УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03
жовтня 2007 року                                                                                      м.  Одеса

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в
складі:

головуючого
Процик M.B.,

суддів Федорової
А.Є.,  Мизи Л.М. ,

при секретарі
Грінченко Є.В.,

за.участю
ОСОБА_1 ,  представника ОСОБА_2,
ОСОБА_3 ,
представника ОСОБА_4,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
визнання права власності на спадкове майно і за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання
заповіту недійсним,  -

за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 30
березня 2007 року,  -

ВСТАНОВИЛА:

У липні
2006 року ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3,
просила про визнання за нею права власності на спадкове
майно за заповітом після смерті ОСОБА_5,
зокрема на 12 частину квартири АДРЕСА_1,  посилаючись на відмову відповідача надати
нотаріусу документи,  які підтверджують
право власності спадкодавця на спірну квартиру.

Відповідач
ОСОБА_3 позов не визнав і в серпні 2006 року подав до суду зустрічний позов до
ОСОБА_1 ,  просив визнати заповіт своєї
матері ОСОБА_5 від 28.01.2005р. недійсним,
посилаючись на порушення нотаріусом закону при складанні заповіту,  на те що ОСОБА_5була малограмотною і заповіт
не відповідав її дійсній волі.

ОСОБА_1  зустрічний
позов не визнала.

Рішенням
Іллічівського міського суду Одеської області від 30.03.2007р. позовні вимоги ОСОБА_1  задоволені повністю.

Визнано
за ОСОБА_1 право
власності на 1/2 частину спадщини - жилого приміщення (квартири),  яка знаходиться АДРЕСА_1.

Стягнуто
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати,
пов'язані з оплатою державного мита і інформаційно-технічного
забезпечення розгляду цивільної справи.

У
задоволенні позовних вимог про визнання заповіту недійсним ОСОБА_3 відмовлено
повністю.

Додатковим
рішенням від 22 червня 2007 року рішення суду в частині стягнення з
ОСОБА_3  на користь  ОСОБА_1   витрат,

Справа №
22ц-3067/07                                                     Категорія
ЦП: 26

Головуючий у
першій інстанції Журавель П.І.

Доповідач Процик
М. В.

пов'язаних з оплатою державного мита і
інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи доповнено
словами „ у розмірі 191 грн."

В
апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення Іллічівського міського
суду Одеської області від 30.03.2007р. та постановити нове рішення,  яким визнати заповіт ОСОБА_5,  посвідчений 28.01.2005р. приватним нотаріусом
Іллічівського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_6,  за реєстраційним № 399,  - недійсним,
посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального
права.

ОСОБА_1  проти доводів апеляційної скарги заперечувала,  апеляційну скаргу не подавала,  з рішеннями суду погодилась.

Заслухавши
доповідача,  перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги,  колегія
суддів вважає,  що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних підстав.

За
правилами  ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального
і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе
рішення суду за одних лише формальних міркувань.

Постановляючи
рішення про задоволення позову ОСОБА_1  і про відмову в позові ОСОБА_3,  суд першої інстанції,  посилаючись на  ст.
ст.  1248, 1253, 1257 ЦК України,  виходив з того,  що заповіт ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1  складений нотаріусом у встановленому законом
порядку,  порушень щодо форми та
посвідчення допущено не було,  а тому
право ОСОБА_1  на спадок підлягає
захисту.

З таким
висновком суду погоджується колегія суддів,
оскільки він зроблений з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

Згідно  ст.
ст.  1223, 1247-1248, 1253 ЦК України право на
спадкування мають особи визначені в заповіті; Заповіт складається в письмовій
формі,  із зазначенням місця і часу його
складання,  має бути особисто підписаний
заповідачем та посвідчений нотаріусом; Нотаріус посвідчує заповіт,  який написаний заповідачем власноручно або за
допомогою загальноприйнятних технічних засобів; У разі застосування технічних
засобів заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним; Якщо
заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт,  посвідчення заповіту має відбуватися при
свідках; На бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при
свідках,  а свідки при яких посвідчено
заповіт,  зачитують його вголос та
ставлять свої підписи на ньому.

Відповідно
до вимог  ст.  1257 ЦК
України заповіт,  складений
особою,  яка не мала на це права,  а також заповіт складений з порушенням вимог
щодо його форми та посвідчення є нікчемним; За позовом заінтересованої особи
суд визнає заповіт недійсним,  якщо буде
встановлено,  що волевиявлення заповідача
не було вільним і не відповідало його волі.

Як
встановлено судом і це вбачається з матеріалів справи ОСОБА_5була власником 12
частини квартири АДРЕСА_1,  і свою
частину квартири правомочно після своєї смерті за заповітом заповіла онуці
ОСОБА_1 (а.с. 4, 5-6, 7, 61-62, 99, 103-104)

ОСОБА_5померла
ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с. 8) Згаданий заповіт був складений 28 січня 2005 року зі слів
заповідача нотаріусом,  і записаний в
письмовій формі за допомогою загальноприйнятних технічних засобів,  прочитаний вголос і підписаний власноруч
заповідачем,  за її бажанням в
присутності двох свідків,  які прочитали
заповіт вголос і підписали його. Заповіт посвідчений нотаріусом,  яка перевірила дієздатність заповідача.
Підстави вважати заповіт нікчемним відсутні. Безспірні докази,  які б свідчили,  що волевиявлення заповідача не було вільним і
не відповідало її волі та заповіт складено з такими порушеннями вимог
закону,  які є підставою для визнання
заповіту недійсним,  із матеріалів справи
не вбачаються.

Враховуючи
викладене,  колегія суддів вважає,  що суд першої інстанції дав належну оцінку
доводам відповідача ОСОБА_3  та його
представника,  а також

наданим ними по справі доказам та поясненням свідків
ОСОБА_7,  ОСОБА_8,
ОСОБА_6,
ОСОБА_9,  ОСОБА_10,  ОСОБА_11,
ОСОБА_12 і прийшов до правильного висновку,  щодо відсутності законних підстав визнавати
заповіт ОСОБА_5 недійсним.

Оскільки заповіт є дійсним,  позивачка прийняла спадщину,  але ОСОБА_3.

оспорює її право власності в порядку спадкоємства (а.с.
46),  то суд першої інстанції

правильно,
згідно  ст. 392 ЦК України,  захистив право власності позивачки ОСОБА_1

шляхом його визнання.

Доводи
ОСОБА_3  та його представника в
апеляційному суді щодо неграмотності заповідача та відсутності її підпису в
заповіті,  не можуть бути прийняті до
уваги,  оскільки ОСОБА_3 не оспорює,  що ОСОБА_5 власноруч написала в заповіті своє
прізвище,  а отже самостійно визначила
форму свого підпису,  що законом не
заборонено. Як вбачається із наданої відповідачем реєстраційної картки клієнта
банку її рівень грамотності дозволяв їй самостійно укладати договори з
банком,  якому в реєстраційній картці
клієнта,  в графі взірець підпису,  вона зазначила своє прізвище,  форма написання якого суттєво не
відрізняється від підпису в заповіті,
(а.с. 24) Посилання відповідача та його представника на відсутність
добровільного волевиявлення заповідача,
на дефект форми заповіту та на невідповідність заповіту закону і
опублікованим взірцям не можуть бути прийняті до уваги,  оскільки спростовуються вищезазначеними
нормами закону,  письмовими доказами та
поясненнями свідків,  яким суд першої
інстанції дав належну оцінку в своєму рішенні.

За таких
обставин в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги,  колегія суддів зазначає відсутність підстав
для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення.

Керуючись  ст.
ст.  303,  304,
307ч.1п.1,  308, 313, 314ч.1п.1,
315, 317, 319 ЦПК України,  колегія
суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення
Іллічівського міського суду Одеської області від 30 березня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення,  але може бути оскаржена

в касаційному порядку до Верховного суду України протягом двох місяців з
моменту

проголошення.