УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2007 року                                                                                                   м. Одеса

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської
області в складі: Процик М.В., Федорової А.Є., Миза Л.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні в місті Одесі справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, за касаційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 13
червня 2005 року та на ухвалу апеляційного суду Запорізької області від
10 жовтня 2005 року, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2005
року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заподіяної їй злочином матеріальної шкоди в сумі 6941
грн.25 коп. та моральної шкоди в сумі 5000 грн.

Рішенням
Приазовського районного суду Запорізької області від 13.06.2005р. позов задоволено частково. З ОСОБА_2. на користь
ОСОБА_1 стягнуто 2855 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 1500 грн. у
відшкодування моральної шкоди. В задоволенні позову в іншій частині
відмовлено.

Ухвалою
апеляційного суду Запорізької області від 10.10.2005р. апеляційна скарга
ОСОБА_2 відхилена, рішення Приазовського районного суду Запорізької області від
13.06.2005р. залишено без змін.

В касаційній
скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить рішення Приазовського
районного суду Запорізької області від 13.06.2005р. та ухвалу
апеляційного суду Запорізької області від 10.10. 2005 року скасувати, а справу
направити на новий розгляд.

Колегія суддів
дійшла до висновку, що підстави для перегляду рішення районного та ухвали
апеляційного суду відсутні.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції з урахуванням фактичних обставин справи, виходив з того, що
відповідач своїми злочинними діями заподіяв позивачці
в 2000-2003 роках матеріальну шкоду в сумі 2855 грн. та моральну шкоду в сумі 1500
грн.. а оскільки від кримінальної відповідальності відповідач був звільненим
постановою суду від 07.05.2004 року на підставі Закону України „ Про
амністію", то апеляційний суд з доводами відповідача щодо пропуску строку
позовної давності не погодився і рішення суду першої інстанції залишив без
змін. Позивачка рішення судів не оскаржила.

Головуючий у першій інстанції Діоба П.А.                                             Справа
№ 33ц-980/07

Доповідач Процик
M.B.                                                                                         Категорія ЦП: 40

2

Відповідно до ч2 ст.324 ЦПК
України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судами
норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст.335
ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це
вбачається з матеріалів справи, що суди в цілому дійшли до правильного висновку і таких порушень норм
матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного
вирішення справи не допустили.

Разом з тим при вирішенні справи суд першої інстанції помилково послався, а
апеляційний суд з цим погодився, на ст.ст.23,1166-1167 ЦК України, дія
яких на правовідносини між сторонами, що мали місце до 01 січня 2004 року не
поширюється.

Однак норми зазначених статей та ст.ст. 440,440-1 ЦК України в редакції 1963 року щодо
відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної позивачці в 2000-2003р.р. є схожими, а тому таке порушення норм
матеріального права не вплинуло на правильність вирішення справи.

Відповідно до ст.337ч.2 ЦПК України не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Підстави для
обов'язкового скасування судових рішень, передбачені ч.1 ст.338 ЦПК України
відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновок судів не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 332, 336 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 13 червня 2005
року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 10 жовтня 2005 року
залишити без змін, виключивши із мотивувальної частини рішення Приазовського
районного суду Запорізької області від 13
червня 2005 року посилання на ст.ст. 23,1166-1167 ЦК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.