Справа № 33-Ц-511 2007 р.                   Головуючий
у суді І інстанції Шалаута Г.І.
16                                                                               Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11
жовтня   2007 року                                                                                       місто
Рівне

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Рівненської області
у складі:

Собіни І.М., Шеремет
А.М., Шимківа С.С.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про поділ
майна подружжя та зустрічного позову ОСОБА_2до ОСОБА_1про визнання права
власності на частину майна за касаційною скаргою ОСОБА_2на рішення апеляційного
суду Івано-Франківської області від 18 жовтня 2005 року, -

встановила:

ОСОБА_1
в серпні 2001 року звернулась з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна
подружжя, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що
30 квітня 1991 року зареєструвала шлюб з відповідачем. У шлюбі нажито
майно: 2-х кімнатну АДРЕСА_1, дачний будинок у садовому товаристві
"Здоров'я", вартістю 19787 грн., земельну ділянку розміром 0,0556 га
вартістю 3608 грн. 44 коп. та інше майно: пральну машинку "Ауріка",
порохотяг, японський відеомагнітофон, штори, картини, старовинне ліжко,
дзеркало, та інші речі домашнього вжитку на загальну суму 8400 грн. Просила
виділити в натурі відповідачу-позивачу дачний будиночок в садовому товаристві
"Здоров'я", ринковою вартістю на час розгляду справи, згідно
експертної оцінки Івано-Франківського ОБТІ 27876 грн. та земельну ділянку
вартістю 11631 грн., присудивши їй з ОСОБА_3 виплату грошової компенсації за
1/2 дачного будиночка в сумі 19753 грн. та за 1/2 земельної ділянки, що
становить 5815 грн. 25 коп. та стягнути в її користь з нього понесені витрати
на проведення експертної оцінки дачного будинку та земельної ділянки в сумі 400
грн. та 199 грн. держмита. Пояснила суду, що дачний будиночок будувався нею
спільно з відповідачем, починаючи з 1991 по 1993 роки, приватизовано земельну
ділянку 7 червня 1994 року, на якій вони спільно працювали, про що
підтверджують свідки з її боку - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

ОСОБА_2
подав зустрічний позов про визнання за ним права власності на майно, набуте ним
до реєстрації шлюбу з позивачкою-відповідачкою: дачний будиночок та земельну
ділянку, автомобіль "Жигулі" ВАЗ 2102, мебельну стінку
"Самбір". Решту майна виділити позивачці-відповідачці.

Рішенням
Івано-Франківського міського суду від 24 червня 2005 року визнано за ОСОБА_2
право власності на дачний будинок в садовому товаристві "Здоров'я"
ринковою вартістю 27876 грн. та виділено йому у користування земельну ділянку
НОМЕР_1 в цьому ж товаристві вартістю 11631 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 5815, 25 грн., що відповідає у грошовому виразі 1/2 земельної ділянки,
зобов'язавши його внести зазначену суму на депозитний рахунок суду. В решті
заявлених вимог ОСОБА_2
та ОСОБА_1 відмовлено.

Рішенням
апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 жовтня 2005 року рішення
Івано-Франківського міського суду від 24 червня 2005 року, в частині відмови
ОСОБА_1 у задоволенні її вимоги щодо поділу дачного будинку в садовому
товаристві "Здоров'я" на земельній ділянці НОМЕР_1 у м. Івано-Франківську
та стягнення 13948 грн. половини вартості спірного будинку скасовано, ухваливши
в цій частині нове рішення. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 13948 грн.
грошової компенсації за належну їй частку в спільному майні подружжя, зокрема,
половину вартості дачного будинку на земельній ділянці НОМЕР_1 садового
товариства "Здоров'я" м. Івано-Франківськ. В решті рішення
Івано-Франківського міського суду від 24 червня 2005 року залишено без змін.

У
поданій касаційній скарзі ОСОБА_2
просить скасувати рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від
18 жовтня 2005 року, а рішення Івано-Франківського міського суду від 24 червня
2005 року залишити в силі.

В
запереченні на касаційну скаргу ОСОБА_1 просить відхилити касаційну скаргу
ОСОБА_2 у
зв'язку з відсутністю підстав для скасування судового рішення.

Колегія суддів
вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно
із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення
є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм
процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті та справедливе
рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно
до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції перевіряє в межах
касаційної скарги правильність застосування судом першої та апеляційної
інстанції норм матеріального та процесуального права і не може встановлювати
або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Касаційний суд перевіряє
законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої
інстанції.

Згідно з
положеннями статті 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну
скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Встановлено,
і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального права, і доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Відсутні
й передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування
судового рішення.

Керуючись
ст.ст. 331, 332, 335-337 ЦПК України, колегія суддів Апеляційного суду
Рівненської області,

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_2відхилити. Рішення    апеляційного
суду Івано-Франківської області від 18 жовтня 2005 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.