Справа № 2-222/2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

28 квітня 2007 року      Гайсинський районний суд Вінницької
області

в складі:
головуючого-судді С. К.Медвецького

при секретарях
А.А. Сегеді,  О.О.Середі за участю
адвоката ОСОБА_3

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Гайсині справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат пов'язаних з навчанням неповнолітньої
дитини,  стягнення аліментів на утримання
повнолітньої непрацездатної дитини,  -

встановив:

У січні 2007 року ОСОБА_1.
звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2. про стягнення додаткових витрат
пов'язаних з навчанням неповнолітнього сина ОСОБА_4,  ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 2 730 грн.

31.01.2007 року ОСОБА_1. звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2. про
стягнення аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина
ОСОБА_4,  ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 200 грн. щомісячно і
до закінчення ним навчання у Кіровоградському технікумі механізації сільського
господарства.

Ухвалою суду від
16.03.2007 року,  за клопотанням відповідача,  справи об'єднанні в одне провадження.

В судовому
засіданні позивачка позов підтримала,
вимагала стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_4,  ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2 730 грн. за його
навчання в Кіровоградському технікумі механізації сільського господарства та
вимагала стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання
повнолітнього непрацездатного сина ОСОБА_4 в сумі 200 грн. щомісячно і
до закінчення ним навчання у професійно-технічному учбовому закладі,  пояснила,  що 29.08.2006
року нею було сплачено за навчання сина 907 грн.,  а також вона
понесла витрати за проживання сина на квартирі,
транспортні послуги,  продукти
харчування,  загалом в сумі 4 560 грн.; відповідач
не надає матеріальної допомоги на утримання сина,  хоча має таку можливість,  оскільки працює і отримує заробітну плату.

Відповідач
вимоги позову не визнав зовсім,
пояснив,  що немає можливості
сплачувати додаткові витрати та аліменти на утримання сина,  оскільки працює сезонно,  отримує мізерну заробітну плату,  має на утриманні неповнолітню дитину,  хворіє і значна частина коштів витрачається
ним на лікування.

З'ясувавши
позицію сторін,  дослідивши матеріали
справи,  суд вважає,  що позов підлягає задоволенню частково з
таких міркувань.

Встановлено,  що ОСОБА_2. являється батьком ОСОБА_4,  ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5). Відповідач
сплачував аліменти на користь ОСОБА_1. на утримання неповнолітнього сина,  який з вересня 2006 року по даний час навчається у Кіровоградському технікумі
механізації сільського господарства,  в
зв'язку з чим позивачка понесла додаткові витрати на його навчання,  згідно квитанції до прибуткового касового
ордеру в розмірі 907 грн.
(а.с. 4, 6, 17, 26-27). Відповідач не надає допомоги на утримання повнолітнього
непрацездатного сина,  який продовжує
навчатися у професійно-технічному учбовому закладі,  хоча має таку можливість,  оскільки працює,

отримує
заробітну плату (а.с.
64, 70),  утримує домашнє
господарство. Позивачка ніде не працює і немає постійного заробітку (а.с. 37-38).

За змістом  ст.  185 СК України,  той з батьків,  з кого присуджено стягнення аліментів на
дитину,  а також той з батьків,  до кого вимога про стягнення аліментів не
була подана зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину,  що викликані особливими обставинами
(розвитком здібностей дитини,  її
хворобою,  каліцтвом тощо).

Відповідно
до  ст. 198,  199 ч.1,
2,  200
СК України,  батьки зобов'язанні
утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку,  сина,
які потребують матеріальної допомоги; якщо повнолітні дочка,  син продовжують навчання і у зв'язку з цим
потребують матеріальної допомоги,  батьки
зобов'язанні утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови,  що вони можуть надавати матеріальну допомогу;
право на утримання припиняється у разі припинення навчання; суд визначає розмір
аліментів на повнолітніх дочку,  сина у
твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника
аліментів.

Оскільки в
зв'язку із розвитком здібностей неповнолітнього (на час поступлення до учбового
закладу) ОСОБА_4 позивачка понесла додаткові витрати на його навчання в розмірі
907 грн.,  то з метою захисту майнових прав ОСОБА_1. з
відповідача необхідно стягнути на його користь 453 грн.50
коп.

Враховуючи
те,  що відповідач ухиляється від
добровільного виконання свого обов'язку по утриманню сина,  чим порушує його права,  то належні кошти потрібно щомісячно стягувати
з нього в розмірі 100 грн.,  починаючи з дня звернення позивачки до суду і
до закінчення навчання сина 30.06.2009
року,  - в примусовому порядку.

При визначенні
розміру стягуваних аліментів судом враховано майновий стан позивачки,  яка ніде не працює,  а також майновий та сімейний стан
відповідача,  який сезонно працює,  отримує доходи від орендної плати за
землю,  веде домашнє господарство й те,  що на його утриманні знаходиться неповнолітня
дитина. При цьому судом враховано вимоги розумності і справедливості,  необхідність хоч мінімально забезпечити
рівень матеріального забезпечення дитини відповідача.

Вимоги позивачка
про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини в частині
понесених витрат пов'язаних з проживанням сина,
проїздом його до місця навчання,
забезпечення одягом,
медикаментами,  підручниками,  канцелярськими приладами та харчуванням на
суму 2 276, 50 грн. не
підлягають задоволенню,  оскільки
ОСОБА_1. не надала суду достовірно допустимих доказів про понесені нею
додаткові витрати на зазначену суму.

Посилання
відповідача на те,  що він немає
можливості сплачувати додаткові витрати та аліменти на утримання сина через
те,  що на його утриманні перебуває
неповнолітня дитина та непрацююча дружина суд не може прийняти до уваги,  оскільки ці обставини не звільняють його від
обов'язку брати участь в додаткових витратах на дитину та сплачувати аліменти
на утримання повнолітньої непрацездатної дитини,  яка продовжує навчатися.

Відповідно до
п.1 ч.1  ст.  367
ЦПК України,  суд допускає негайне
виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Вирішуючи
питання про відшкодування судових витрат,
суд вважає,  що з відповідача
необхідно стягнути на користь ОСОБА_1. 100
грн. за надання юридичної допомоги,
на користь держави 51
грн. судового збору та 7
грн. 50 коп.
витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Керуючись  ст.
10,  11,  209,
212,  213,  214,  215 ЦПК України,  суд -

вирішив:

Позов
задовольнити частково.

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 453 грн.50 коп. в якості відшкодування додаткових
витрат пов'язаних з навчанням неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягувати з
ОСОБА_2,  1966 року народження,
жителя с.  Китайгород Іллінецького району,  працюючого сезонно кочегаром Китайгородської
ЗОШ 1-3 ступеня
на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1,  в розмірі 100 грн.
щомісячно,  починаючи з 31 січня 2007 року і до
закінчення ним навчання ЗО червня 2009
року.

Рішення в частині стягнення аліментів за один
місяць звернути до негайного виконання.

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 100
(сто) грн. витрат на правову допомогу.

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь держави 51
(п'ятдесят одну)грн. судового збору,
та 7 (сім)
грн. 50 коп.
витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

Рішення може
бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області через Гайсинський
районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви
про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги,  з подачею її копії до
апеляційної інстанції або в порядку ч.4
ст. 295 ЦПК України.