УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31
жовтня 2007 року                                                                м.   Харків

Колегія
суддів апеляційного суду Харківської області з касаційного розгляду цивільних
справ у складі:

головуючого -
Бородіна М.  М.  ,

суддів -
Малійської С.  М.
,   Трішкової І.Ю.

розглянувши
в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Іллічівськом районної адміністрації м.
Одеси,   ОСОБА_2,   ОСОБА_3 про визнання незаконними рішення
Іллічівського РВК м.   Одеси,   свідоцтва про право власності,   договору дарування,   визнання дійсним договору купівлі-продажу та
вселенні; за зустрічним позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до Іллічівськом районної адміністрації м.   Одеси,
ОСОБА_1 про визнання незаконними рішення Іллічівського РВК м.   Одеси,
свідоцтва про право власності та визнання недійсним договору
купівлі-продажу,   -

встановила:

В лютому
2000 року ОСОБА_1   звернулася у суд з позовом,   в якому просила визнати незаконними рішення
Іллічівського РВК № 1317 від 31 липня 1992 року про прийняття в експлуатацію
будинку АДРЕСА_1 та свідоцтво про право власності на цей будинок,   видане на ім'я ОСОБА_2,   а також просила визнати недійсним договір
дарування спірного будинку між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 20 липня 1993 року. Крім
того просила: визнати дійсним договір купівлі-продажу вказаного будинку від 15
вересня 1991 року між нею та ОСОБА_2,
визнати за нею право власності на спірний будинок,   виселити відповідачів із спірного будинку.

В
обґрунтування своїх вимог посилалася на те,
що 15 вересня 1991 року вона придбала домоволодіння по АДРЕСА_1 у
ОСОБА_2,   яка є близькою родичкою
родичів її покійного чоловіка ОСОБА_4
,   з яким вона була у фактичних
шлюбних відносинах,   а оскільки вони
працювали у Чорноморському морському пароплавстві,   ходили на пасажирських суднах,   у зареєстрованому шлюбі не були,   бо він би унеможливлював їх спільну працю на
одному судні.

У
зв'язку з тим,   що будинок не був
прийнятий у експлуатацію,   оформити
договір купівлі-продажу у нотаріуса не представлялося можливим,   тому зазначена угода була укладена у простій
письмовій формі при повній згоді сторін. Від імені ОСОБА_2 договір був
підписаний ОСОБА_5 - матір'ю ОСОБА_4
,   на ім'я якої ОСОБА_2 02 квітня
1991 року видала довіреність,   яка
засвідчена державним нотаріусом.
Позивачка ще до підписання договору повністю оплатила всю суму за
будинок у розмірі 28 000 грн. Крім того,
ОСОБА_2 заповідала все своє майно на колишнього її чоловіка ОСОБА_4

В
листопаді вона оформила документи про прийняття будинку в експлуатацію,   а 05 грудня 1991 року будинок був
зареєстрований на праві приватної власності на її ім'я.

Через
деякий час вона дізналася,   що ОСОБА_2
вдруге ввела будинок в експлуатацію і оформила право власності на себе,   не поставивши її - власницю будинку - до
відома,   а 20 липня 1993 року подарувала
спірний будинок ОСОБА_3

У
березні 2000 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали у суд зустрічний позов до районної
адміністрації Іллічівського району м.
Одеси,   ОСОБА_3   про визнання незаконним рішення
Іллічівського виконкому м.   Одеси за №
1600 від 22 листопада 1991 року та свідоцтва про право приватної власності на
жилий будинок АДРЕСА_1 від 05 грудня 1991 року.

При цьому
посилалися на наступне.

ОСОБА_2
вказувала,   що ще у 1962 році вона зі
своїм чоловіком збудували спірний будинок. Угоди щодо продажу будинку у неї з
позивачкою не було,   грошей від неї
ніколи не

Справа
№1359-кс-07

Головуючий у
1-ій інстанції: Малій О.М.

Доповідач:
Бородін М.  М.

отримувала.
Гроші у ОСОБА_4  вона взяла за
будматеріалами та користування гаражем.
Довіреність на ім'я ОСОБА_5 була нею видана для оформлення
правовстановлюючих документів на будинок. ОСОБА_1 ,  скориставшись пропискою у її будинку,  ввела в оману працівників Іллічівського РВК
та на своє ім'я оформила будинок,
отримавши свідоцтво про право приватної власності,  про що їй було не відомо.

ОСОБА_3
вважала,  що будинок АДРЕСА_1 їй
подаровано ОСОБА_2 у встановленому законом порядку.

Справа
розглядалася судами неодноразово.

Рішенням
Малиновського районного суду м.  Одеси
від 20 травня 2005 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені в повному обсязі.

У
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2,
ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням
апеляційного суду Одеської області від 09 грудня 2005 року рішення суду першої
інстанції скасоване.

В
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконними рішення
Іллічівського РВК,  свідоцтва про право
власності,  визнання недійсним договору
дарування та визнання дійсним договору купівлі-продажу,  визнання права власності,  виселення - відмовлено.

Позов
ОСОБА_2,  ОСОБА_3 задоволений частково.

Визнано
недійсними рішення Іллічівського РВК м.
Одеси за № 1600 від 22 листопада 1991 року та свідоцтво про право
власності на будинок АДРЕСА_1 від 05 грудня 1991 року на ім'я ОСОБА_1.

У
вимогах ОСОБА_2,  ОСОБА_3 про визнання
недійсним договору купівлі-продажу від 15 вересня 1991 року - відмовлено.

У
касаційній скарзі ОСОБА_6
в інтересах ОСОБА_3  просить рішення
апеляційного суду Одеської області від 09 грудня 2005 року скасувати,  залишити без змін рішення Малиновського
районного суду м.  Одеси від 20 травня
2005 року,  посилаючись на судом
апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга
задоволенню не підлягає,  виходячи із
наступного.

Згідно
ч. 2  ст.
324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може
бути лише неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення
норм процесуального права.

Доводи
скарги не дають підстав для висновку,  що
судом апеляційної інстанції при розгляді справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які передбачені  ст.  ст.
338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Відповідно
до вимог ч. 1  ст.  335 ЦПК України суд касаційної інстанції не
може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини,  що не були встановлені в рішення суду чи
відкинуті ним,  вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу,  про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи
касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції.

Оскаржуване
судове рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального
права,  у зв'язку з чим колегія суддів
вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись  ст.
332,  336 ЦПК України,  колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_6 відхилити.

Рішення
апеляційного суду Одеської області від 09 грудня 2005 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.