РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28
листопада 2007р.                                                                             м.  Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

головуючої                                                       Беркій
О.Ю.,

суддів:                                                               Ясеновенко
Л.В.,  Фединяка В.Д.,

секретаря                                                          Самуляк
О.М. ,

з участю
адвоката                                            ОСОБА_1,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу за позовом Управління житлово-комунального
господарства виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради до
ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про визнання недійсним ордеру,
з участю: ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  ОСОБА_4,
представник УЖКГ - Максилевича В.М. ,
-

встановила:

В липні
2006 року УЖКГ виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради звернулося
із зазначеним позовом,  посилаючись на
те,  що відповідачам 20 червня 1998р.
міським житлово-експлуатаційним об'єднанням ВАТ „Івано-Франківський
пивзавод" було видано ордер на поселення в кімнати №1-3 площею 86, 7 кв.м
гуртожитку по АДРЕСА_1. Оскільки зазначений будинок є комунальною власністю
територіальної громади міста і ВАТ „Івано-Франківський пивзавод" був
переданий у строкове платне користування,
то орендарем було перевищено повноваження по розпорядженню неналежним
йому майном.  Крім того,  виданий ордер скріплений тільки печаткою
профспілкового комітету,  в даному ордері
відсутня печатка підприємства,  підпис
голови правління,  не містить номеру та
дати рішення. Оскільки про існування зазначеного

Справа
№22-ц-1391/2007р.                              Головуючий
у 1 інстанції Барашков
В.В.

Категорія
29                                                        Доповідач
Беркій О.Ю.

ордеру їм не було відомо до закладення відповідачами позову про
визнання права на житло,  просили даний
ордер визнати недійсним.

Рішенням
Івано-Франківського міського суду від 5 жовтня 2007 року позов задоволено,  поновлено управлінню житлово-комунального
господарства виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради строк
звернення до суду.

Визнано
недійсним ордер від 20 червня 1998 року виданий профспілковим комітетом
Івано-Франківського пивзаводу на ім'я ОСОБА_2ОСОБА_3,  ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про право вселення в кімнати
№1-3 пл. 86, 7 кв.м.  гуртожитку по
АДРЕСА_1.

Стягнуто
з ОСОБА_2,  ОСОБА_6,  ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь державного
бюджету 8 грн. 50 коп. судового збору та 7 грн. 50 коп. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

На дане
рішення ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  ОСОБА_4 та ОСОБА_7 подали апеляційну
скаргу,  в якій посилаються на те,  що судом безпідставно поновлено позивачу
строк позовної давності,  оскільки в
матеріалах справи відсутні будь-які докази про те,  що позивачу про оспорюваний ордер стало
відомо в 2005 році. Крім того,  судом не
встановлювалось правомірність проживання громадян в приміщенні №3 даного
гуртожитку.

Судом
невірно застосовано  ст.  47 ЖК України,  оскільки норма житлової площі застосовується
для житлових будинків,  а не гуртожитків.

Просять рішення
суду скасувати,  а справу направити на
новий розгляд.

В
судовому засіданні апелянти апеляційну скаргу підтримали по вищенаведених
мотивах.

Представник
УЖКГ Івано-Франківського міськвиконкому доводи апеляційної скарги заперечив,  посилаючись на її безпідставність.

Вислухавши
доповідача,  пояснення сторін,  перевіривши письмові матеріали справи,  колегія суддів приходить до висновку,  що апеляційна скарга підлягає до часткового
задоволення.

Задовольняючи
позов Управління житлово-комунального господарства Івано-Франківського
міськвиконкому та визнаючи недійсним ордер,
суд першої інстанції виходив з того,
що він був виданий з порушенням порядку видачі,  організації і посадової особи,  що видали його,  стосовно розміру приміщення для проживання та
терміну дії.

Однак,  зазначений висновок є передчасним.

За
змістом  ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку,  встановленому цим
кодексом,  звернутися до суду за захистом
своїх порушених,  невизнаних або
оспорюваних прав,  свобод чи інтересів. У
випадках,  встановлених законом,  до суду можуть звертатися

органи та
особи,  яким надано право захищати
права,  свободи та інтереси інших
осіб,  або державні чи суспільні
інтереси.

З
матеріалів справи вбачається,  що будинок
АДРЕСА_1 є комунальною власністю територіальної громади м.  Івано-Франківська і в період з 1.07.92р. по
1.07.2001р. згідно договору оренди,  де
орендодавцем виступав ЖЕО №2 був переданий у строкове платне користування ВАТ
„Івано-Франківський пивзавод".

Відповідно
до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985р. (із
послідуючими змінами від 25.05.1998р.) в силу
ст.  61 ЖК України
житлово-експлуатаційна організація,  а
при її відсутності - підприємство,
установа,  організація,  як наймодавець можуть бути стороною в
спорах,  що виникають з договорів найму
жилого приміщення. Вони вправі,
зокрема,  пред'являти позови про
визнання наймача таким,  що втратив право
користування жилим приміщенням,
розірвання договору найму жилого приміщення і виселення в зв'язку з
систематичним порушенням правил співжиття,
псуванням і руйнуванням жилих приміщень. Однак у справах із питань,  віднесених до компетенції органів місцевого
самоврядування чи місцевої державної адміністрації,  або з питань управління житловим фондом,  віднесених його власником або уповноваженим
ним органом до свого відання згідно
ст.  18 ЖК України (наприклад,  про визнання ордеру недійсним,  надання,
бронювання або обмін жилого приміщення,
визнання права на жиле приміщення) належною стороною повинен бути
відповідальний орган чи власник житлового фонду.

Оскільки
будинок АДРЕСА_1 є комунальною власністю територіальної громади м.  Івано-Франківська і управління даним будинком
здійснюється виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради,  і до компетенції УЖКГ не відносилися питання
управління житловим фондом,  а тому вони
і не вправі бути стороною у спорах про визнання недійним ордеру.

За
наведених обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового
рішення,  яким в позові УЖКГ міськвиконкому
про визнання ордеру недійсним слід відмовити.

На
підставі  ст.   ст.
15,  18,  61 ЖК України,  керуючись
ст.   ст.  307,
309,  314,  316,
317 ЦПК України,  колегія
суддів,  -

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  ОСОБА_5 та ОСОБА_8 задовільнити частково.

Рішення
Івано-Франківського міського суду від 5 жовтня 2007 року скасувати та
постановити нове рішення.

В позові
Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради до Івано-Франківського пивзаводу,  ОСОБА_2,
ОСОБА_3,  ОСОБА_7,  ОСОБА_4 про визнання ордеру недійсним -
відмовити.

Рішення
набирає законної сили з часу проголошення,
однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з часу набрання ним законної
сили.