№2-1127/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

13
червня 2007 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі:
головуючого - судді Дегтярчук М. О.,  при
секретарі Заводяній О.Ю.,  за участю
адвоката ОСОБА_1. ,  розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду м.
Лозова Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 доОСОБА_3
про стягнення боргу,  -

встановив:

Позивачка
звернулась до суду 15 травня 2007 року з позовом до відповідача про стягнення
боргу за договором позики,  посилаючись
на те,  що в 2006 році її племінник
-відповідач,  попросив в борг гроші на
придбання домоволодіння. Позивачка надала йому в борг 14 тисяч доларів США,
що по курсу Національного Банку України станом 8 квітня
2007 року становить 70700 грн. Факт позики відповідач підтвердив наданою ним
власноручною розпискою,  згідно якої
строк повернення боргу - 8 травня 2007 року. 16 квітня 2007 року ОСОБА_3.  частково,
в розмірі 2000 доларів США,  тобто
10100 грн.,  повернув їй в рахунок
вказаного боргу,  що також підтверджується
розпискою відповідача. На сьогодняшній день строк повернення боргу витік,  відповідач від боргу не відмовляється,  однак решту боргу не повертає. В зв'язку з
викладеним позивачка звернулась до суду і просить стягнути з відповідача борг в
сумі 12 тисяч доларів США,  тобто 60600 грн. по курсу НБУ.

В
судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги,  просила задовольнити їх в повному обсязі і
пояснила,  що позичила племіннику гроші у
вказаній сумі в 2006 році без розписки,
оскільки вони родичі. Згодом зрозуміла,
що борг їй відповідач не збирається повертати,  тому в січні 2007 року звернулася до суду з
позовом про його повернення. В судовому засіданні позивач надав їй розписку про
те,  що він отримав в борг 14 тисяч
доларів США і
зобов'язується повернути його на протязі трьої місяців,  тобто до 8 травня 2007 року. 16 квітня 2007
року частину боргу в розмірі 2000 доларів США
він повернув,  решту,  12 тисяч доларів США,
всупереч сплину терміну повернення боргу,  не сплатив,
хоча його визнає.

Відповідач
проти задоволення позову не заперечував і пояснив,  що дійсно брав у тітки в борг вказану
суму,  розписку не писав,  оскільки домовилися між собою,  як родичі. Тітка зверталася до суду в січні
2007 року з аналогічним позовом.  Тоді
він надав їй розписку про повернення боргу до 8 травня 2007 року. Частину боргу
в розмірі 2000 доларів США
він повернув 16 квітня 2007 року під розпис позивачки. Решту позову він
згоден повернути,  але в цей час має
скрутне матеріальне становище,  не може
оформити банківського кредиту,
намагається продати будинок,  який
придбав на позичені гроші. Крім того,
позивач в судовому засіданні пояснив,
що з метою добровільно врегулювати цей спір він пропонував позивачці
оформити на її ім'я право власності на придбаний ним будинок,  але її згоди не отримав,  оскільки вона бажає отримати в рахунок
повернення боргу тільки гроші.

Згідно з
ч. 4  ст.
174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для
того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Перевіривши
матеріали справи,  вислухавши пояснення
сторін,  суд дійшов висновку,  що позовні вимоги ОСОБА_2. є законними,  обґрунтованими і такими,  що підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом
встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено,  що
позивачці на праві власності належав будинок АДРЕСА_1,  який 19 червня 2006 року вона продала
ОСОБА_4. за 84517 грн.,  що
підтверджується копією договору купівлі-продажу від 15 червня 2006 року (а.с.
12). 01 липня 2006 року позивачка переїхала з м.  Богодухів до своєї рідної сестри в с Шевченкове-2
Близнюківського району Харківської області. ОСОБА_3. ,  який довиться племінником позивачки,  попросив у неї гроші на придбання
домоволодіння. Позивачка надала йому в борг грошові кошти в розмірі 14 тисяч
доларів СІЛА. На момент передачі грошей будь-яка розписка між сторонами
оформлена не була,  оскільки,  як вони пояснили в судовому засідання довіряли
один одному,  а крім того перебували в
родинних стосунках. Розписку про отримання в борг вказаної суми відповідач
надав позивачці в судовому засіданні при розгляді судом цивільної справи за її
аналогічним позовом 8 лютого 2007 року (а.с. 10). У цій розписці відповідач
зобов'язався повернути вказаний борг до 8 травня 2007 року. 16 квітня 2007 року
ОСОБА_3.  повернув позивачці дві тисячі
доларів США в рахунок цього ж боргу,  що
підтверджується розпискою відповідача. Таким чином,  решта боргу становить 12 тисяч доларів США,
що за курсов
Національного Банку України становить 60600 грн. (а.с.  15). На сьогоднішній день відповідач від
боргу не відмовляється,  однак кошти не
повертає.

Відповідно
до  ст.
1046 ЦК України
за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій
стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі,  визначені родовими ознаками,  а позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість
речей того ж роду та такої ж якості.

На
вимогу ч. 2  ст.  1047 ЦК
України позивачка на підтвердження укладення договору позики та його умов
надала власноручну розписку позичальника,
який посвідчує передання йому нею вказаної грошової суми. Але ж сам
відповідач не заперечував в судовому засіданні факт позики у вказаній сумі та
факт передні в рахунок неї частини боргу в розмірі 2 тисяч доларів США,
а також не заперечував решту боргу,  вивзнавши в повному обсязі позовні вимоги як
у данному судовому
засіданні,  так і при першому зверненні
позивачки до суду (матеріали справи №2-483/2007р.)

ст.
1049 ч.1 ЦК України
наголошує про зобов'язання позичальника повернути позикодавцеві позику,  в данному
випадку грошові кошти,  у такій самій
кількості,  що були передані йому
позикодавцем у строк та в порядку,  що
встановлені договором.  Оскільки
ОСОБА_3.  у власноручній розписці наданій
ОСОБА_2. про отримання від неї грошей в борг вказав дату їх повернення - 8
травня 2007 року,  то позивачка у випадку
не виконання ним взятого зобов'язання повернути борг до вказаного строку,  отримала право звернутися до суду про стягнення
решти боргу.

В
судовому засіданні відповідач погоджувався з позовними вимогами,  але посилався на тяжкий матеріальний
стан,  однак,  в судове засідання не надав жодного документу
на підтвердження цього,  хоча судом це
йому неодноразово пропонувалось. Але згідно вимог  ст.
625 ч. 1 ЦК України
боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання. Крім того,  в
судовому засіданні було встановлено,  що
відповідач має постійне місце роботи,  є
працездатним,  на його ім'я зареєстрована
певна рухома та нерухома власність,  як
він сам пояснив в судовому засіданні (а.с. 22, 29, 31, 36).

Таким
чином,  визнання відповідачем позовних
вимог ОСОБА_2. не суперечить закону,  не
порушує права,  свободи чи інтереси інших
осіб.

Оскільки
спір між сторонами виник з вини позивача,
суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3.  судовий збір в розмірі 1% від стягненої суми.

Керуючись  ст.
ст.  10,  11,
212,  213, 214,  215,
218 ЦПК України  ст.   ст.
625 ч.1,  1046,  1047, 1049 ЦК України,  суд,  -

вирішив:

Задовольнити
позовні вимоги ОСОБА_2 в повному обсязі,
а саме : стягнути на її користь зОСОБА_3 борг за договором позики в
розмірі 60600 (шістдесят тисяч шістсот) гривень,  а також судовий збір в розмірі 606 грн.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до 22 червня 2007 року до апеляційного
суду Харківської області через Лозівський" міськрайонний суд Харківської
області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення .рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги або в порядку ч. 4  ст.  295 ЦПК України.