Справа № 22ц-2793/07                                  Головуючий в
суді першої інстанції Чиркіна С.
Категорія                                                         Доповідач
в суді апеляційної інстанції Медведева
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27
вересня 2007 року                      Колегія
суддів судової палати у цивільних

справах
апеляційного суду Луганської області в складі :

Головуючого
- Медведєвої Л.П.

Суддів                             - Васюкової В.І.,
Сергєєвої   С. В.

при секретарі -
Супоневої   Н.Ю.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в М. Луганську справу за апеляційними
скаргами ОСОБА_2- представника позивача ОСОБА_1., та Товариства з обмеженою
відповідальністю „Угле-дар" в м. Суходольську Луганської області на
рішення Краснодонського міскрайонного суду Луганської області від 11 квітня
2007 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1до Товариства з обмеженою
відповідальністю „Угле-Дар" про поновлення на роботі, стягнення заробітної
плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній
скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю „Угле-Дар" просить
скасувати рішення місцевого суду і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 відмовити, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним і
необгрунтованим, так як не відповідає нормам матеріального та процесуального
права, а також фактичним обставинами справи.

В апеляційній
скарзі представник позивача ОСОБА_1. -ОСОБА_2просить змінити рішення суду в
частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнувши з
Товариства з обмеженою відповідальні ст.
„Угле-Дар" на користь позивача заробітну плату за час ви мушеного
прогулу в сумі 24 558 гривень 52 копійки, посилаючись на те, що воно незаконне
в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Оскаржуваним
рішенням позовні вимоги ОСОБА_1. задоволені частково, наказ № 134-к від
03.10.2005 року по ТОВ «Угле-Дар» про звільнення ОСОБА_1. за ч.4  ст. 40 КЗпП України визнано незаконним,

ОСОБА_1.
поновлено на роботі в якості машиніста шламової насосної станції ТОВ
«Угле-Дар» з внесенням відповідних записів до Трудової книжки, з ТОВ «Угле-Дар»
на користь ОСОБА_1. стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу в
сумі 17049 гривень 62 копійки, компенсацію за моральну шкоду в сумі 1000
гривень, судові витрати в сумі 100 гривень, а всього в сумі 18149 гривень 62
копійки, в іншій частині позову відмовлено, з ТОВ «Угле-Дар» на користь держави
стягнуто державне мито в сумі 51 гривня та витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в сумі 30 гривень, в частині поновлення на роботі
ОСОБА_1. та присудження йому суми середнього заробітку за час вимушеного
прогулу за один місяць рішення допущено до негайного виконання.

Заперечуючи
проти задоволення апеляційної скарги ТОВ «Угле-Дар». позивач та його
представник вважають рішення в частині поновлення позивача на роботі та
стягнення моральної шкоди законним і обґрунтованим.

Заперечуючи
проти задоволення апеляційної скарги представника позивача, ТОВ «Угле-Дар»
просить відхилити апеляційну скаргу, так як в частині стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу рішення постановлено з додержанням вимог
закону.

Позивач та його
представник, а також представник відповідача і третьої особи в судове засідання
не з'явилися, причини неявки не повідомили, про час і місце судового засідання
їх було оповіщено у встановленому законом порядку.

Третя особа також
в судове засідання не з'явився, звернувшись до суду з письмовою заявою про
розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія
суддів встановила наступне.

27 жовтня 2005
року позивач звернувся до суду з вказаним позовом.  У обґрунтування своїх позовних вимог
зазначив, що з липня 2005 року він працював у відповідача на посаді машиніста
шламової насосної станції. Наказом генерального директора товариства №134-к від
03.10.2005 року був звільнений з підприємства за прогули. Звільнення вважає
незаконним, оскільки, в порушення вимог статті 13 Закону України „ Про охорону
праці'' та статей 141, 153 Кодексу законів про працю України роботодавець не
створив на робочому місці безпечні та нешкідливі умови праці, не забезпечив
його спеціальним одягом, не провів атестацію робочого місця, не забезпечив
засобами індивідуального захисту, санітарно-побутовими умовами, при цьому   він
був   незаконно   відсторонений   від
роботи.      Просив   визнати

незаконним наказ №134-к від 03.10.2005 року по ТОВ
„Угле-Дар" про звільнення за ч.4
ст. 40 КЗпП України, поновити його на роботі з внесенням відповідних
записів до трудової книжки, стягнути з ТОВ „Угле-Дар" на його користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу станом на 20.01.2006 року в сумі 18 242 гривні, компенсацію
за моральну шкоду в сумі 10 000 гривень, судові витрати в сумі 100 гривень,
розірвати трудовий договір за власним бажанням у зв'язку з невиконанням
адміністрацією товариства вимог законодавства про охорону праці , допустити
негайне виконання рішення про поновлення на роботі і в частині стягнення суми
за вимушені прогули, моральної шкоди, судових витрат, після 20.01.2006 року до
суми вимушеного прогулу щодобово добавляти середньомісячний заробіток в сумі
44,17 гривень.

За результатами
розгляду цивільної справи судом першої інстанції встановлені наступні обставини
і визначені відповідно до них наступні правовідносини.

Згідно з наказом
№ 97-к від 26.07.2005 року позивача було прийнято на роботу машиністом шламової
насосної Товариства з обмеженою відповідальністю „Угле-Дар".

06.09.2003 року
Товариство з обмеженою відповідальністю „Угле-Дар" зареєстровано юридичною
особою і воно згідно із Статутом та діючим законодавством має право наймати
працівників на роботу і звільняти.

Наказом      генерального      директора      Товариства      з
обмеженою відповідальністю „Угле-Дар" № 134-к від 03.10.2005 року
позивач був звільнений з 03.10.2005 року за прогули відповідно до п.4  ст. 40 КЗпП України  на підставі доповідної записки і актів про
відсутність на робочому місці.

В порушення
вимог  ст. 149 КЗпП України в наказі №
134-к від 03.10.2005 року „ Про звільнення" відсутні дані про
дисциплінарне порушення, за яке накладено дисциплінарне стягнення у вигляді
звільнення. В наказі про звільнення позивача відсутні дані про графік роботи
позивача і дані, в який період часу був вчинений прогул.

В порушення
вимог п.31 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку відповідачем був
пропущений триденний термін повідомлення про звільнення, що є порушенням
порядку застосування дисциплінарного стягнення.

Первинна
профспілкова організація і комісія з трудових спорів у Товаристві з обмеженою
відповідальністю „Угле-Дар" відсутні.

Членом незалежної профспілки горняків позивач став лише після
звільнення.

В листі
директора ТОВ „Угле-Дар" зазначено, що позивач разом з іншими працівниками
був ознайомлений з трудовими правами і обов'язками в усній формі, що є
порушенням вимог  ст. 29 КЗпП України.
Зазначені порушення зафіксовані також у висновку Територіальної Державної
інспекції в Луганській області.

Відповідно до
Інструкції по охороні праці робочим місцем позивача є земснаряд, розташований
на об'єднаному ілонакопичувачеві ЦЕФ «Суходольська»,
«Дуванська», «Самсонівська».

Із зведеної
відомості з нарахування заробітної плати вбачається, що ОСОБА_1. на
підприємстві виконувались надурочні роботи. Оплата праці в надурочний час
компенсувалась виплатою премії.

Згідно з п.10
Статуту підприємства і п.2.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку право
приймати на роботу і звільняти з неї було надано директору. Розділом 3
зазначених Правил для позивача був встановлений двозмінний графік роботи тривалістю
зміни 12 годин,з яких перша зміна з 7.00 год
до 19.00 год., друга -
з 19.00 год. до 7.00 год., два вихідних.

Згідно графіку і
табелю обліку робочого часу останньою фактично відпрацьованою позивачем робочою
зміною була друга зміна з 19.00 год.
27.09.2005 року до 07.00 год.
28.09.2005 року.

В акті №25 від
03.10.2005 року „ Про невихід на роботу", складеному адміністрацією
відповідача, зазначено що ОСОБА_1 не приступив до виконання роботи з
обслуговування земснарядів ТОВ „Угле-Дар" в період з 29 вересня 2005 року.

Цей акт не
містить даних про відсутність позивача на робочому місці за період з 29 вересня
2005 року по 03 жовтня 2005 року.

Територіальною
Державною інспекцією в Луганській області при проведенні перевірки в межах
компетенції було встановлено, що позивач був прийнятий на роботу за професією
машиніста шламової насосної, яка відсутня у класифікаторі професій,
затвердженому наказом Держстандарта №257 від 27.07.2005 року.

Згідно висновку
експертизи 44.04 В № 1134/06 від 03.04.2006 року , зробленої державним
підприємством Луганський експертно-технічний центр, і листа начальника
Територіального управління Держгірпромнагляду № 2-4/2233 від 26.10.2006 року,
роботи, пов'язані з обслуговуванням земснаряду,

відносяться до робіт вугільної промисловості , пов'язані
з роботами підвищеної небезпеки, дозвіл на виконання яких у ТОВ „Угле-Дар" станом
на вересень 2005 року був відсутнім.

В приписі
головного державного інспектора Краснодонської ГГТІ зазначено, що станом на
10.10.2005 року в ТОВ «Угле-Дар» були встановлені наступні порушення :
відсутній дозвіл на виконання робіт по експлуатації земснаряду, не виконуються
роботи з перевірки знань працівників, не проводиться періодичний медичний огляд
працівників, скінчився термін проведення атестації робочих місць умовам праці,
не здійснюється прання спецодягу. Зазначений припис отримано керівником
підприємства відповідача і свідчить про наявність порушень законодавства на
підприємстві.

Постановою
головного санітарного лікаря м. Краснодону №241 від 17.06.2005 року на підставі
акту перевірки дотримання санітарного законодавства від 16.06.2005 року була
припинена робота ТОВ «Угле-Дар», але зазначена постанова відповідачем не
виконана.

Відповідно до
галузевих норм безплатної видачі спецодягу і взуття, позивач мав отримати
чоботи шкіряні і гумові, костюм бавовняний, білизну натільну, онучі бавовняні,
фартух прогумований, берет бавовняний, фактично отримав 11.10.2004 року
бавовняну куртку та чоботи кирзові.

Спір судом
вирішено на підставі  ст.  ст. 40, 79, 153, 235, 237-1 КЗпП
України,  ст. 25 Закону України «Про
відпустки»,  ст. 6 Закону України « Про
охорону праці», Постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року №36 «
Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників,
зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», Порядку
розрахунку середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, при ухваленні рішення суд
керувався  ст.  ст. 10,11,60,61,212-215,367 ЦПК України.

За наслідками
розгляду апеляційних скарг колегія суддів визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи
позов частково, місцевий суд , виконавши всі вимоги цивільного судочинства, на
основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на
підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні, дійшов висновку, що звільнення позивача було
здійснено незаконно, що призвело до порушення його конституційного права на
працю, оскільки позивач 30 вересня 2006 року на роботі був, однак, до
роботи  не приступив,

так   як   на
підприємстві   відповідача   створилася
виробнича   ситуація, небезпечна
для його життя і здоров'я і для людей, які його оточують.

Відповідно
до  ст. 43 Конституції України кожен має
право на працю... на належні, безпечні і здорові умови праці...

Суд правильно
оцінив ситуацію у справі відповідно до зазначеної норми Конституції України і
вимог  ст. 153 КЗпП України, яка
передбачає створення безпечних і нешкідливих умов праці , і  ст. 6 Закону України « Про охорону праці».

Доводи
апеляційної скарги відповідача у справі висновок суду не спростовують і не є
підставою для його скасування.

Доводи
апеляційної скарги представника позивача в частині неправильного застосування
судом норм матеріального права при розрахунку розміру середнього заробітку
позивача за час вимушеного прогулу не основані на законі, так як обчислення
середньомісячного заробітку в таких випадках проводиться відповідно до
зазначеного вище Порядку розрахунку середньої заробітної плати», затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100.

Відповідно
до  ст. 308 ЦПК України, яка передбачає
підстави для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін,
апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

При викладених
обставинах апеляційні скарги сторін у справі повинні бути відхилені, а рішення
місцевого суду залишено без змін.

Керуючись  ст.
ст. 209,303,307,308,314,3 15 ЦПК України,

УХВАЛИЛА :

Апеляційні
скарги ОСОБА_2- представника позивача ОСОБА_1. та Товариства з обмеженою відповідальністю
„Угле-дар" в м. Суходольську Луганської області на рішення Краснодонського
міскрайонного суду Луганської області від 11 квітня 2007 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1до Товариства з обмеженою відповідальністю „Угле-Дар" про
поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та
моральної шкоди, відхилити.

Рішення суду
залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України.