Апеляційний суд Донецької області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31
серпня 2007 року                                                                                         м.
Донецьк

Колегія суддів
Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого                         Новосядлої В.М. ,

суддів:                                    Жданової В.С
Доленко А.В.,
Олєйникової

Л.С. , Осипчук
О.В.,

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2,  Київського міського управління юстиції про
визнання недійсним свідотства про право власності на спадкове майно та видачу
свідотства про право власності на 2/3 частину спадкового майна, за касаційними
скаргами Київського міського управління юстиції,ОСОБА_1 на рішення
Голосіївського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2004 року та ухвалу
Апеляційного суду міста Києва від 18 січня 2005 року,

встановила:

В
березні 2004 рокуОСОБА_1.
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просила зобов"язати
відповідачку припинити перешкоджати їй в оформленні права власності на Належну
їй частину спадкового майна та надати в розпорядження Другої нотаріальної
контори м. Києва правовстановлюючі документи на спадкове майно.

В липні
2004 рокуОСОБА_1. доповнила
свої позовні вимоги та просила визнати недійсним свідотство про право власності
на спадкове майно, видане ОСОБА_2
Другою Київською нотаріальною конторою 7 травня 2003 року.Зобов"язати
Другу Київську нотаріальну контору видати їй свідотство про право власності на
2/3 частини спадкового майна.

Зазначала,
що 30 жовтня 2002 року помер її батькоОСОБА_3 18 березня 2003
року вона звернулась до Другої Київської державної нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини після померлого батька, але постановою від 2
березня 2004 року їй було відмовлено у видачі свідотства про право на спадщину
за законом у зв"язку з тим, що нею не були

Справа №
33ц-1419 св 07                          Категорія ЦП.34

АПП Головуючий у першій інстанції Коломеєць І.А.

Доповідач Олєйникова Л.С. .

2

надані
документи, які свідчили би про належність майна спадкодавцю.Крім того, вона
дізналась, що Другою Київською держнотконторою було видано свідотство про право
на спадщину за заповітом на відповідачку.Оскільки вона є донькою померлого, є
непрацездатною-3 групи інвалідності, вона має право на обов'язкову долю у
спадковому майні-квартирі.

Рішенням
Голосіївського районного суду м.  Києва
від 15 жовтня 2004 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва
від 18 січня 2005 року, позовОСОБА_1задоволено частково.Постановлено визнати
свідотство про право на спадщину за заповітом, видане 7 травня 2003 року
ОСОБА_2 Другою
Київською державною нотаріальною конторою недійсним. Зобов"язано Другу
Київську державну нотаріальну контору видати ОСОБА_1 свідотство про право
власності на 1/3 частину спадкового майна після померлого ОСОБА_3

Стягнуто
з ОСОБА_2на користьОСОБА_1сплачене державне мито в сумі 59 грн.50 коп.

У
касаційних скаргах Київське міське управління юстиції ,  ОСОБА_1,
просять скасувати судові рішення ,
посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права
та порушення норм процесуального права.

Касаційні скарги
підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно
до вимог  ст.  213 ЦПК України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.  Законним є
рішення,  яким суд,  виконавши всі вимоги цивільного судочинства,  вирішив справу згідно із законом.  Обґрунтованим є рішення,  ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин,  на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,  підтверджених тими доказами,  які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи
частково позовні вимогиОСОБА_1про визнання недійсним свідотства про право
власності на спадкове майно, видане 7 травня 2003 року на ім"яОСОБА_2та
визначая долю позивачки в спадковому майні, суд першої інстанції , з яким
погодився суд апеляційної інстанції виходив з того, що при вирішенні питання
спадкування майна не були враховані інтереси ОСОБА_1, обов"язкова доля
якої складає 1/3 частки всього спадкового майна.

Але з таким
висновком частково погодитися не можна.

Судами
встановлено , що 31 жовтня 2002 року померОСОБА_3 , який 22 грудня
2000 року заповів все своє майноде б воно не було та з чого б воно не
складалось , своїй сестрі ОСОБА_2

Згідно
наданих ОСОБА_1документів-вона є рідною дочкою ОСОБА_2, яка з 1 лютого 2002 року є інвалідом
третьої групи.

Оскільки на день
вЦПКриття спадщини, тобто на день смерті ОСОБА_3   31
жовтня   2002   року
позивачка  по   справі
ОСОБА_1   була

3

Непрацездатною - інвалідом 3-ї групи, в силу  ст. 535 ЦК
України /в редакції 1963 р/ вона має право на обов'язкову частку.

Відповідно
до  ст. 535 ЦК України
непрацездатні діти спадкодавця успадковують незалежно від змісту заповіту , не
менше 2/3 частки, яка належала б кожного з них при спадкоємстві за законом.

Визнаная
обов'язкову долю позивачки в спадковому майні, суд першої інстанції , з яким
погодився суд апеляційної інстанції виходив з того, що спадкоємцями за законом
першої черги померлогоОСОБА_2
є дочка -позивачка по справіОСОБА_1.
та його дружина ОСОБА_4
у рівних долях.

Між тим,
місцевий суд не перевіривши знаходився померлий на день смерті в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4та чи має вона право на долю в спадщині за
законом , оскільки позивачкою надано суду копію свідотства про розірвання шлюбу
міжОСОБА_2 та ОСОБА_4, що мало місце 20 травня 1982 року.

Вказаний
факт має значення для визначення кола осіб-спадкоємців за законом першої черги
та визначення обов"язкової долі позивачки у спадщині..

Крім
того,  місцевим судом визнано свідотство
про право на спадщину за заповітом , видане 7 травня 2003 року ОСОБА_2 Другою
Київською державною нотаріальною конторою недійсним в повному обсязі незважаючи
на те, що обов'язкова доля ОСОБА_1складає частку від спадщини.

Визначивши
обов'язкову долю ОСОБА_1в спадщині, місцевий суд зобов'язав видати ОСОБА_1
свідотство про право власності на частку спадкового майна після померлого ОСОБА_3.

Між тим,
місцевий суд не звернув уваги на те, що до переліку нотаріальних дій , які
вчиняються державними нотаріусами , передбаченими Законом України „Про
нотаріат" від та п.2 Інструкції про порядок вчинення нотаріальний дій
нотаріусами України, не входить видача свідотства про право власності на спадкове
майно.Вказаний пункт передбачає видачу свідотства про право на спадщину.

Оскільки
з огляду на викладене,  суди першої
інстанції та апеляційної інстанції неправильно застосували норми матеріального
права та на порушення норм процесуального права не встановили всіх фактичних
обставин,  які мають значення для
правильного вирішення справи,  рішення
судів підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись
статтями 336,  338 ЦПК України,  колегія суддів Апеляційного суду Донецької
області,

ухвалила:

Касаційні
скарги Київського міського управління юстиції , ОСОБА_1,  задовольнити частково.

Рішення
Голосіївського районного суду м.  Києва
від 15 жовтня 2004 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 18 січня 2004
року скасувати,  а справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала
оскарженню не підлягає.