РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №2-2381/2007 р.

13 червня 2007 року            Краснодонський міськрайонний суд
Луганської області в

складі:

головуючого
-Дюбіна В.В. при секретарі -
Попової Г.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Краснодоні справу за позовом ОСОБА_1 до
ВАТ „Краснодонвугілля" про скасування наказу про усунення від роботи,
стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу і моральної
шкоди,

ВСТАНОВИВ:

7 травня 2007 року позивач - ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до ВАТ
«Краснодонвугілля» про скасування наказу про відсторонення від роботи,  стягнення середньої заробітної плати за час
вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

В
обгрунтування своїх позовних вимог позивач вказав,  що він працює на шахті ім.  М. П. Баракова,  яка є структурним підрозділом ВАТ
«Краснодонвугілля» м.  Краснодону,  Луганської області в якості електрослюсаря підземного. 17 квітня 2007 року на підставі
наказу по шахті № 268 він був
відсторонений від роботи. Позивач вказує,
що він не ухилявся від проходження медичного огляду і тому наказ про
відсторонення від роботи є незаконним.
Відсторонення від роботи спричинило йому моральну шкоду,  оскільки він позбавлений коштів для
існування,  вимушений тривалий час
доводити незаконність дій адміністрації шахти,
все це вимагає від нього додаткових зусиль для організації життя.
Позивач просить суд визнати наказ №
268 від 17.04.2007р. незаконним та скасувати його,  допустити його до виконання роботи в якості
електрослюсаря підземного,  стягнути з ВАТ
«Краснодонвугілля» середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 3419, 50 грн.(із
розрахунку 106грн. 86 коп.
(середньоденна заробітна плата) х на 32
дні (кількість днів вимушеного прогулу)),
компенсацію за моральну шкоду у розмірі 6000грн.,  судові витрати та постановити окрему ухвалу
відносно дій директора шахти Баракова та генерального директора ВАТ
«Краснодонвугілля».

У
судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав позов у повному обсязі,  дав суду пояснення аналогічні,  викладеним у позові,  додавши,
що він припинив фактичні шлюбні відносини.оскільки позбавлення коштів
для існування стало причиною виникнення конфлікту і тому він зараз мешкає у
батьків.

Представники
ОСОБА_1  (ОСОБА_2  та ОСОБА_3) підтримали позов у повному
обсязі,  дали суду пояснення
аналогічні,  викладеним Позивачем.

Представник
відповідача - ОСОБА_5  позов не визнав і пояснив суду,  що процедура відсторонення Позивача від
роботи була обумовлена піклування про стан здоров'я останнього,  наказ виданий з додержанням вимог діючого
законодавства,  вважає позов
необгрунтованим та таким,  що не підлягає
задоволенню,  обгрунтування заперечень
виклав у письмовому виступу,  долученому
до матеріалів справи.

Представник
третьої особи ОСОБА_4  - ОСОБА_5  позов не визнав,  вважає позов необгрунтованим та таким,  що не підлягає задоволенню.

Вислухавши
пояснення сторін та їх представників,
дослідивши матеріали справи суд вважає заявлені ОСОБА_1  позовні вимоги не обгрунтованими та такими,  що не підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Згідно  ст.  10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та
інші особи,  які беруть участь у
справі,  мають рівні права щодо подання
доказів,  їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи. Згідно  ст.  11 ЦПК України суд суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,  в межах заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб,  які беруть
участь у справі.  ст.  60
ЦПК України передбачає,  що кожна
сторона

повинна довести ті
обставини,  на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків,  встановлених ЦПК.

Суд
встановив,  що позивач знаходиться у
трудових відносинах з ВАТ «Краснодонвугілля» та працює на шахті ім.  М. П. Баракова в якості електрослюсаря
підземного,  цей факт визнай сторонами і
доказуванню не підлягає.

Відповідно
до вимог  ст.  46
КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим
ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані,  у стані наркотичного або токсичного
сп'яніння; відмови або ухилення від обов'язкових медичних оглядів,  навчання,
інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони;
в інших випадках,  передбачених
законодавством.

Таким
чином,  перелік підстав для відсторонення
від роботи не є вичерпний і відсторонення від роботи,  згідно КЗпП України може провадитися і в іншх
випадках,  передбачених законодавством.

Згідно заключного
акту по результатам періодичного медичного огляду працівників СП «Шахта
ім.  М. П. Баракова» ВАТ
«Краснодонвугілля» від 28.12.2006р. позивач був визнаний непридатним для
продовження роботи за своєю спеціальністю,
в зв'язку з міопатичним астігматизмом захворювання обох очей,  та потребує переводу на іншу роботу,  даний факт позивачем визнаний,  він згоден,
що дійсно має захворювання очей.

Порядок
проведення медичних оглядів встановлений Положенням про порядок проведення
медичних оглядів працівників певних категорій (затв. наказом МОЗ України № 45 від
31.03.1994р.) -далі
Положення

Положенням
встановлюються:

-     єдиний порядок організації та проведення попереднього
(при прийнятті на роботу) і

періодичних (протягом трудової діяльності) медичних оглядів
працівників,  зайнятих на важких

роботах,  роботах із шкідливими чи
небезпечними умовами праці або таких,  де
є потреба у

професійному доборі,  а також
щорічного обов'язкового медичного огляду осіб віком до 21 року;

-    обов'язки,  права і
відповідальність власника або уповноваженого ним органу підприємства,

установи,  організації,  працівника,
органу і закладу Міністерства охорони здоров'я України.

п. 4.2.2 Положення
передбачає обов'язок працівника виконувати медичні рекомендації,  п.   4.2.3.   Положення   передбачає
відповідальність  працівника  за
невиконання   медичних
рекомендацій.

п. 4.1.1. Положення
передбачає обов'язок власника або уповноваженого ним органа виконувати висновки
заключного акту медичного огляду та забезпечити працевлаштування працівника в
зв'язку зі зміною стану здоров'я.

З метою
виконання вимог заключного акту медичного огляду та забезпечення
працевлаштування працівника в зв'язку зі зміною стану здоров'я позивачу було
запропоновано обрати одну з 11
професій та перевестись на неї,
однак позивач від запропонованих професій відмовився,  чим поставив під загрозу особисте
здоров'я,  оскільки підземні умови праці
протипоказані йому за станом здоров'я.

Згідно  ст.  14 Закону України
«Про охорону праці» працівник зобов'язаний піклуватися про особисте здоров'я.

Суд
критично оцінює довіди позивача та його працівників,  щодо його неухилення від проходження
медичного огляду та неможливістю застосування
ст.  46 КЗпП України у
даному випадку,  оскільки наказ про
відсторонення від роботи не був обгрунтований ухиленням ОСОБА_1  від проходження медичного огляду,  а
грунтуется на вимогах
ст.  46 КЗпП
України,   ст.  14
Закону України «Про охорону праці»,
Положення про порядок проведення медичних оглядів працівників певних
категорій.

Позивач
не надав суду доказів,  підтверджуючих
можливість його роботи у шкідливих підземних умовах та не спростовував медичне заключения стосовно
неможливості продовження роботи у підземних умовах.

Відповідно
до п. 13 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №
4 від 31.03.1995року «Про судову практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» за наявності порушення прав працівника у сфері
трудових відносин (незаконного звільнення або переведення,  невиплати належних йому грошових сум,  виконання робіт у небезпечних для життя і
здоров'я умовах тощо),  яке призвело до
його моральних страждань,  втрати
нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації
свого життя,  обов'язок по відшкодуванню
моральної (немайнової-) шкоди покладається на власника або уповноважений ним
орган незалежно від форми власності,
виду діяльності чи галузевої належності.

Відповідно
до п. 5 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №
4 від 31.03.1995року
«Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»
обов'язковому з'ясуванню  при  вирішенні
спору  про  відшкодування
моральної (немайнової")
шкоди   підлягають:

наявність такої шкоди,  протиправність діяння її заподіювача,  наявність причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд,  зокрема,
повинен з'ясувати,  чим
підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або
втрат немайнового характеру,  за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні,  в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній
формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому
виходить,  а також інші обставини,  що мають значення для вирішення спору.

Заявляючи
вимоги щодо стягнення компенсації за моральну шкоду Позивач не надав суду
жодного доказу,  підтверджуючого факт
моральної шкоди.

Наказ
про відсторонення від роботи позивача був обумовлений недопуском його до роботи у
небезпечних для здоров'я умовах та обов'язковістю для виконання вимог заключного
акта медичного огляду зі сторони власника або уповноваженого ним органа і тому
є обгрунтованим.

Оскільки
відсторонення ОСОБА_1  від роботи
відбулося з додержанням діючого законодавства був додержаний порядок розірвання
трудового договору за ініціативою роботодавця суд вважає,  що позовні вимоги відносно стягнення
середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу,  компенсації моральної шкоди,  постановления
окремої ухвали відносно директора шахти Баракова та генерального директора
ВАТ «Краснодонвугілля» є необгрунтованими та не підлягають задоволенню.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.  46 КЗпП
України;  ст.  14
ЗУ «Про охорону праці»,  п. 4.1.1.,  4.2.2,
4.2.3. Положенням про порядок проведення медичних оглядів
працівників певних категорій (затв. наказом МОЗ України № 45 від
31.03.1994р.);п. 5, 13 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №
4 від 31.03.1995року «Про судову практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди»;  ст.  ст.  10,
11,  60,  212-215,
218 ЦПК України

ВИРІШИВ:

В
позовній заяві ОСОБА_1 до  ВАТ
„Краснодонвугілля"  про скасування   наказу
про усунення   від  роботи,
стягнення  середньої
заробітної  плати  за  час
вимушеного прогулу і моральної шкоди-відмовити за необґрунтованістю.

На
рішення може бути подана заява до апеляційного суду Луганської області про
апеляційне оскарження або апеляційна скарга,
протягом десяти днів з дня проголошення рішення,  через Краснодонський міськрайонний суд.