УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2007 року                                                       м.  Вінниця

Колегія  суддів
судової  палати  з
цивільних  справ  Апеляційного
суду Вінницької області у складі:

головуючого :
Ковальчука О.В.,  суддів : Колоса С. С.
,  Іващука В.А.,  при секретарі: Цехмістер О.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2,  ОСОБА_3 про відшкодування
збитків та моральної шкоди,  за
апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 на рішення Староміського
районного суду м.  Вінниці від 24 липня
2007 року,

установила:

Рішенням
Староміського районного суду м.  Вінниці
від 24 липня 2007 року постановлено:

Позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Стягнути
зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 080 (десять тисяч вісімдесят) грн. у
відшкодування матеріальної шкоди,  1690
(одна тисяча шістсот дев'яносто) грн. у відшкодування моральної шкоди і 251
(двісті п'ятдесят одна) грн. 42 коп. понесених судових витрат,  а всього 12 021 (дванадцять тисяч двадцять
одна) грн. 42 коп.

В
задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 відмовити. Судом   першої
інстанції  встановлені   наступні
факти   і   відповідні
їм правовідносини.

05.05.2005
року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений письмово на невизначений строк
договір комісії № 05-1,  відповідно до
якого відповідачка ОСОБА_2 (комісіонер) зобов'язалась за дорученням позивача
ОСОБА_1 (комітента) вчинити в інтересах останнього та від свого імені угоду або
декілька угод з продажу меблевої продукції (товару),  переданої ОСОБА_1 на комісію згідно накладної
№ 3 від 05.05.2005 року,  а саме: стінки
«Валентино»,  вартістю 6480 грн.,  комоду В-К «Бергано 1»,  вартістю 3600 грн.,  комоду В-К-2,
вартістю 7560 грн. та люстри В-4-1,
вартістю 1080 грн. (а.с.  8-9,  10). Таким чином,  сторони в належній формі досягли згоди з істотних
умов договору щодо його предмету і ціни.

Справа № 22 - 2046 2007 р.   Категорія: 11    Головуючий
у суді першої інстанції Олійник О.М.

Доповідач:
Ковальчук О.В.

Даний
договір відповідає вимогам  ст.  ст.
1011, 1012 ЦК України
та,  відповідно до п. 9.1,  вступив в силу з моменту його підписання.

На
виконання Договору і відповідно до п.6.1,
ОСОБА_1 в той же день був переданий товар для реалізації ОСОБА_2 в
приміщенні «Епіцентру» по вул.  Великій
кільцевій в м.  Києві,  про що була складена накладна.

У період
з 05.05.2005 року по 03.05.2006 року товар ОСОБА_2 реалізований не був. На
порушення вимог Закону,  а також п.2.2
укладеного договору комісії,
відповідачка не вжила заходів щодо збереження переданого майна,  в результаті чого меблі були пошкоджені і про
це 03.05.2006 року був складений акт розбіжностей з продавцем з відділу ОСОБА_2
- ОСОБА_5 (ах. 11) і відповідачка ОСОБА_2 в усній формі визнала,  що пошкодження були зроблені в період
перебування речей в торговому залі.

Відповідно
до висновку спеціаліста № 657 від 22.09.2006 року,  у меблевої стінки «Валентино» відсутня скляна
полиця,  нижні кути секційних стояків та
верхній карниз сколоті і дані пошкодження не підлягають ремонту та потребують
заміни. У комоду В-К «Бергано 1» відсутні два цоколі,  пошкоджена верхня кришка - подряпини по всій
поверхні і скол кута. За
таких обставин,  реалізація стінки
«Валентино» та комода В-К «Бергано 1» в торговельній мережі як нових неможлива.
Оптово-роздрібна ціна повно комплектної технічно-справної без будь-яких
дефектів стінки «Валентино» становить 6480 грн.,  а комоду В-К «Бергано 1» - 3600 грн.
(а.с.  13-16).

Відповідно
до  ст.
1021 ЦК України,  а також п. 2.2. Договору,  комісіонер відповідає перед комітентом за
втрату,  недостачу або пошкодження майна
комітента. В разі завдання шкоди майну комітента комісіонер повинен негайно
повідомити про це комітента і вжити заходів щодо охорони його прав та
інтересів. Також,  відповідно до п. 2.З. Договору,  в обов'язки комісіонера входить оглянути
товар,  що передається на комісію,  перевірити його кількість,  якість та комплектність,  впевнитися у його придатності для продажу.

Проаналізувавши
зібрані докази,  суд першої інстанції
дійшов висновку,  що належним
відповідачем по даному позову є лише ОСОБА_2,
яка уклала з ОСОБА_1 договір комісії і яка повинна нести
відповідальність за його невиконання.

Посилання
відповідачів на те,  що вони не
знайомі,  ОСОБА_3 і ОСОБА_5 не перебували
зі ОСОБА_2 у трудових відносинах,  тому
накладна і акт     розбіжностей,  що підписані ними,  не є доказом укладення договору комісії,  спростовуються фактично встановленими
обставинами.

Таким
чином,  на думку суду першої
інстанції,  внаслідок порушення ОСОБА_2
зобов'язання,  позивачеві були завдані
збитки на суму пошкоджених меблів,
тому,  відповідно до  ст.
611 ЦК України,  вони підлягають
відшкодуванню.

Крім того,  судом першої інстанції встановлено,  що безвідповідальними і неправомірними діями
відповідачки ОСОБА_2 позивачеві ОСОБА_1 була завдана моральна шкода,  яка полягає в душевних стражданнях,  яких він зазнав у зв'язку з пошкодженням його
майна,  неможливістю вільно розпорядитись
своєю власністю,  відсутністю вільних грошових
коштів і неможливістю вирішення спірного питання мирним шляхом,  що примусило його звернутись до суду з даним позовом.  Розмір моральної шкоди позивачем оцінено

в 1690 грн.
і суд вважає,  що на підставі  ст.
ст.  23,  611 ЦК України дана сума також підлягає
стягненню з відповідачки.

Оскільки
позивачем при подачі позову до суду були понесені судові витрати,  а саме сплачено судовий збір в розмірі 118, 3
грн.,  витрати на  інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи та оплачено вартість товарознавчого дослідження в розмірі 103, 12 грн.,  відповідно до
ст.  88 ЦПК України дані суми
необхідно стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1

У
апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 -ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду
та закрити провадження у справі,
посилаючись на невірну оцінку доказів,
порушення норм процесуального права.

Перевіривши
законність і обґрунтованість рішення у межах заявлених вимог та доводів
апеляційної скарги,  колегія суддів не
вбачає підстав для задоволення останньої.

Встановивши,  що за вищенаведених обставин ОСОБА_2 порушила
зобов'язання,  внаслідок чого ОСОБА_1
були завдані збитки у розмірі вартості пошкоджених меблів,  а також заподіяна моральна шкода,  яка полягає у душевних стражданнях,  яких він зазнав у зв'язку із пошкодженням його
майна,  суд на підставі положень  ст.
ст. 23,  611,  1011,
1012,  1021 ЦК України дійшов
вірного висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 080 грн. у
відшкодування збитків,  1690
відшкодування моральної шкоди,  а також
судових витрат.

Суд
оцінив зібрані у справі докази відповідно до положень  ст. 212 ЦПК України та мотивував у рішенні
чому прийняв до уваги одні із них і відхилив інші,  а тому доводи скарги про невірну оцінку
доказів як такі,  що висновків суду не
спростовують,  не можна визнати
обґрунтованими.

Наведені
у апеляційній скарзі порушення норм процесуального права не є такими,  що призвели до неправильного вирішення
справи,  а тому відповідно до ч.3  ст. 309 ЦПК України не можуть бути підставою
для скасування або зміни рішення.

Згідно
ч.2  ст. 308 ЦПК України не може бути
скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст.  308,  314,
315 ЦПК України,  колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу представника ОСОБА_2 -ОСОБА_4 відхилити.

Рішення
Староміського районного суду м.  Вінниці
від 24 липня 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення. Протягом двох місяців з дня набрання
законної сили ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного
Суду України.