РІШЕННЯ

Іменем України

04 травня 2007 року Вишгородський районний суду Київської області у складі:

головуючого - судді                        Заріцького
С.М.,

при
секретарі                       Смілянець
І.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу - за позовом
ОСОБА_1 до Сувидської сільської ради про визнання права власності на будинок, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач у квітні 2007 року звернувся в суд із вказаним
позовом, посилаючись на те, що 10 листопада 1997 року рішенням №4 адміністрації
і ради трудового колективу радгоспу «Жукинський» та виконавчий комітет
Сувидської сільської ради йому на сім'ю із чотирьох осіб було виділено житловий
будинок АДРЕСА_1, загальною
площею 85,9 кв.м. і має чотири кімнати,

17 листопада
1997 року він отримав ордер на вказаний житловий будинок.

Звернувшись до сільської ради з приводу приватизації
будинку він отримав відповідь, що будинок на балансі Сувидської сільської ради
не значиться.

Оскільки радгосп «Жукинський» було ліквідовано в 2002
році, будинок не зареєстрований в БТІ Вишгородського району, а документи не
збереглися, позивач вимушений звертатися до суду за захистом своїх прав.

Посилаючись на викладене, на підставі ст. 48 Закону
України «Про власність», ст.. 8 Закону України «Про приватизацію» позивач
просить визнати за ним право власності на спірний будинок.

В судовому
засіданні позивач підтримав позовні вимоги.

Сувидська
сільська рада не заперечує проти задоволення позову.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази
та інші матеріали справи, суд вважає що позов є обґрунтованим і підлягає
задоволенню.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Сувидської сільської
ради від 10 листопада 1997 року затверджено спільне рішення комітету
адміністрації і ради трудового колективу радгоспу «Жукинський» №4 від 01 листопада
1997 року про надання житлової площі в будинку АДРЕСА_1.

17 листопада 1997 року ОСОБА_1 отримав ордер на жиле
приміщення на сім'ю із чотирьох чоловік.

Зазначені
обставини стверджуються поясненнями позивача та матеріалами справи.

Таким чином, вбачається, що позивач відповідно до
встановленого чинним законодавством України порядку отримав житлове приміщення
та вселився туди і на протязі тривалого часу добросовісно разом із членами
сім'ї користується ним.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності
вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З положень статті 334 ЦК України вбачається, що право власності у набувача майна
за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Враховуючи
викладене, суд, приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає
задоволенню, оскільки в судовому засіданні доведено наявність підстав для
визнання за позивачем та членами його сім'ї права власності на спірний будинок.

Керуючись ст. 48 Закону України «Про власність», ст. ст.
328,334 ЦК України,
на підставі ст.ст.60,213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов
-задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1,ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках право
власності на будинок АДРЕСА_1.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути
подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на
рішення подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.