УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

«18»
вересня 2007р.                                                                                        м.Одеса

Колегія суддів
Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської

області в складі:

Троїцької Л.Л.,
Сидоренко І.П., Фальчука
В.П.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл сумісно нажитого майна, за касаційною
скаргою ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_3
на рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 15 червня 2005р. та ухвалу
апеляційного суду Запорізької області від 17 жовтня 2005р., -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2003р.
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розподіл сумісно нажитого
майна, який уточнювала під час розгляду справи. При цьому посилалась на те, що
з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 09.10.1992р. по
14.11.2003р. Від шлюбу має неповнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. За період шлюбу з відповідачем було
придбано майно на загальну суму 22250грн.

Оскільки в
добровільному порядку згоди щодо розподілу майна вони з колишнім чоловіком не
дійшли, позивачка просила суд розділити сумісно нажите майно з урахуванням
того, що неповнолітня дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні, а
саме: визнати за нею право власності на 23 частини квартири АДРЕСА_1, а за відповідачем 13 частини зазначеної
квартири. Так як квартира не може бути розділена в натурі, просила
визначити порядок користування нею, виділивши їй з донькою в користування
прохідну кімнату, площею 14,9кв.м., а відповідачу кімнату 12,4кв.м., залишивши
підсобні приміщення в загальному користуванні. Також просила виділити їй
телевізор „Самсунг", вартістю 800грн. та касетний відіоплеєр
„Самсунг", вартістю 450грн. на загальну суму 1250грн., а інше майно
(програвач, вартість 500грн., пральну машину „Індезіт" - 1500грн. та
спальний гарнітур -1000грн.) виділити відповідачу.

Рішенням
Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 15 червня 2005р., яке залишено без
змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 17 жовтня 2005р.,
позовні вимоги задоволені частково.

Суд визнав за
ОСОБА_1 право власності на 12 частину спірної квартири. В частині позовних
вимог про встановлення порядку користування квартирою відмовлено. Із спільного
майна подружжя ОСОБА_1 виділено касетний відіоплеєр „Самсунг", вартістю
450грн., кольоровий телевізор „Самсунг", вартістю 800грн., інше майно
виділено відповідачу.

Позивачка та її
представник звернулися з касаційною скаргою, в обґрунтування якої посилається
на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення

Справа №33ц - 1059 /2007р.                                                           Категорія
ЦП : 5

Головуючий у першій інстанції-Лихосенко М.О. Доповідач -
Троїцька Л.Л.

2

норм процесуального права, в зв'язку з чим
ставлять питання про скасування судових рішень та ухвалення нового - про
задоволення позову в повному обсязі.

Колегія суддів
дійшла висновку, що підстави для перегляду судових рішень відсутні, виходячи з
наступного.

Задовольняючи
частково позовні вимоги, місцевий суд виходив з того, що все майно, яке є
предметом спору, являється спільною сумісною власністю сторін, придбаного в
період шлюбу, тому згідно ст.ст.69,70 СК України майно підлягає розподілу в
рівних частках.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про встановлення порядку
користування квартирою, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з
того, що в спірній квартирі відсутні відособлені жилі приміщення.

Апеляційний суд погодився з висновком місцевого суду та залишив його
рішення без змін.

Відповідно до
ч.2 ст.324 ЦПК України в редакції 2004р. підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно ст.335
ЦПК України, суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Як вбачається з
матеріалів справи, судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та
процесуального права, а також відсутні передбачені ч.1 ст.338 ЦПК України
підстави для обов'язкового скасування судових рішень.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновки судів не
спростовують.

Керуючись
ст.ст.332,336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_3 відхилити.

Рішення
Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 15 червня 2005р. та ухвалу
апеляційного суду Запорізької області від 17 жовтня 2005р. залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.