 2007 року - залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути
оскаржена протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України.