Справа № 22- 6192                                Головуючий в 1
інстанції Неженцевої О.В.
11                                                       Доповідач
УХВАЛА

Іменем України

2007р. серпня 21
дня. Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого
Пономарьової О.М.  суддів Бондаренко
Л.І.,  Бабенко П.М.  при секретарі Артамоновій СО

розглянув у
відкритому судовому засіданні в м. Донецьку цивільну справу

за апеляційною
скаргою скаргу ОСОБА_1

на
рішення Кіровського районного суду м.
Макіївки Донецької області від 4 червня 2007 року

по
цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  треті особі - приватний нотаріус Макіївського
нотаріального округу ОСОБА_3,  ОСОБА_4 та
ОСОБА_5,  про визнання заповіту
недійсним.  -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Кіровського районного суду м.  Макіївки
Донецької області від 4 червня 2007 року відмовлено в задовОСОБА_2 позовних
вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  треті особі -
приватний нотаріус Макіївського нотаріального округу ОСОБА_3,  ОСОБА_4 та ОСОБА_5,  про визнання заповіту недійсним.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду з
ухваленням нового рішення про задоволення її позовних вимог,  вважаючи на те,  що мати за своїм станом здоров"я не
зрозуміла значення дій.

Апеляційний
суд вважає,  що апеляційна скарга
підлягає відхиленню,  рішення - без змін.

Судом
першої інстанції встановлено,  що ОСОБА_6
була власником жилого будинку АДРЕСА_1. У грудні 2003  року у будинку була зареєстрована   позивачка.

ОСОБА_6
є матір"ю позивачки ОСОБА_1,
відповідачки ОСОБА_2,  третім
особам ОСОБА_5, ОСОБА_4.

ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_6   померла.

4 квітня
2006 року ОСОБА_6 на випадок своєї смерті зробила розпорядження,  яким особисто призначила спадкоємцем
належного їй майна -жилого будинку з надвірними будівлями,  що знаходиться АДРЕСА_1 ОСОБА_2.

Заповіт
посвідчений приватним нотаріусом Макіївського нотаріального округу ОСОБА_3 у
зв"язку із хворобою заповідача,  за
місцем проживання.

Суд,  перевіряючи твердження позивачки про те,  що при посвідченні заповіту ОСОБА_6 внаслідок
хвороби не усвідомлювала значення своїх дій,
тому її волевиявлення не було вільним,
не знайшов їх переконливими та відмовив в задоволенні позову.

Висновок
суду відповідає нормам матеріального права,
обставинам по справі.

Відповідно
до ч.1  ст.  1234 ЦК
України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною
дієздатністю,  яку згідно з положеннями
ч.1  ст.
ЗО ЦК України
має фізична особа,  яка усвідомлює
значення своїх дій та може керувати ними.

Правилами
ч.1 статті 225 ЦК України
передбачено,  що правочин,  який дієздатна фізична особа вчинила у момент,  коли вона не усвідомлювала значення своїх дій
та ( або) не могла керувати ними,  може
бути визнано судом недійсним за позовом цієї особи,  а в разі смерті - за позовом інших осіб,  чиї цивільні права або інтереси порушені.

Згідно
висновку посмертної судово-психіатричної експертизи від 14 травня 2007
року,  проведеної Донецьким обласним
центром судово-психіатричної експертизи,
вбачається,  що в період складання
юридичної угоди - підписання заповіту від 4 квітня 2006 p.,
ОСОБА_6 була такою особою,  що не страдала
психічним захворюванням,  тому могла
розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Експерти
встановили,  що з 1998 року ОСОБА_6
знаходилася на обліку у лікарні за місцем проживання з приводу захворювань
серденно-судинної системи та нирок. Останній огляд її проводився лікарем-
терапевтом у листопаді 2005 року і у неї були відсутні будь- які ознаки
психічного розладу,  хвора
пред"являла скарги ,  які були
адекватні тяжкості її соматичного стану.

Доводи в
апеляційній скарзі про те,  що мати не зрозуміла
значення своїх дій при укладанні заповіту ,
не підписувала його спростовуються матеріалами по справі.

Свідки
ОСОБА_7, ОСОБА_8,ОСОБА_9 пояснили,  що 4
квітня 2006 р.   були присутніми у якості
свідків при посвідченні заповіту.

ОСОБА_6
адекватно відповідала на питання нотаріуса,
правильно розуміла обставини,  що
відбувалися,  називала своє
прізвище,  їм" я по батькові.
ОСОБА_6 особисто повідомила,  що бажає
залишити заповіт на жилий будинок дочці ОСОБА_2.

Третя
особа - приватний нотаріус Макіївського нотаріального округу ОСОБА_3
пояснювала,  що укладений нею 4 квітня
2006 р. заповіт,  за яким ОСОБА_6
заповідала належний їй жилий будинок ОСОБА_2,
відповідає усім вимогам чинного законодавства,  у тому числі положенням щодо його форми та
порядку посвідчення. Волевиявлення заповідача було вільним.

Переконливих
доказів в підтвердження вимог позивачка не навела і у суді апеляційного суду.

Доводи у скарзі про
те,  що заповіт не було підписано
заповідачем,  не є підставою для визнання
заповіту недійсним.

Відповідно
до положень ч.2 статті 1248 ЦК
України нотаріус може на прохання- особи записати заповіт з її слів
власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі
заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним.  Якщо заповідач через фізичні вади не може сам
прочитати заповіт,  посвідчення заповіту
має відбуватися при свідках (стаття 1253 ЦК
України).

Заповіт
посвідчено приватним нотаріусом Макіївського нотаріального округу ОСОБА_3 4
квітня 2006 р. на дому за місцем проживання заповідача,  про що є відповідні відомості у заповіті. Зі
змісту заповіту вбачається,  що заповіт
перед підписанням було зачитано вголос у присутності нотаріусу та свідків.

У з"язку із
хворобою заповіт було підписано свідком ОСОБА_9.

Рішення суду
відповідає нормам матеріального,
процесуального права,  підстав для
скасування не вбачається.

Керуючись  ст.
ст.  303-308,  315
ЦПК України,  апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Кіровського районного суду м.  Макіївки
від 4 червня 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга
може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двох
місяців з дня набрання законної сили ухвали апеляційного суду.