УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2007 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим
у м. Феодосії у складі:

головуючого - судді              Притуленко О.В.,

суддів:                                     Соболюка М.М., Мамасуєвої Л.О.

при секретарі                         Князькіній О.М.,

за участю представників позивача: ОСОБА_4 та ОСОБА_5.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Феодосії
цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2та ОСОБА_3про стягнення
матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою представника позивача
ОСОБА_3- ОСОБА_2. на рішення Феодосійського міського суду АР Крим від 18 травня
2007 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2006
рокуОСОБА_1. звернувся
в суд із позовом до ОСОБА_2. та ОСОБА_3про стягнення матеріальної та моральної
шкоди. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 06.02.2006 року в результаті
зіткнення автомобіля БМВ-740 під керуванням відповідача ОСОБА_3та автомобіля
ГАЗ-24 сталася дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої автомобіль ГАЗ-24,
власником якого він є, отримав технічні пошкодження, а він - тілесні
пошкодження. Посилаючись на те, що пошкодженням автомобіля йому завдана
матеріальна шкода, просив стягнути з відповідачів на його користь 3000 доларів США, у відшкодування
моральної шкоди - 10000 грн. та судові витрати.

Рішенням Феодосійського
міського суду від 18 травня 2007 року на користь ОСОБА_1. з ОСОБА_3 стягнуто у
відшкодування матеріальної шкоди 4457 грн. 88 коп., 1000 грн. - у відшкодування
моральної шкоди та судові витрати. Крім того, суд зобов'язав ОСОБА_1. при
відшкодуванні відповідачем матеріальної шкоди передати ОСОБА_3. пошкоджений
автомобіль.

В апеляційній
скарзі представник позивача ОСОБА_3- ОСОБА_2.,
посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування рішення
суду з ухваленням нового рішення - про відмову в задоволенні позову.

Обговоривши
наведені у скарзі доводи та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи
рішення, суд першої інстанції виходив із того, що 06.02.2006 року з вини
відповідача ОСОБА_3сталася дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої
пошкоджено автомобіль ГАЗ-24, реєстраційній номер НОМЕР_1, що є власністю
позивача ОСОБА_1. При цьому суд керувався положенням ст.ст.1166, 1167, 1187 ЦК України, які
передбачають підстави відповідальності за
завдану майнову та моральну шкоду, а тому стягнув з ОСОБА_3грошові суми
на відшкодування матеріальної та моральної шкоди на користь позивача.

Справа №
22-ц-1299- ф/2007

-2-

Покладаючи
відповідальність за заподіяння шкоди на ОСОБА_3, суд першої інстанції взяв до
уваги постанову Феодосійського міського суду АРК від 06.03.2006 року,
відповідно до якої ДТП сталося
з вини відповідача ОСОБА_3, який не вибрав безпечну швидкість руху та
дистанцію, в результаті чого скоїв зіткнення з транспортним засобом позивача,
який рухався в попутному напрямку, та покинув місце пригоди; висновки
автотоварознавчої експертизи щодо встановлення розміру матеріальної шкоди,
копії документів медичних закладів про тілесні пошкодження, отримані позивачем
під час ДТП, та його
лікування, акту судово-медичного дослідження та інші матеріали справи.

Оскаржуючи
рішення суду, апелянт посилається на порушення судом п.4 ст.144 ЦПК України, що
виявилося в призначенні автотоварознавчої експертизи за його відсутності.

Відповідно до
вказаної норми закону, якщо цього вимагають особливі обставини справи, суд може
заслухати експерта щодо формулювання питань, яке потребує з'ясування, проінструктувати
його про доручене завдання і за його клопотанням дати відповідні роз'яснення
щодо сформульованих питань. Про вчинення цих дій повідомляються особи, які
беруть участь у справі і які мають право брати участь у їх вчиненні.

Тобто вказана
норма закону стосується випадків, коли питання, що ставляться на вирішення
експерту, не зовсім правильно формулюються, або неправильно визначений вид
експертизи, яку потрібно провести.

Оскільки такого
питання при розгляді справи не виникло, колегія суддів вважає вказаний довід
апелянта неспроможним. При цьому звертає увагу на те, що відповідно до вимог
ст.ст.130, 168 ЦПК України суд повинен розглянути заяви та клопотання осіб, які
беруть участь у справі (зокрема і про призначення експертизи).

Посилаючись на
неповне з'ясування судом обставин справи, апелянт вказує на те, що судом не
надана належна правова оцінка поясненням його представника - відповідача
ОСОБА_2. про відшкодування позивачу шкоди у розмірі 600 доларів США. Проте, як
випливає з матеріалів справи,ОСОБА_2. відповідно до ст.62 ЦПК України в якості
свідка пояснення суду не надавав, в порушення вимог ст.60 ЦПК України
допустимих доказів щодо передачі вказаних коштів позивачу суду не навів.

Таким чином,
доводи апелянта щодо неповного з'ясування обставин справи не є обґрунтованими.

Доводи   апелянта
про   відсутність   підстав
для  задоволення   вимог
позивача  щодо відшкодування
моральної шкоди спростовуються сукупністю зібраних у справі доказів.

На підставі
наведеного колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не містять
правових підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст.
303, 307, ст.308, 313-314 ЦПК України колегія судців судової палати у цивільних
справах,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу представника ОСОБА_3- ОСОБА_2відхилити.

Рішення Феодосійського
міського суду АР Крим від 18 травня 2007 року залишити без змін.

Ухвала суду
апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, однак може
бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двох місяців з дня
набрання законної сили.