Справа №2-1946/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

03
травня 2007 року                                        Комсомольський
районний суд м.  Херсона

у складі:    головуючого - судді: Радченко Г.А.

при секретарі:
Савонік І.М. ,  розглянувши у
попередньому  судовому засіданні у
м.  Херсоні  цивільну справу за позовом Херсонського
морського торговельного порту до ОСОБА_1 про
стягнення збитків в порядку регресу,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом,  посилаючись на ту
обставину,  що Комсомольським районним
судом м. Херсона,  згідно вироку від
17.10.1984 року ОСОБА_1 був
визнаний винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди 09.07.1981 року за
ч.2  ст. 215 КК УССР,  внаслідок цього ОСОБА_2  одержала тяжкі тілесні ушкодження і визнана
інвалідом 1 -ої групи безстроково. На підстав цього вироку та рішення
Суворовського районного суду м. Херсона від 03.12.1984 року з Херсонського
морського торгівельного порту,  як з
власника джерела підвищеної небезпеки проводилось стягнення   відшкодування на користь ОСОБА_2  в зв'язку з тим,  що при скоєнні ДТП Константином Д.П. керував
автомобілем "ГАЗ 69",
державний номер НОМЕР_1,  який
належав ХМТП. Відповідно до діючого законодавства на користь ОСОБА_2  в рахунок відшкодовування шкоди нанесеної
здоров'ю,  відшкодовувалась
щомісячно,  починаючи з 05.11.81р. втрати
працездатності у сумі 48 карб. 48коп.. При зміні відповідного діючого
законодавства портом проводилось збільшення відшкодування внаслідок ушкодження
здоров'я. В зв'язку з тим,  що ОСОБА_1
працював в ХМТП,  то згідно його заяви
про добровільне відшкодування заподіяної ним шкоди,  з його заробітної плати відраховувались
відповідні кошти які портом відшкодовувались на користь ОСОБА_2 . У лютому
місяці 2005р. ОСОБА_13вільнився з Херсонського МТП в зв'язку з виходом на
пенсію,  але Херсонський МТП продовжував
сплачувати кошти на користь ОСОБА_2  в
наслідок одержаного каліцтва. Сума належна до виплати ОСОБА_2  встановлена наказом ХМТП №130 А від
24.03.2005 року,  що складає-107, 21
грн.. Адміністрацією порту із вересня 2005 року по лютий 2007 року кожен місяць
виплачувалась сума 107, 21 грн.,
загальна сума сплати за вказаний період складає 1915, 31 грн.. Просить
стягнути з ОСОБА_1 в порядку
регресу на користь Херсонського морського торговельного порту відшкодовані
кошти ОСОБА_2  в розмірі 1915, 31
грн.,  а також понесені судові
витрати,  а саме сплачений судовий збір у
сумі 51 грн. та сплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи у сумі 30 грн..

В   судовому
засіданні   представник   позивача
позов  підтримав,    просив
його задовольнити.

Відповідач у
судовому засіданні позов визнав,  не
заперечував проти стягнення з нього збитків у сумі 1915, 31 грн. та понесених
судових витрат.

Вислухавши
пояснення осіб,  які беруть участь у
справі,  дослідивши матеріали
справи,  суд вважає,  що позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до
вимог  ст. 1191 ЦК України
особа,  яка відшкодувала шкоду,  завдану іншою особою,  має право зворотної вимоги (регресу) до
винної особи у розмірі виплаченого відшкодування,  якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно
роз'яснень Пленуму Верховного Суду України,
викладених в Постанові 14 від 29.12.1992 року "Про судову практику
в справах про відшкодування шкоди заподіяної підприємствам,  установам,
організаціям їх працівниками",
винний працівник несе матеріальну відповідальність у порядку регресу
перед підприємством за нормами трудового законодавства.

Статтею 134 КЗпП
України передбачена матеріальна відповідальність працівника в повному обсязі
шкоди,  заподіяної по його вині
підприємству,  вразі,  якщо така шкода спричинена діями
робітника,  що переслідуються в
кримінальному порядку.

Судом
встановлено,  що відповідач,  знаходячись у трудових відносинах з позивачем
скоїв злочин. Вироком Народного суду Комсомольського району м. Херсона від
17.10.1984 року ОСОБА_1 був
визнаний винним у скоєнні дорожньо - транспортної пригоди 09.07.1981 року та
засуджений за ч.2  ст.  215 УК УССР. Внаслідок злочину ОСОБА_2
одержала тяжкі тілесні ушкодження і визнана інвалідом 1-ої групи безстроково.
Рішенням Суворовського народного суду м. Херсона від 03.12.1984 року з
Херсонського морського торговельного порту,
як з власника джерела підвищеної небезпеки проводилось стягнення
відшкодування на користь ОСОБА_2  у
зв'язку з тим,  що при скоєнні ДТП ОСОБА_1 керував
автомобілем ТАЗ-69",  державний
номерний знак.НОМЕР_1,  який належав
Херсонському морському торговельному порту.

У лютому
місяці 2005 року ОСОБА_13вільнився
з ХМТП,  у зв'язку з виходом на
пенсію,  але Херсонський МТП продовжував
сплачувати кошти на користь ОСОБА_2  в
наслідок одержаного каліцтва. Сума належна до виплати ОСОБА_2  встановлена наказом ХМТП №130 А від
24.03.2005 року,  що складає-107, 21
грн.. Адміністрацією порту із вересня 2005 року по лютий 2007 року кожен місяць
виплачувалась сума 107, 21 грн.,
загальна сума сплати за вказаний період складає 1915, 31 грн..

Таким
чином з ОСОБА_1 на
користь Херсонського морського торговельного порту підлягає стягненню в порядку
регресу відшкодовані кошти ОСОБА_2  в
розмірі 1915, 31 грн..

У відповідності
до  ст. 88 ЦПК України стягненню з
відповідача на користь позивача також підлягають понесені позивачем судові
витрати,  а саме сплачений судовий збір у
сумі 51 грн. та сплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи у сумі 30 грн..

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст. 10, 11, 60, 88,  130,  174,
213-215 ЦПК України,   ст. 1191 ЦК України,  суд -

вирішив:

Позов
Херсонського морського торговельного порту задовольнити.

Стягнути
з ОСОБА_1 на
користь Херсонського морського торговельного порту в порядку регресу
відшкодовані кошти в розмірі 1915, 31 грн..

Стягнути
з ОСОБА_1 на
користь Херсонського морського торговельного порту понесені судові
витрати,  а саме сплачений судовий збір у
сумі 51 грн. та сплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи у сумі 30 грн..

Рішення може
бути оскаржене до апеляційного суду Херсонської області через Комсомольський
районний суд м. Херсона шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом
десяти днів з дня проголошення рішення та поданням після цього апеляційної
скарги протягом двадцяти днів,  з
поданням її копії до апеляційної інстанції або у порядку ч.4  ст. 295 ЦПК України.