Справа № 22-2718
Ухвала

Іменем   України

26 листопада
2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Львівської області в складі:

Головуючого:
Зубарєвої К.П.

Суддів : Курій
Н.М., Павлишина О.Ф.

При секретарі:
Терземан Б.В.

З участю
позивачки розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою Львівського комунального ремонтно-будівельного
підприємства механізації робіт на рішення Шевченківського районного суду
м.Львова від 30 серпня 2007 року;

встановила:

Рішенням
Шевченківського районного суду м.Львова від 30 серпня 2007 року позов ОСОБА_1
до Львівського комунального ремонтно-будівельного підприємства механізації
робіт про стягнення належних сум при звільненні та визнання незаконним наказів
задоволено частково. Визнано незаконними наказ в.о.директора Львівського
комунального ремонтно-будівельного підприємства механізації робіт № 20 від
23.08.2006 року в частині зняття різниці в нарахуванні заробітної плати
позивачці в розмірі 11732 грн.43 коп. та повернення нею різниці переплаченої
заробітної плати на рахунковий рахунок підприємства згідно перерахунків, та
наказ № 52-к від 29.08.2006 року в частині зміни позивачці розміру посадового
окладу з 01.11.2004 року по 30.09.2005 року (включно) 597 грн., з 01.10.2005 року
по 30.06.2006 року (включно) - 902 грн. Стягнуто з відповідача на користь
позивачки належні їй при звільненні суми: невиплачену заробітну плату,
компенсацію за невикористану відпустку, суму нарахованих лікарняних згідно
листків тимчасової непрацездатності а всього 9447 грн.66 коп. та вихідну
допомогу у розмірі трьохмісячного середнього заробітку в сумі 5147 грн. 18коп.
Визнано неправильним формулювання причини звільнення позивачки в наказі в.о.
директора від 05.09.2006 року за № 55 та зобов'язано відповідача змінити
формулювання причин її звільнення в цьому наказі та трудовій книжці вказавши,
що позивачку звільнено з посади головного бухгалтера на підставі ч.3 ст.38 КЗпП
України за власним бажанням у зв"язку з невиконанням керівником
підприємства законодавства про працю та умов колективного договору. Стягнуто з
відповідача на користь позивачки 15 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення, 8 грн.50 коп. сплаченого судового збору та 120 грн. витрат на
правову допомогу.

Рішення суду
оскаржив відповідач. В апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову у позові оскільки суд не врахував, що
відповідно до листа контрольно-ревізійного відділу у м.Львові від 16.08.2006
року їх було зобов"язано привести штатні розписи та посадові оклади
працівників підприємства у відповідність з наказами вищестоящої організації та
зробити перерахунок як нарахованої так і виплаченої заробітної плати.

Заслухавши
доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи скарги, колегія суддів вважає,
що така не підлягає задоволенню.

Встановлено, що
позивачка перебувала у трудових відносинах з відповідачем на посаді головного
бухгалтера з 15.06.2004 року і 5.09.2006 року нею була подана заява на
звільнення з роботи за власним бажанням з обумовленням причини звільнення -
невиплату заробітної плати. Задовольняючи частково позовні вимоги суд вірно
виходив з того, що штатні розписи, якими встановлювались посадові оклади
працівників підприємства, в тому числі і позивачки, як головного бухгалтера,
затверджувались директором за погодженням з профспілковим комітетом, і це
передбачено положеннями Статуту підприємства від 19.05.2001 року, заробітна

2

плата нараховувалась їй відповідно до вимог ст..97 КЗпП
України, а відтак накази в.о. директора про зняття різниці у нарахуванні
позивачці заробітної плати, суперечать вимогам трудового законодавства і
порушують її трудові права. Оскільки позивачці на час подачі заяви про
звільнення не виплачувалася заробітна плата з квітня 2006 року, відтак суд
відповідно до вимог ст..116 КЗпП України вірно стягнув з відповідача
невиплачену їй заробітну плату, компенсацію за невикористану відпустку а також
вихідну допомогу відповідно до ст..44 КЗпП України та зобов"язав
відповідача внести у наказ про звільнення підставу звільнення - ч.3 ст.38 КЗпП
України. Рішення суду відповідає матеріалам справи, доказам та вимогам
матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не
вбачає.

Керуючись
ст..ст.307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1,315, 317 ЦПК України, колегія суддів;

Ухвалила:

апеляційну
скаргу Львівського комунального ремонтно-будівельного підприємства механізації
робіт відхилити, а рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 30
серпня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередн ьо до суду касаційної інстанції.