Справа № 2-212/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

29 травня 2007 року                                     Менський
районний суд

Чернігівської
області

в складі:

головуючого
судді                                         Ченцової
С. М.

при
секретарі                                                  Зубкович
Н.Ф.

з участю сторін

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.  Мена
справу позовом ОСОБА_1 до СК ім.
Мічуріна про відшкодування
моральної шкоди в сумі 1700
гривень,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2007 року  ОСОБА_1 звернулася  до суду
з позовом до СК ім.  Мічуріна с Волосківці
Менського району про відшкодування моральної шкоди в сумі 1700 гривень,  мотивуючи позов тим,  що з моменту звернення,  04.03.2004
року ,  в Менський районний суд з позовом до СК ім.  Мічуріна про стягнення компенсації за
затримку видачі трудової книжки і до винесення апеляційним судом Чернігівської
області 28.02.2007 року остаточного рішення по справі,  після розгляду в касаційному порядку,  позивачці завдана моральна шкода ,  яка полягає в протизаконних діях відповідача
,  щодо позивачки,  які призвели до трьохрічної судової
тяганини,  довготривалого душевного
потрясіння. Тому що по відношенню до неї були застосовані неправомірні
дії,  вона перенесла нервовий стрес ,
захворіла,  що
привело до часткової втрати здоров"я та необхідності в лікуванні.

У судовому
засіданні,  позивачка  позовні
вимоги підтримала,  просить суд стягнути з відповідача 1700 грн. у
відшкодування моральної шкоди.

Представник
відповідача позовні вимоги не визнав та пояснив,  що ніяких неправомірних дій відповідач не
здійснював,  він скористався своїм правом
оскаржити ухвалу апеляційного суду Чернігівської області в касаційному порядку . І та обставина ,
що остаточне рішення по справі,  яка розглядалася Менським районним судом в 2004 році,    за позовом позивачки до СК ім.  Мічуріна про стягнення компенсації за
затримку видачі трудової книжки ,
прийняте апеляційним судом Чернігівської області лише 28 лютого 2007
року ,  не може бути підставою про
стягнення з відповідача моральної шкоди. Крім того ,  до правовідносин ,  щодо відшкодування моральної шкоди,  заподіяної працівникові у разі якщо порушення
його законних прав призвели до моральних страждань,  втрати нормальних життєвих зв'язків і
потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя
застосовується тримісячний строк позовної давності. Позивачка звернулася до
суду з пропуском цього строку ,  аж через три роки ,  з моменту коли дізналася ,  що її
право порушено.

Заслухавши
пояснення позивача,  представника
відповідача,  дослідивши матеріали справи
,  суд прийшов до висновку ,  що позов
ОСОБА_1.  не підлягає задоволенню з таких
підстав:

Відповідно
до  ст.
237-1 КЗпП
України,  відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі,  якщо порушення його законних прав призвели до
моральних страждань,  втрати нормальних
життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого
життя.

У судовому
засіданні позивачка не надала суду доказів того,  що їй завдана моральна шкода. Доводи
позивачки   про те,  що моральна шкода полягає у тому,  що вона зверталась до

суду ,  витрачала
на це свій час та кошти ,  не грунтуються на законі,
так як звернення до суду є правом особи на свій захист ,
а не доводить існування моральної шкоди.

Крім того,  до правовідносин ,
щодо відшкодування моральної шкоди,  заподіяної працівникові у разі якщо порушення
його законних прав призвели до моральних страждань,  втрати нормальних життєвих зв"язків і
потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя
застосовується тримісячний строк позовної давності (  ст.  233 КЗпП України)

У судовому
засіданні позивачка зазначала ,  що вона не вважає ,  що пропустила строк для звернення до суду з вимогами про
відшкодування їй шкоди,  а якщо і
пропустила ,  то просить поновити строк позовної давності,
так як вважає ,  що вона могла звернутися до суду з вимогою про стягнення
моральної шкоди з моменту ,  коли винесене остаточне рішення суду по справі,
тобто з 28.02.
2007 року,  яка розглядалася днем відліку
тому немає підстав до поновлення цих строків.

За таких
обставин ,  суд вважає ,
що підстав до поновлення строку
позовної давності немає,  у задоволенні
позову про відшкодування моральної шкоди в сумі 1700 грн. 00
коп необхідно відмовити.

На підставі
викладеного,  керуючись  ст.
ст.  233,
237-1 КЗпП України,
ст.  ст. 212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні
позову ОСОБА_1 до СК ім.  Мічуріна с Волосківці
Менського району Чернігівської області про відшкодування моральної шкоди в сумі
1700 гривень - відмовити.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви

про апеляційне
оскарження.