УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня
2007 року                                                                                    м.  Хмельницький

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Хмельницької області

в
складі: головуючої - судді Ніколаєвої В.М. ,
суддів : Матущака М. С. ,  Заїки
В.М. ,  при секретарі: Доробалюк Л.В.,

з участю :
сторін,  їх представників

розглянула
у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 22ц-1335 за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 20 квітня 2007
року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  третьої особи - Першої Хмельницької державної
нотаріальної контори про визнання частково недійсним договору дарування.

Заслухавши
доповідача,  пояснення сторін,  їх представників,  перевіривши матеріали справи,  ознайомившись з доводами апеляційної скарги,  колегія суддів

встановила:

ОСОБА_1
,  звертаючись до суду з позовом,  вказував,
що 26 травня 2004 року між ним,
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ,  котрий діяв
від імені ОСОБА_2,  укладено договір
дарування,  згідно якого останній була
подарована квартира АДРЕСА_1. На час укладення договору ОСОБА_4 хворіла тяжкою
хворобою,  він (позивач) переніс два
інсульти ,  під впливом ОСОБА_3  підписали вказаний договір,  проте мали намір укласти договір довічного
утримання. Тому просив визнати недійсним договір дарування від 26 травня 2004
року в частині дарування ним 1/2 частини вище вказаної квартири,  а також поновити строк звернення до суду.

Під час
розгляду справи позивач та його представник уточнили позовні вимоги,  просили визнати недійсним в повному обсязі
договір дарування від 26 травня 2004 року та стягнути моральну шкоду в сумі
5000 грн.

Рішенням
Хмельницького міськрайонного суду від 20 квітня 2007 року в позові відмовлено.

Головуючий
у першій інстанції - Вавринчук О.М.                             Справа
№ 22ц-1335

Доповідач
- Ніколаєва В.М.                                                                  Категорія
№ 9, 12

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1  вважає
рішення суду незаконним,  просить його
скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог,  посилаючись на те,  що висновки суду не відповідають обставинам
справи. Так як при укладенні договору дарування ОСОБА_3  ввів його (ОСОБА_1 ) та ОСОБА_4 в оману щодо
природи правочину,  вважає,  що договір дарування слід визнати
недійсним.  Крім того,  в договорі про виконання робіт,  укладеного між Хмельницьким БТІ та ОСОБА_4 19
травня 2004 року,  а також в
заяві-замовленні № 7775 від 19 травня 2004 року підписи останньої
підроблено,  проте суд відмовив у
клопотанні про призначення почеркознавчої експертизи.

Апеляційна
скарга підлягає відхиленню з таких мотивів.

Судом
вірно з'ясовані фактичні обставини,  дана
їм належна оцінка,  його висновки
підтверджуються матеріалами справи,
ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Згідно
ч. 1  ст.
60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини,  на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Встановлено,  що 26 травня 2004 року між сторонами укладено
договір дарування,  згідно якого ОСОБА_1
,  ОСОБА_4 подарували,  а ОСОБА_2,
від імені якої діяв ОСОБА_3 ,
прийняла в дар квартиру АДРЕСА_1. Цей договір посвідчений державним
нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори Балац Т.П.

ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_4 померла.

Звертаючись
в суд з позовом про визнання зазначеного договору недійсним,  позивач вказував на те,  що ОСОБА_3
ввів його та ОСОБА_4 в оману щодо природи цього правочину,  оскільки вони мали намір укласти договір
довічного утримання.

Однак,  достовірних доказів в підтвердження позовних
вимог ОСОБА_4 не надав. Не знайдені такі і в судовому засіданні.

Відповідно
до п. 6 оспорюваного договору його юридичні наслідки сторонам роз'яснено.

Допитана
в судовому засіданні нотаріус Балац Т.П.,
яка в травні 2004 року нотаріально посвідчувала спірний договір
дарування,  пояснила,  що при вчиненні вказаної нотаріальної дії
роз'яснила ОСОБА_1  та його дружині ОСОБА_4
наслідки укладення зазначеного договору дарування,  вголос прочитала його зміст договору. При
цьому ОСОБА_4 чітко сказала,  що хоче
подарувати квартиру,  а позивач підтримав
її.

Сумніватися в
правдивості цих пояснень суд не мав підстав.

Враховуючи
наведене,  давши належну оцінку зібраним
по справі доказам в їх сукупності,  суд
прийшов до вірного висновку,  що ОСОБА_1  не довів обставини в обґрунтування своїх
позовних вимог,  і ,  оскільки позов заявлений лише з мотивів
введення його (позивача) в оману щодо природи цього правочину,  обґрунтовано відмовив в позові.

Доводи
апеляційної скарги про те,  що при
укладенні спірного договору позивач був введений відповідачем в оману щодо
природи цього договору,  не

можна
визнати підставними,  оскільки суперечать        матеріалам        справи,
наведеним вище.

Не
спростовують висновків суду першої інстанції і інші доводи апеляційної скарги.

Рішення
суду постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального
права,  підстав для його скасування в
межах доводів апеляційної скарги і вимог позивача не вбачається.

Керуючись  ст.
ст. 307,  308,  315,
319 ЦПК України,  колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Хмельницького міськрайонного суду від 20 квітня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  проте може бути оскаржена до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.