Справа
№22Ц-2686/2007р.                                          Головуючий
у 1 інстанції Бакуменко Л.А.
01, 29, 32                                                       Доповідач
у 2 інстанції Приходько К.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04
вересня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого     Приходька К.П.,

суддів          Березовенко Р.В.,  Оношко Г.М. ,

при
секретарі    Сторожук І.П.,

розглянула
у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційними
скаргами ОСОБА_1,  ОСОБА_2 на рішення
Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 червня 2007 року
по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1,  яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 про визнання
втратившими право на користування житлом та за зустрічним позовом ОСОБА_1,  яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
вселення у спірну квартиру,

встановила:

у
листопаді 2006 року позивач звернувся до суду з позовом обґрунтовуючи свої
вимоги тим,  що з 14 вересня 1996 року
він перебув із відповідачкою у зареєстрованому шлюбі від якого мають спільну
дитину - сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. 31 березня 2005 року шлюб між ними був
розірваний згідно рішення суду. 22 квітня 1997 року мати позивача подарувала
останньому квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Починаючи
з лютого 2005 року відповідачка разом із дитиною переїхали проживати до батьків
відповідачки за адресою АДРЕСА_2 і до даного часу жодного разу до квартири не
поверталася.

Позивач
просив суд визнати відповідачку та їхнього сина такими,  що втратила право на користування спірною
квартирою та зобов'язати Білоцерківську житлово - експлуатаційну дільницю за №5
зняти з реєстрації відповідачку та їхнього сина як мешканців спірної квартири.

21 січня
2007 року позивач змінив свої позовні вимоги і просив суд визнати відповідачку
та їхнього сина такими,  що втратили
право на користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідачкою
17 січня 2007 року подана до суду зустрічна позовна заява в якій вона просила
суд постановити рішення про вселення її та неповнолітнього сина до спірної
квартири обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим,
що у лютому 2005 року позивач змінив замки у вхідних дверях спірної
квартири чим позбавив її та сина можливості проживати у квартирі.

Рішення
суду від 06 червня 2007 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково,  відповідачка ОСОБА_1,  визнана такою,  що втратила право на користування квартиру за
адресою: АДРЕСА_1,  в задоволені решти
позовних вимог,  відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1,  яка діє
в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про вселення у спірну
квартиру,  відмовлено.

Позивачем
ОСОБА_2 подана апеляційна скарга на рішення суду в якій він просить рішення
суду в частині відмовлених позовних вимог скасувати та постановити нове рішення
яким задоволити його позовні вимоги в частині визнання його сина таким,  що втратив право користування спірною
квартирою посилаючись на те,  що судом
першої інстанції зроблені неправильні висновки,
які потягнули за собою порушення норм матеріального права.

Відповідачкою
ОСОБА_1 подана апеляційна на рішення суду в якій просить рішення суду змінити і
задоволити її позовні вимоги,  в
задоволені позовних вимог позивача ОСОБА_2,
відмовити посилаючись на те,  що
висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи.

Колегія судців
вважає,  що апеляційні скарги не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно
до  ст. 308 ЦПК України апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального
і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних міркувань

Судом
першої інстанції встановлено,  що
квартира АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить позивачу по справі з 22
квітня 1997 року. Крім цього квартирою також користувалися,  проживали та зареєстровані в ньому син
позивача ОСОБА_3  ІНФОРМАЦІЯ_1,  а також його колишня дружина,  відповідачка по справі. У спірній квартирі
відповідачка ОСОБА_1,  зареєстрована з 23 серпня 2000 року,  а син сторін з 08 жовтня 1999 року.

Починаючи
з лютого 2005 року відповідачка разом з своїм сином не проживають у спірній
квартирі і по теперішній час не з'являються до неї,  ніякого відношення до неї не мають,  оплату не ведуть,  що підтверджується поданими доказами та
поясненнями свідків по справі. Доказів про те,
що позивач чинив перешкоди відповідачці та їхньому сини у користуванні
спірною квартирою позивачкою не подано.

31
березня 2005 року шлюб між сторонами був розірваний згідно рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області.

Виходячи
з вказаних обставин суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того,  то відповідачка по справі ОСОБА_1 добровільно
залишила квартиру позивача і на протезі більше одного року там не проживає,  тому колегія судців вважає,  даний висновок обґрунтованим і такі їм,  що відповідає нормам чинного
законодавства,  зокрема ч.2  ст.
405 ЦК України.

Погоджується
колегія суддів і з висновком суду першої інстанції про безпідставність позовних
вимог позивача ОСОБА_2 в частині визнання неповнолітнього сина сторін
таким,  що втратив право на користування
спірною квартирою,  оскільки суд першої
інстанції обґрунтовано взяв до уваги гой факт,
що у спірній квартирі час реєстрації неповнолітнього фактично проживав
його батько,  позивач по справі,  атому неповнолітній відповідно до вимог  ст. 29 ЦК України,   ст. 160 СК України має право на користування
вказаним житловим приміщенням.

Посилання
скаржників на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення
норм матеріального права не приймаються судом до уваги оскільки не ґрунтуються
на зібраних матеріалах справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують
висновків суду.

Колегія суддів вважає,  що рішення
суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і
підстав для його скасування не має.

На підставі
наведеного,  керуючись:  ст.
ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України колегія,

ухвалила:

апеляційні
скарги ОСОБА_1,  ОСОБА_2 на рішення
Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 червня 2007 року
відхилити,  рішення залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили моменту її проголошення та може буї и оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.