РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

27 квітня 2007 року                                                                 м.
Запоріжжя

Шевченківський
районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого
судді                                                       Кляшторного
B.C.,

при секретарі                                                                                  Горовой
О.П.,

з участю позивача ОСОБА_1, відповідача
ОСОБА_2., представника відповідача -
адвоката ОСОБА_3, розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої злочином,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_2. про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди, спричиненої злочином.

В позові
зазначив, що за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26.12.2006 року ОСОБА_2
визнаний винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. А
саме, 11.03.2006 року о 21-00 год. ОСОБА_2 навмисно
спричинив позивачу тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної
експертизи № 785 від 15.05.2006 року
кваліфікуються як ушкодження середнього ступеню тяжкості, не небезпечні для
життя, але такі, що призвели до тривалого розладу здоров"я, більше 21 дня.

У зв'язку з
пошкодженням здоров"я позивач ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному
лікуванні у 5 міській
клінічній лікарні екстреної та швидкої медичної допомоги з 12.03.2006 року по 07.04.2006 року, а з 07.04.2006 року по 19.06.2006 року проходив
амбулаторне лікування. У зв'язку з лікуванням позивачу призначались медичні
препарати, яких він придбав на загальну суму 271 грн., за проведення операції позивач сплатив 350 грн., а всього
за період лікування позивачем сплачено 621
грн.

Крім того у
зв'язку з проходженням лікування позивач не працював та не отримував заробітну
плату. Його середній заробіток за 2006
рік складав 971 грн.
Позивач не працював з 12.03.2006
року по 19.06.2006 року,
таким чином втратив заробіток за 3
місяця на суму 2913 грн.

Неправомірними
діями відповідача позивачу завдано моральну шкоду, яка виразилась у душевних
стражданнях, позивач переніс сильне душевне хвилювання, був позбавлений
можливості працювати, на теперішній час стан його здоров"я значно
погіршився, порушений звичайний уклад життя. Моральну шкоду позивач оцінює в 5000 грн.

Зазначені суми позивач просить стягнути з відповідача в
примусовому порядку.

В судовому
засіданні позивач ОСОБА_1 наполягав на задоволенні своїх позовних вимог, підтвердив
викладені в позові обставини.

Відповідач
ОСОБА_2. позов визнавав частково: не заперечував проти задоволення позову в
частині стягнення матеріальної шкоди; суму моральної шкоди вважає
необгрунтовано завищеною. При цьому пояснив, що згоден виплатити 1000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди.

Вивчивши
матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги
про відшкодування матеріальної шкоди піддягають задоволенню в повному обсязі,
позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому
задоволенню.

В ході судового
розгляду встановлено, що за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя
від 26.12.2006 року
ОСОБА_2 визнаний винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. А
саме, 11.03.2006 року о 21-00 год. ОСОБА_2 навмисно
спричинив позивачу тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної
експертизи № 785 від 15.05.2006 року
кваліфікуються як ушкодження середнього ступеню тяжкості, не небезпечні для
життя, але такі, що призвели до тривалого розладу здоров"я, більше 21 дня.

У зв'язку з
пошкодженням здоров"я позивач ОСОБА_1 знаходився
на стаціонарному лікуванні у лікарні з 12.03.2006
року по 07.04.2006 року, а
з 07.04.2006 року по 19.06.2006 року проходив
амбулаторне лікування. У зв'язку з лікуванням позивачу призначались

медичні препарати, яких він придбав на загальну суму 271 грн., за
проведення операції позивач сплатив 350
грн., а всього за період лікування позивачем сплачено 621 грн.

Крім того у
зв'язку з проходженням лікування позивач не працював та не отримував заробітну
плату. Його середній заробіток за 2006
рік складав 971 грн.
Позивач не працював з 12.03.2006
року по 19.06.2006 року,
таким чином втратив заробіток за 3
місяця на суму 2913 грн.

Неправомірними
діями відповідача позивачу завдано моральну шкоду, яка виразилась у душевних
стражданнях, позивач переніс сильне душевне хвилювання, був позбавлений
можливості працювати, на теперішній час стан його здоров"я значно
погіршився, порушений звичайний уклад життя. Моральну шкоду позивач оцінює в 5000 грн.

Згідно ст. 1166 ЦК України шкода,
завдана неправомірними діями особистим немайновим правам, завдана майну
фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1167 ЦК» України,
моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується
особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1195 ЦК України, фізична
особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я фізичній
особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток, втрачений ним втрати або
зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати
додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування,
санаторно-курортного лікування, придбання ліків, тощо.

Суд вважає, що в
даному випадку відповідач повинен нести відповідальність за заподіяну шкоду,
оскільки він за вироком суду визнаний винним у скоєні злочину. Розмір
матеріальної шкоди підтверджується наданими позивачем документальними доказами.

Що стосується
відшкодування моральної шкоди, то суд вважає, що в цій частині вимоги позивача
слід задовольнити частково у розмірі 2000
грн., оскільки вимоги в цій частині недостатньо обґрунтовані доказами.

Керуючись ст.ст.
1166, 1167, 1195, 1197
ЦК України, ст.ст. 10,
11, 209,212,214-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 271
грн. в рахунок відшкодування витрат на придбання ліків, 350 грн. в рахунок
відшкодування витрат за операцію, 2931
грн. в рахунок відшкодування втраченого заробітку, 2000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди, а всього стягнути 5552 грн.

Стягнути з
ОСОБА_2 державне мито в сумі 51
грн. в прибуток держави, 30
грн. в рахунок відшкодування судових витрат по оплаті судового збору за
інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.