УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

03
серпня 2007р.                                                                                              м.Донецьк

Колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в
складі:

Краснощокової
Н.С., Шевченко В.Ю., Осипчук О.В.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в м.Донецьку справу за позовом ОСОБА_1 до
Представництва "ОСОБА_3", третя особа: ОСОБА_2, про поновлення на
роботі, визнання наказу про звільнення незаконним, стягнення невиплаченої
заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
відшкодування моральної шкоди та стягнення витрат на правову допомогу, за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Києва
від 24 листопад 2004р. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 02 березня
2005 року,

встановила:

У грудні
2003р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Представництва
"ОСОБА_3" про поновлення на роботі, визнання наказу про звільнення
незаконним, стягнення невиплаченої заробітної плати в сумі 1759грв.56коп.,
стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 4105грв.64коп.,
відшкодування моральної шкоди в сумі ЮОООгрв. та стягнення витрат на правову
допомогу в сумі 5000грв.

Зазначав, що 03 листопада 2003р. він був прийнятий на
роботу до Представництва "ОСОБА_3" на посаду менеджера з дослідження
ринку та суспільної думки згідно трудового договору. Наказ про прийом його на
роботу він не підписував і з ним не був ознайомлений, однак фактично був
допущений до роботи. 11 листопада 2003р. директор Представництва повідомила
його про звільнення. Копію наказу про звільнення він не отримував та не був з
ним ознайомлений. При звільненні з ним не був проведений остаточний розрахунок
за відпрацьовані дні.

В процесі розгляду справи позивач неодноразово уточнював
та доповнював свої вимоги і остаточно просив зобов"язати відповідача
видати наказ про прийом на роботу у Представництво "ОСОБА_3" на
посаду менеджера з дослідження ринку та

Справа№33ц-1340кс-07

вивчення суспільної думки з дати фактичного допущення до роботи- з 3
листопада 2003р., зобов"язати відповідача видати наказ про його звільнення
з роботи з посади менеджера з дослідження ринку та вивчення суспільної думки з
дати постановления рішення
суду, стягнути з відповідача на його користь невиплачену заробітну плату за час
роботи з 3 листопада по 11 листопада 2003р. в сумі 3107грв.62коп., стягнути з
відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в
розмірі 95615,62грв., моральну шкоду в сумі 10 000 грв. та витрати по наданню
правової допомоги адвокатом в сумі 5000грв.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 24 листопада 2004р.,
залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 02 березня 2005р., в
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення, справу
направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати
або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду,
чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові
рішення постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права,
підстави для обов'язкового скасування судового рішення, передбачені ч. 1 ст.
338 ЦПК України відсутні.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в
задоволенні касаційної скарги.

Керуючись ст.ст. 332, 336,337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду Донецької області,

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Шевченківського районного суду м.Києва від 24 листопада 2004р. та ухвалу
Апеляційного суду міста Києва від 02 березня 2005 року залишити без змін.

Ухвала
набирає  законної  сили
з  моменту її оголошення  та оскарженню
не підлягає.