Головуючий у першій інстанції - Зеленська В.І.
Справа № 22ц- 666
Доповідач - Ніколова Б.Ю.
Категорія № 44
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 квітня 2007
року                                                                                          м.
Хмельницький

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Хмельницької області

в складі:
головуючої - судді Ніколової Б.Ю.,

суддів :
Ніколаєвої В.М., Самчука П.П.

при секретарі
Доробалюк Л.В.

з участю :

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянула у
відкритому судовому засіданні цивільну справу № 22ц-666 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Славутського міськрайонного суду від 11 грудня 2006 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Заслухавши
доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з
доводами апеляційної скарги, колегія суддів

встановила:

В жовтні 2006
року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 11562 грн.,
завданої незаконним заволодінням належним йому майном. В обгрунтування своїх
вимог вказував, що в 2003 році він продав належне йому будинковолодіння по
АДРЕСА_1 ОСОБА_3 та зі згоди останньої на присадибній ділянці залишив для
зберігання металеві труби: 20 шт. довжиною 11,5 м діаметром 76 мм., 2 шт.
довжиною 8 м. діаметром 86 мм, 24 шт. довжиною 4,5 м. діаметром 32 мм. із
нержавіючої сталі. На початку 2006 року він виявив, що труби зникли, з приводу
чого він звертався до правоохоронних органів. Останніми було встановлено, що
труби забрав відповідач ОСОБА_2
для власних потреб, і не бажає їх повернути. Тому просив суд стягнути з
відповідача матеріальну шкоду в сумі 11562 гривна відшкодування моральної шкоди
1000 грн. та 662 грн. 62 коп. судових витрат.

В листопаді 2006
року ОСОБА_1 подав до суду доповнення до позовної заяви та просив стягнути з
відповідача вартість металевої ємкості в сумі 2300 грн., яку, на його думку,
забрав відповідач, а всього просив стягнути з останнього 13862 грн.
матеріальної шкоди, 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди, 162 грн. судових
витрат.

Під час розгляду
справи ОСОБА_1 зменшив свої вимоги та просив стягнути з відповідача 8015 грн.
96 коп. на відшкодування вартості труб, 2300 грн. вартості металевого ящика,
1000 грн. моральної шкоди та судові витрати.

Рішенням
Славутського міськрайонного суду від 11 грудня 2006 року позов задоволено
частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 8015 грн. 96 коп.
майнової шкоди, 500 грн. на відшкодування моральної шкоди, 127 грн. 15 коп.
судових витрат та 250 грн. витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_2 вважає
рішення суду незаконним, просить його скасувати, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального права, недоведеність тих обставин, які суд
вважає встановленими. На його думку, позивач не надав достатніх доказів в
підтвердження того, що саме зазначену кількість труб він залишив на зберігання
на присадибній ділянці ОСОБА_3, його пояснення з приводу кількості труб є
заперечливими. Суд безпідставно не прийняв до уваги показання свідків ОСОБА_4
та ОСОБА_5 та не врахував, що в належному ОСОБА_3 будинковолодінні тривалий час
ніхто не проживав, будинок був без охорони.

Апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до
ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом
встановлено, що відповідно до договору дарування від 1.02.2003 року позивач
ОСОБА_1 відчужив ОСОБА_3 частину житлового будинку у АДРЕСА_1, розташованому на
земельній ділянці площею 1752 кв.м.

На зазначеній
земельній ділянці позивач тоді ж, в 2003 році, за згодою набувача ОСОБА_3
залишив на зберігання належні йому металеві труби, не уклавши відповідно до
вимог ст. 414 чинного на той час ІДК України договору схову у письмовій формі.

Звертаючись до
суду з даним позовом, позивач не навів достовірних доказів в підтвердження
обставин щодо кількості залишених ним металевих труб та привласнення їх у
зазначеній ним кількості відповідачем. Так, його пояснення в цій частині є
заперечливі і змінювалися ним в судовому засіданні під час розгляду справи,
зокрема в останньому судовому засіданні позивач стверджував, що на присадибній
ділянці ОСОБА_3 зберігалися не 20, а 12 металевих труб діаметром 76 мм.

Не є достовірним
доказом і посилання позивача на постанову про відмову в порушенні кримінальної
справи проти ОСОБА_2 від 6.06.2006 року, оскільки відсутні дані про вручення
останньому копії такої в установленому законом порядку, а також відсутні докази
про ознайомлення відповідача з її змістом. Що стосується його пояснень від
29.05.2006 року, які були відібрані працівниками Славутського РВ УМВС України в
Хмельницькій області, то в них не зазначено, яка саме кількість належних
позивачу труб була привласнена відповідачем.

Враховуючи, що
відповідно до вимог ч.4 ст. 61 ЦПК України, постанова про відмову в порушенні
кримінальної справи не є обов'язковою для суду, що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки особи, стосовно якої ухвалено постанову, тому
посилання суду на неї як на достовірний доказ в підтвердження вимог позивача є
помилковим.

Як вбачається з
матеріалів справи, відповідач визнавав факт привласнення ним 5 труб довжиною
11,5 метра, діаметром 76 мм.

За наведених
обставин, суд не мав достатніх підстав для задоволення позовних вимог позивача
в частині відшкодування відповідачем матеріальної шкоди у повному обсязі.

Враховуючи, що
відповідач визнав обставини привласнення ним належних позивачу 5 металевих труб
довжиною 11,5 м. діаметром 76 мм., вартістю відповідно до даних прайс-листа
1570 грн., то саме в цьому розмірі підлягає відшкодування відповідачем
матеріальної шкоди, заподіяної позивачу. Тому апеляційний суд вважає, що
рішення суду в цій частині слід змінити, зменшивши розмір відшкодування
відповідачем матеріальної шкоди до 1570 грн., а також зменшити розмір
відшкодування ним моральної шкоди до 100 грн.

В решті рішення
суду є законним і обґрунтованим і підстав в межах доводів апеляційної скарги
для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.
ст. 307, 309, 315, 319 ЦПК України,
колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення
Славутського міськрайонного суду від 11 грудня 2006 року змінити. Зменшити
розмір відшкодування ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди до 1570 грн.
та розмір відшкодування моральної шкоди до 100 грн.

В решті рішення
суду залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена шляхом
подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання законної сили до
Верховного Суду України.