Справа № 22-6266/2007р.                             Головуючий в 1 інстанції Труханова
19                                                    Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2007
року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого
Стельмах Н.С, суддів Молчанова
С.І., Денисенко
Л.Л., при секретарі Проляпа О.В.,
розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за позовом   ОСОБА_1,   3-я
особа   -   ОСОБА_2   до   ОСОБА_3   про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди і

встановив:

в
апеляційній скарзі ОСОБА_1 оспорює
обгрунтованість судового рішення, яким їй відмовлено в задоволенні вказаного
позову, і ставить питання про його скасування та ухвалення нового рішення про
задоволення позову, оскільки вважає, що викладенні в рішенні висновки суду не
відповідають обставинам справи.

В
засіданні апеляційного суду позивачка ОСОБА_1 та 3-я
особа ОСОБА_2 підьотимали
доводи апеляційної скарги і просили про її задоволення, скасування судового
рішення та ухвалення нового про задоволення позову, а відповідач ОСОБА_3 та його
представник ОСОБА_4 заперечували проти доводів скарги, прсоили її відхилити та
залишити судове рішення без зміни.

Судом
першої інстанції при розгляді цієї справи встановлено наступні обставини.

2 січня
2007 року ОСОБА_1
звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача і зазначала, що 2
листопада 2006 року з його вини трапилася ДТП,
внаслідок якої було ушкоджено належну їй на праві власності машину ВАЗ
21093, чим спричинено матеріальну та моральну шкоду.

На
ремонт машини нею було витрачено 4564, 90 грн., з яких відповідач нічого не
відшкодував.

Оскільки
з вини відповідача було порушено її нормальний уклад життя, їй спричинено
моральні страждання внаслідок ушкодження особистого майна та необхідності його
відновлення із значними матеріальними витратами і зверненнями до різних
інстанцій для захисту свого права, то спричинену їй моральну шкоду позивачка
оцінила в 5000 грн. і просила стягнути вказані суми з відповідача на свою
користь.

Рішенням
Харцизького міського суду Донецької області від 22 червня 2007 року в
задоволенні позову відмовлено.

Апеляційний суд
вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим,
ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно
із роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п. 1 постанови
„Про судове рішення" № 11 від 29 грудня 1976 року, рішення є законним
тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами
матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх
відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із
загальних засад і змісту законодавства України.

Обгрунтованим
вважається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для
справи, висновки суду про встановленні обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Згідно
із ст. ст. 1166,
1167, 1188 ЦК України
майнова та матеріальна шкода відшкодовується в повному обсязі особою, що її
завдала, якщо вона не доведе, що шкоди завдано не з її вини.

При
розгляді цієї справи судом встановлено, що 2 листопада 2006 р. з вини
відповідача ОСОБА_3 (а.с.
16) трапилася ДТП, внаслідок
якої було розбито автомашину ВАЗ 21093, державний номер НОМЕР_1, яка на лежить
на праві власності позивачці ОСОБА_1

Відмовляючи
в задоволенні позову ОСОБА_1 суд послався в рішенні на відсутність доказів щодо
спричинення їй винними діями ОСОБА_3
матеріальної та моральної шкоди.

Апеляційний
суд вважає, що такий висновок не відповідає вимогам чинного законодавства і
обставинам справи.

Відповідно
до вимог ст. ст. 57, 58
ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, а належними
з них є ті, що містять інформацію щодо предмета доказування.

Позивачкою
надано докази належності їй на праві власності легкової автомашини ВАЗ 21093,
державний номер НОМЕР_1 (а.с.9).

Матеріалами
адміністративної справи № 3-7419/06 встановлено, що 2 листопада 2006 року з
вини відповідача ОСОБА_3,
який порушив правила дорожнього руху, сталася ДТП і машину
позивачки було розбито, за що відповідача постановою суду від 27 листопада 2006
року притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с.6 адм.спр.).

З
додатку до протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що на
машині ВАЗ 21093 ушкоджено передній бампер, передню панель, передній капот,
решітку радіатора, розбито дві передні блок фари (а.с. 2 зв. адміністративної
справи).

З
наданих позивачкою товарний чеків (а.с. 14) вбачається, що саме вказані
ушкоджені деталі машини і комплектуючі до них нею придбано за готівку, а за

актом виконаних ремоних
робіт (а.с. 15) відремонтовано саме вказану частину машини.

З
вказаних документів також вбачається, що загальна сума витрат позивачки на
ремонт машини складає 4564, 90 грн.

Відповідач
ОСОБА_3 хоч і
заперечував проти проведеного обсягу ремонтних робіт, але пояснив суду, що не
тільки визнав матеріальні вимоги ОСОБА_2
на місці ДТП і
відшкодував йому 900 доларів США, що приблизно дорівнює розміру позовних вимог
ОСОБА_1, але й обіцяв відшкодувати більше, якщо за актом огляду буде
встановлено більший розмір матеріальної шкоди (а.с. 102).

Таким
чином, всупереч викладеним в рішенні висновкам суду, є встановленим факт
ушкодження з вини відповідача ОСОБА_3автомашини, яка належить на праві
власності позивачці ОСОБА_1 і спричинення їй внаслідок цього матеріальної шкоди
на загальну суму 4564, 90 грн.

Судом
також встановлено, що відповідачем вказану шкоду ОСОБА_1 не відшкодовано,
оскільки розписка ОСОБА_2
щодо відшкодування йому шкоди відповідачем, не має відношення до
відшкодування шкоди позивачці.

Крім того,
всупереч викладеному в рішенні висновку суду, вказана розписка не містить
відомостей щодо розміру вказаного відшкодування (а.с. 31).

За таких
обставин, відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України судове рішення підлягає
скасуванню за невідповідністю висновків суду обставинам справи з задоволенням
позову ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди.

Апеляційний
суд також вважає, що підлягає частковому задоволенню позов ОСОБА_1 про
відшкодування моральної шкоди, оскільки є очевидним факт її спричинення ушкодженням
майна позивачки, що змусило її додавати зусиль для організації свого життя та
захисту права власності і спричинило їй моральні страждання.

З
врахуванням характеру та обсягу спричиненої ОСОБА_1 з вини відповідача ОСОБА_3 моральної шкоди
вона підлягає відшкодуванню в розмірі 2000 грн.

Відповідно
до вимог ст. 88 ЦПК України за задоволенням позову підлягають стягненню з
відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати в сумі 85 грн.
сплаченого судового збору (а.с. 1-2, 162) та 60 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с.3, 162).

Керуючись ст.
ст. 307, 309, 316 ЦПК України, апеляційний суд,

вирішив:

апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення Харцизького міького суду
Донецької області від 22 червня 2007 року СКАСУВАТИ, позов ОСОБА_1 задовольнити
частково, стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_3 4564,
90 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, 2000 грн. у відшкодувапння
моральної шкоди та 145 грн. судових витрат.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскарженим в
касаційному порядку протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.