УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

19
жовтня 2007р.                                                                                       м.
Донецьк

Колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в
складі:

Краснощокової
Н.С. ,  Шевченко В.Ю.,  Осипчук О.В.,

розглянувши
в судовому засіданні в м. Донецьку справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  третя особа ОСОБА_3,  про визнання недійсним доручення,  договорів купівлі-продажу та про визнання
права власності за заповітом,  за
касаційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на рішення
Шевченківського районного суду м. Києва від 21 червня 2005р. та ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 29 листопада 2005р.,

встановила:

У січні
2005р. ОСОБА_1  звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним доручення від 10 липня 2002р.,  договорів купівлі-продажу від 18 листопада
2002р. та від 21 лютого 2003р. та про визнання права власності за заповітом.

Посилалась
на те,  що згідно заповіту ,  складеному її дідусем ОСОБА_5 22 січня
1991р.,  вона є спадкоємцем АДРЕСА_1.
Після смерті ОСОБА_5 вона звернулась із заявою про прийняття спадщини,  однак нотаріус відмовив їй,  оскільки були відсутні правовстановлюючи
документи на квартиру. З довідки Київського БТІ вона дізналась,  що квартира ОСОБА_5 продана. Протягом всього
життя дідусь говорив їй та її родині,  що
квартира залишиться їй. З тексту доручення,
складеного дідусем на ім. "я ОСОБА_3  10 липня 2002р.,  у неї виникли сумніви щодо належності підпису
на дорученні саме ОСОБА_5 Позивачка вважала,
що доручення підписано іншою особою і таким чином були порушені її права
на спадщину.

Справа
№33ц-2734кс-07                                     Категорія
34

Головуючий у
першій  інстанції Волкова Л.О. Суддя-доповідач
Шевченко В.Ю.

Рішенням
Шевченківського районного суду м. Києва від 21 червня 2005р.,  залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду
м. Києва від 29 листопада 2005р.,  в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

В
касаційній скарзі представник позивача ОСОБА_4
просить скасувати ухвалені у справі судові рішення,  справу направити на новий розгляд до суду
першої інстанЦІЇпосилаючись на неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно
до ч. 2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Згідно  ст.
335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні суду,  чи відкинуті
ним,  вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,  про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи,  що
оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням судами норм матеріального та
процесуального права,  порушень норм
процесуального права,  які призвели б до
неправильного вирішення справи,  не
встановлено,  а також відсутні
передбачені ч. 1  ст.  338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновки суду не спростовують.

Враховуючи
наведене,  колегія суддів вважає за необхідне
відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись  ст.
ст.  332,  336, 337 ЦПК України,  колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Донецької області,

ухвалила:

Касаційну скаргу
представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення
Шевченківського районного суду м. Києва від 21 червня 2005р. та ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 29 листопада 2005р. залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.