Справа №22-563/2007 р.                             Головуючий
у 1 -ій інстанції Курбанова Н.М.
31.                                                 Суддя
- доповідач Дяченко В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

12 липня 2007
року.

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у
складі :

Головуючої -
Песоцької Л.І.

Суддів -
Дяченко В.М., Трушкова М.М.

При
секретарі - Жило І. А. розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.
Маріуполі справу за позовом Приватного підприємства „Ваш двір" до ОСОБА_1,
діючого в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про спонукання до укладання договору про
участь у витратах по утриманню будинку і прибудинкової території та стягнення
заборгованості по цим витратам за апеляційною скаргою Приватного підприємства
„Ваш двір" на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від
18 квітня 2007 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У
березні 2006 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до
відповідачів, а в судовому засіданні представник позивача змінив позовні вимоги
і ставив питання тільки про спонукання відповідачів до укладання договору про
участь у витратах по утриманню будинку і прибудинкової території.

Вказував,
що відповідачі є однією сім*єю, яка проживає в квартирі АДРЕСА_1, і ця квартира
належить їм на праві власності. Оскільки на квартиру відкрито особистий рахунок
НОМЕР_1 і відповідачі зобов'язані щомісячно вносити відповідну плату на
утримання будинку і прибудинкової території, але цього не роблять, то за період
з липня 2002 року по січень 2006 року у відповідачів утворилася заборгованість
по цим платежам у розмірі 1759,9 грн., яку в добровільному порядку сплатити
відмовляються, а направлені на їх адресу в липні 2003 року, 31 травня та 19
серпня 2005 року листи і договори про участь у цих витратах відмовляються
підписувати, хоча користуються послугами по вивезенню сміття, утриманню
сміттєзбірників і полігону, підсобних приміщень та ліфту.

Посилаючись
на вимоги ст.ст. 202,205,206,208,625 ЦК
України, ст.ст. 64,67,156,158,160,162 ЖК України, п.п. 5,8,13,17,35 „Правил
користування приміщеннями жилих будинків і прибудинкових територій",
затверджених постановою КМУ №572 від 8 жовтня 1992 року, позивач просив суд
зобов'язати відповідачів ОСОБА_1 і ОСОБА_3 укласти з позивачем договір про
участь у витратах на утримання будинку і прибудинкової території.

Рішенням
Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 18 квітня 2007 року в
задоволенні позовних вимог про спонукання відповідачів до укладання договору
про участь у витратах по утриманню будинку і прибудинкової території
відмовлено.

Не
погоджуючись з цим рішенням і посилаючись в апеляційній скарзі на неповне
з*ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і
процесуального права, позивач просить апеляційний суд скасувати рішення суду
першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов.

Заслухавши
суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_5, який підтримав доводи
апеляційної скарги, відповідача ОСОБА_1, який заперечував проти скарги, перевіривши
матеріали справи у межах апеляційного оскарження і доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду
першої інстанції залишенню без зміни з таких підстав :

Згідно
зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та процесуального права і не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як
вбачається із матеріалів справи, відмовляючи в задоволенні позову суд першої
інстанції з посиланням на вимоги ст. 153 ЦК
України (в редакції 1963 року), ст. 10 п.2 Закону України „Про приватизацію
державного житлового фонду", п.п. 4,7,12 „Правил користування приміщеннями
житлових будинків і прибудинковими територіями", затверджених Постановою
КМУ №572 від 8 жовтня 1992 року, чинними на момент виникнення спірних
правовідносин, положення Законів України „Про підприємства", „Про
підприємницьку діяльність", „Про захист прав споживачів", виходив із
того, що власники приватизованого житла є співвласниками всіх допоміжних
приміщень будинку та його технічного обладнання і повинні сплачувати свою
частку витрат на утримання будинку та прибудинкової території пропорційно до
займаної площі.

До
послуг по утриманню будинків та прибудинкової території, зокрема, належать:
сезонна підготовка, прибирання сходових кліток, прибудинкової території,
вивезення сміття, обслуговування ліфтів, освітлення місць загального
користування. Власники квартир мають право на своєчасне отримання цих і
комунальних послуг, відшкодування збитків та шкоди, заподіяних їх життю,
здоров*ю та майну внаслідок незадовільного утримання будинку чи ненаданням або
неякісним надання зазначених послуг.

Між тим,
власник квартири зобов'язаний укласти договір, відповідно до типового, на
надання житлово-комунальних послуг і своєчасно оплачувати надані послуги, а
балансоутримувач будинку несе відповідальність перед власником квартири в разі
ненадання або не в повному обсязі цих послуг.

Оскільки
позивач є приватним підприємством, діяльність якого пов'язана з наданням
житлово-експлуатаційних послуг, експлуатацією та управлінням житловим фондом
міської ради, але між ним і відповідачами не досягнуто згоди по всіх істотних
умовах договору і позивачем відповідачу ОСОБА_1 був
направлений неналежним чином оформлений проект -договору, а іншим відповідачам
проект цього договору взагалі не направлявся, суд першої інстанції дійшов
висновку про відмову в задоволенні позову.

З таким
висновком суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитися, оскільки
він відповідає обставинам справи, наданим доказам та нормам матеріального і
процесуального права.

Крім
того, згідно зі ст.ст. 203 ч.3, 215 ч.1 ЦК
України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати
його внутрішній волі, а недодержання в момент вчинення правочину стороною
(сторонами) цих вимог є підставою недійсності правочину.

Тому з
урахуванням і цих вимог закону рішення суду першої інстанції колегія суддів
вважає обґрунтованим.

Надходячи
таких висновків, колегія суддів не може прийняти до уваги, як безпідставні,
доводи апеляційної скарги позивача, оскільки ці доводи об'єктивно нічим не
підтверджені, спростовуються наданими по справі доказами, а тому рішення суду
першої інстанції, як таке, що постановлене з додержанням норм матеріального і
процесуального права, на підставі ст. 308 ЦПК України, підлягає залишенню без
зміни, а апеляційна скарга позивача - відхиленню.

Керуючись ст.ст.
303,307,308,313,314 ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства „Ваш
двір" відхилити. Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполі
від 18 квітня 2007

року залишити
без зміни.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена

протягом двох
місяців з цього моменту шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до

Верховного
Суду України.