Справа № 22- 6253                          Головуючий в 1 інстанції Жаботинської С.
34                                      Доповідач
УХВАЛА

Іменем України

2007р. серпня 7
дня. Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого
Пономарьової О.М.  суддів Бондаренко
Л.І.,  Бабенко П.М.  при секретарі Артамоновій С. О.

розглянув у
відкритому судовому засіданні в м. Донецьку цивільну справу

за апеляційною
скаргою адвоката позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1

на рішення
Ясинуватського міськрайонного суду від 20 червня 2007р.

за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,
про поділ спільного майна подружжя,
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розподіл спільно нажитого
майна.

Заслухавши   доповідача,    пояснення
сторін,    представника  відповідача ОСОБА_1,  перевіривши матеріали справи, -

УХВАЛИВ:

Представник
позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду із
апеляційною скаргою на рішення Ясинуватського міськрайонного суду від 20 червня
2007р.,  яким позов ОСОБА_2  до нього,
ОСОБА_3  про розірвання шлюбу
задоволений.

Шлюб,  зареєстрований 13 грудня 1999 р. у
Ясинуватському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецької
області,  актовий запис № 261 між
ОСОБА_3,  1956 р. народження і
ОСОБА_2,  1955 року народження
розірваний.

В задоволені
його зустрічної позовної заяви відмовлено.

Просить
рішення суду скасувати з ухваленням нового рішення про поділ квартири,  визнавши за ним право власності на 1/10
частку квартири,  розташованої за
адресою: АДРЕСА_1.

Судом першої інстанції
встановлено,  що 13 грудня 1999 р. у Ясинуватській
міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецької області,  сторони зареєстрували шлюб,  актовий запис № 261. Від шлюбу мають
неповнолітніх дітей: ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2,  які проживають
разом із позивачкою.

Подружжя не проживають разом з травня 2006 р. і не підтримують шлюбні

стосунки.

Суд
дійшов до висновку,  що подальше сумісне
життя й збереження сім'ї між сторонами неможливо,  сім'я розпалася остаточно,  а тому у відповідності з статтею 112
Сімейного кодексу України,  шлюб між
подружжям розірвав.

Щодо
розгляду зустрічного позову про поділ спільно нажитого майна придбаного в
період шлюбу в частині визнання за ОСОБА_3
права власності на 1/10 частки приватизованої квартири,  яка розташована АДРЕСА_1 ,  суд першої інстанції не знайшов їх
переконливими.

Висновок
суду відповідає обставинам по справі,
положенням нормативних актів,
нормам матеріального права.

Із
свідоцтва про право власності на житло від 17.11.2006 р. вбачається,  що комісією по приватизації державного
житлового фонду виконкому Ясинуватської міської ради засвідчено,  що квартира,
яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
належить на праві приватної сумісної власності ОСОБА_2,  ОСОБА_5,
ОСОБА_6,  ОСОБА_4,  ОСОБА_7 в рівних частках.

Вартість на
момент приватизації даної квартири становила 11, 6 грн.

Відповідач
на час приватизації квартири із сім'єю не проживав,  що підтвердили у судовому засіданні сторони.

Відповідно
до  ст.
ст.  1, 3 Закону
України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного
житлового фонду - це відчуження квартир,
де мешкають два і більше наймачів на користь громадян України,  яка здійснюється шляхом: безоплатної передачі
громадянам квартир з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної
площі на наймача і кожного ч.1ена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів
на сім'ю; продажу надлишків загальної площі квартир громадян України,  що мешкають в них або перебувають в черзі
потребуючих поліпшення житлових умов.

Згідно  ст.  5
п. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» кожний
громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах
номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

Статтею
60 СК України передбачено,  що
майно,  набуте подружжям за час
шлюбу,  належить дружині та чоловіку на
праві спільної сумісної власності.

По
справі встановлено,  що позивачка та її
діти - члени її сім"ї отримали право власності на квартиру згідно рішення комісії
по приватизації державного житлового фонду.

Позивачка
отримала квартиру у власність безкоштовно.

Відповідач
право на приватизацію використав в 2000 р. і ці факти сторони не оспорюють.

Свідоцтва про
право власності на житло від 17.11.2006 р. ніким не   скасовано.

Позивач з іншими
вимогами,  а саме про визнання свідоцтва
недійсним,  до суду не звертався.

Доводи в скарзі
про необґрунтованість висновків суду щодо неможливості поділу квартири
висновків суду не спростовують.

Рішення суду
відповідає нормам матеріального,
процесуального права,  підстав для
скасування не вбачається.

Керуючись  ст.
ст.  303 - 308, 315
ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу представника ОСОБА_3 відхилити.

Рішення     Ясинуватського  міськрайонного  суду
від  20  червня
2007р. залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна
скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом
двох місяців з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.