Справа № 22ц
- 1670/2007                         Головуючий
інс. - Філатова Л.Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

19 листопада
2007 року апеляційний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Позігуна М.І.,

суддів - Ішутко В.М., Шевченка В.М.,

при секретарі -Рачовій І.І.,

з участю сторін ОСОБА_1, ОСОБА_2, адвоката ОСОБА_3 на
стороні позивачки,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні
скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Новозаводського районного суду м.
Чернігова від 11 вересня 2007 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про вселення та виселення,

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваним
рішенням Новозаводського районного суду від 11 вересня 2007 року позовні вимоги
задоволені частково зі вселенням ОСОБА_1 з малолітньою дитиною - сином
ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, в квартиру АДРЕСА_1

В задоволенні вимог про виселення ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду в частини відмови в виселенні відповідача,
як незаконне та необгрунтоване скасувати, ухваливши нове рішення по суті
позовних вимог.

На думку ОСОБА_1
судом неправильно дана оцінка наявним по справі доказам, що призвело до
ухвалення необ'єктивного рішення в зазначеній частині. Судом не був досліджений
факт того, що відповідач без її відома
виніс з квартири холодильник, викинувши з нього всі продукти, що скориставшись
її відсутністю звернувся з заявою про відключення електропостачання, що
поставив у вхідні двері новий замок, а ключа не дав їй, тим самим позбавив
можливості користуватись житлом.

2

В апеляційній скарзіОСОБА_2просить рішення суду
скасувати, а справу направити на новий розгляд.

Апелянт вказує, що суд ухвалив рішення всупереч наявним по справі доказам.
Позивачка виїхала з квартири в добровільному порядку, забравши свої
речі і дитину, не давала спілкуватися йому з дитиною.

Заслухавши
доповідача, учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційних скарг, суд приходить до висновку, що апеляційні
скарги підлягають відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без
змін з наступних підстав.

Як вбачається з
матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції,ОСОБА_2є наймачем
двохкімнатної квартириАДРЕСА_1, яка була отримана дідом та бабусею відповідача
в 1987 році. В квартирі як члени його сім'ї зареєстровані з 2005 року позивачка
ОСОБА_1 разом з малолітнім сином ОСОБА_4

Шлюб між
ОСОБА_2. та ОСОБА_1., ІНФОРМАЦІЯ_2, було розірвано 06 лютого 2007 року.

Правомірно
вселившись в квартиру, позивачка ОСОБА_1 разом із дитиною у встановленому
законодавством порядку не були позбавлені права користування спірною квартирою,
а тому, згідно з ч. 3 ст. 64 Житлового кодексу України, мають такі ж права і
обов'язки щодо спірного житла, як наймач - відповідач по даній справі, що
передбачено ст. 9 ЖК України, зокрема, як право на користування вказаним
житлом.

Висновок суду
першої інстанції про те, що житлові права ОСОБА_1 разом з малолітньої дитиною,
яка з 16.04.2007 року проживає в с
Неданчичи Ріпкинського району Чернігівської області, були порушені в
результаті вивозу відповідачем її речей без її згоди зі спірної квартири за
вказаною адресою, заміною замків в квартирі, підлягають захисту шляхом їх
вселення в судовому порядку у вказану квартиру, відповідають матеріалам справи
і вимогам закону.

Суд першої
інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що між сторонами, після розірвання
шлюбу склались неприязнені стосунки, в результаті чого до відповідача в 2007
році неодноразово застосовувались заходи запобігання і громадського впливу за
порушення правил співжиття.

В судовому
засіданні позивачка, наполягаючи на задоволення її вимог, посилалась на те, що
підставою для звернення до суду стало те, що в червні 2007 року відповідач
привіз її та дитини речі в село, за місцем її проживання. Зазначені доводи
правомірно взяті судом першої інстанції як підставою для вселення позивачки з
дитиною в квартиру. В той же час, відповідно до ст. 116 ЖК України, підставою
для виселення особи без надання іншого житла, є систематичне порушенням правил
співжиття,

3

якщо раніше прийняті міри попередженняле дали позитивних
результатів. Позивачка не довела, щр прийняті міру реагування попередження щодо
відповідача не дали позитивних результатів.

За таких
підстав, коли доводи позовної заяви знайшли своє підтвердження в судовому
засіданні і обґрунтовано стали підставою для вселення позивачки в спірне житло,
апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги
відповідача та скасування в цій частині рішення суду. Крім того, судовому
засіданні відповідач ОСОБА_2 не заперечував проти вселенні позивачки з дитиною
в спірне житло, заперечуючи проти виселення його без надання іншого житла.

Критично оцінити
в сукупності наявні по справі докази, враховуючи, що в справі є і постанови,
які винесені працівниками міліції за результатами розгляду заяв і відповідача
стосовно неправомірної поведінки позивачки,
та маючи на увазі те, що з 16.04.2007 року ОСОБА_1 не проживає разом з
ОСОБА_2., а в іншому, ніж спірне житло місці, що сторони не позбавлені
можливості провести в подальшому обмін спірного житла, а також виходячи з того, що виселення за ч. 1 ст. 116 ЖК
України, є крайньою мірою реагування, апеляційний суд вважає, що суд
правильно відмовив у виселенні відповідача зі спірного приміщення без надання
іншого житлового приміщення і не знаходить підстав для задоволення апеляційної
скарги позивачки.

Керуючись ст.ст.
303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 325 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 вересня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала набирає
законної сили негайно і може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
проголошення.