Справа №
головуючий суддя
суду першої інстанції Шумов В.В.
суддя-доповідач суду
апеляційної інстанції Кузнецова О.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим у складі:

головуючого
судді                         Берещанської
І.І.

суддів
Кузнєцової О.О.Шестакової Н.В.

при
секретарі
Войциховській Е.В.

розглянувши в
відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду АР Крим цивільну
справу за позовом Спеціалізованого санаторію ім. А.П. Чехова до ОСОБА_1 про
відшкодування спричиненої шкоди,

за апеляційними
скаргами головного лікаря Спеціалізованого санаторію ім. А.П. Чехова - ОСОБА_2
та ОСОБА_1 на рішення Ялтинського міського суду АР Крим від 12.06.2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

Спеціалізований
санаторій ім. А.П. Чехова звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення
з неї 22 925, 23 грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної
безпідставним списанням матеріальних цінностей.

Позовні вимоги
мотивовані тим, що відповідачка, працюючи в санаторії ім. А.П. Чехова медичною сестрою
по дієтичному харчуванню, припустила порушення норм харчування для хворих осіб,
що перебували у санаторію, та за період з 01.07.2005 року по 01.10.2005 року
спричинила надмірну витрату чаю, що потягнуло за собою безпідставне списання
чаю на суму 1510 грн.

Крім того, при
проведенні планової перевірки в період з 01.01.2006 року по 30.06.2006 року
встановлено, що ОСОБА_1 незаконно списала м'яса та м'ясопродуктів на суму 10
194, 95 грн., риби - 1 769, 79 грн., масла вершкового - 437 грн., маргарину -
3138 грн., сиру - 595 грн., цукру - 1 628 грн., крупи - 3 849 грн., картоплі
-6760, 93 грн.

Уточнивши
позовні вимоги, представник позивача зазначив, що відповідачка своїми діями
спричинила позивачеві матеріальну шкоду у розмірі 23 184, 57 грн.

Рішенням
Ялтинського міського суду від 12.06.2007 року позовні вимоги Спеціалізованого
санаторію ім. А.П. Чехова задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача
суму відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 851, 30 грн. У задоволенні
решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових
витрат.

Не погодившись з
рішенням суду, Спеціалізований санаторій ім. А.П. Чехова та ОСОБА_1 подали апеляційні
скарги, в яких ставлять питання про його скасування, як постановленого з
порушенням норм матеріального та процесуального права.

2

ОСОБА_1, посилаючись на
ч.2 ст. 130 КЗпП
України, зазначила, що вона не є винною у здійсненні дисциплінарного проступку,
тому не повинна нести за нього відповідальність у розмірі середньомісячного
заробітку. Крім того, апелянт також вказала, що суд не прийняв до уваги наказ
головного лікаря санаторію від 06.03.2006 року, згідно якого вона вже була
притягнута до матеріальної відповідальності у розмірі середньомісячної
заробітної плати, тому не може бути притягнута до відповідальності вдруге за
той самий проступок.

Відповідно до
постанови про відмову у порушенні кримінальної справи від 23.02.2007 року,
факту розтрати майна у діях ОСОБА_1 немає. Вказана постанова не оскаржена та не
скасована.

ОСОБА_1
зазначила, що посада медичної сестри по дієтичному харчуванню не передбачає
можливості списання товарно-матеріальних цінностей.

Крім того,
позивач вже звертався до суду з позовом про відшкодування збитків, у
задоволенні якого було відмовлено.

Спеціалізований
санаторій ім. А.П. Чехова,
у свою чергу, не згоден з частковим задоволенням позову, зазначивши, що
ОСОБА_1 дійсно порушила норму харчування та була визнана винною КРУ м. Сімферополя та
Сімферопольського району при перевірці у січні 2006 року.

Таким чином,
апелянт вважає, що ОСОБА_1 повинна нести відповідальність за перебільшення та
недовиконання норми харчування хворих, за халатне ставлення до виконання
Постанови Кабінету Міністрів України №1752 від 27.12.2001 року та своїх
посадових обов'язків.

У запереченнях
на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказав на необґрунтованість наведених доводів та
просить у задоволенні скарги відмовити.

Обговоривши
доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає,
що апеляційні скарги сторін не обґрунтовані та не підлягають задоволенню, а
рішення суду не підлягає скасуванню з наступних підстав.

Постановляючи
рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 851,3
грн., суд першої інстанції виходив з того, що вона може нести матеріальну
відповідальність за заподіяну нею при виконанні своїх трудових обов'язків
матеріальну шкоду лише у межах розміру середньомісячної заробітної плати.

З такими
висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів, оскільки вони
відповідають вимогам матеріального закону та підтверджені наданими і
дослідженими у судовому засіданні доказами.

Так, судом
встановлено, що ОСОБА_1, перебуваючи у трудових правовідносинах зі спеціалізованим
санаторієм ім. А.П.Чехова,
працюючи медичною сестрою по дієтичному харчуванню, у період з 01.01.2006
року по 30.06.2006 року допустила порушення своїх функціональних обов'язків,
неправильно встановивши норми харчування для хворих осіб, що причинило
безпідставне списання харчових продуктів та заподіяло матеріальну шкоду у
розмірі 22 925 грн., що встановлено Актом перевірки від 18.09.2006 року /
а.с.34-35, 21,9-13/.

Вказані
порушення встановлені й при проведенні перевірки Ялтинським ГУ МВС України в АР
Крим /матеріал № 0343/22/. Однак, за довідкою санаторію, що надана в ході
перевірки, встановлена перевитрата за січень 2006 року у розмірі 4 285,2 грн.,
в інші місяці першого півріччя 2006 року навпаки встановлено недобір продуктів
до встановленої вартості харчування на 1 койко-місце / а.с.85 матеріалу №
0343/22 /.

Безумовно
встановивши, що внаслідок саме дій ОСОБА_1 було безпідставно списано продуктів
харчування понад норми, чим Санаторію була заподіяна матеріальна шкода, суд
поклав на неї обов'язок відшкодувати цю шкоду. Проте, як правильно зазначив
суд, передбачених трудових законодавством підстав для притягнення ОСОБА_1 до
повній матеріальної відповідальності немає, тому, посилаючись на ст. 132 КЗпП
України,

3

обґрунтовано
обмежив розмір відшкодування заподіяної матеріальної шкоди розміром її
середнього місячного заробітку, якій за довідкою складає 851,3 грн. / а.с.20 /.

Оцінивши доводи
апеляційних скарг, колегія судців вважає, що вони зазначених висновків суду не
спростовують і на їх правильність не впливають.

Доводи ОСОБА_1,
що вона не може бути двічі притягнута відповідальності, у тому числі і
матеріальної у розмірі середньомісячного заробітку, колегія суддів визнає
необґрунтованими, оскільки за наказом № 22 від 06.03.2006 року на неї покладена
матеріальна відповідальність за збитки, що були виявлені за Актом від
27.01.2006 року по факту перевищення норми відпуски чаю за період 01.03.2004
року по 01.01.2006 року / а.с.85 /. За вказаним позовом, крім зазначеного
порушення, позивач в обґрунтування вимог по відшкодуванню збитків поклав Акт
вже від 18.09.2006 року подальшої перевірки за період з 01.01.2006 року по
30.06.2006 року / а.с.9 /.

Безпідставними
визнає колегія судців і посилання ОСОБА_1 на рішення суду, якім у задоволенні
вимог Санаторію ім. А.П. Чехова до неї у частині стягнення заподіяної
матеріальної шкоди було відмовлено / а.с.66 /, оскільки з наданої копії рішення
суду від 12.01.2007 року слідує, що Санаторій ім. А.П. Чехова звертався до
суду з позовом про відшкодування матеріальної, шкоди лише за Актом перевірки
від 27.01.2006 року, та обґрунтовуючи свої вимоги ст. 1166 ЦК України. Саме за
вказаними позовним вимогами постановлено судове рішення, яке набрало законної
сили.

За такими
обставинами колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно, повно,
об'єктивно та всебічно встановлені обставини справи, характер спірних
правовідносин, наданим та ретельно дослідженим доказам дана належна правова
оцінка, на підставі чого судом ухвалено рішення, яке повною мірою відповідає
вимогам матеріального та процесуального закону, підстав для скасування якого за
апеляційними скаргами апелянтів немає.

Відповідно до
ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і процесуального права.

На підставі
наведеного, та керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.1, 308 Цивільного процесуального
кодексу України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні
скарги головного лікаря Спеціалізованого санаторію ім. А.П. Чехова - ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Ялтинського міського суду АР Крим від 12.06.2007 року залиши ти без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двох місяців з дня набрання законної сили безпосередньо до
Верховного Суду України.