АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22ц-1658/2007 року
по 1-й інстанції: Боровик Т.В.
Суддя-доповідач:
УХВАЛА ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

2007
року липня  місяця 04 дня                                                                   м.  Полтава

Колегія судців
судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в
складі:

Головуючого
судді: Карнауха П.М.

Судців :
Дорош А.І.,  Прядкіної О.В.

При
секретарі: Амеліній М. В.

Розглянула  у
відкритому   судовому  засіданні
в   м.  Полтаві
цивільну   справу   за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Київського районного суду м.  Полтави від
«17» квітня 2007 року по справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця.

Колегія
судців,  заслухавши доповідь судді -
доповідача Апеляційного суду,  -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою
Київського районного суду м.  Полтави від
17 квітня 2007 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця
-відмовлено.

З
ухвалою суду не погодився ОСОБА_1,  в
своїй апеляційній скарзі прохає її скасувати та постановити нову,  якою задовольнити його скаргу.

Вказує,  що судом при постановленні ухвали було
порушено норми матеріального та процесуального права.

Колегія
судців,  перевіривши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги,  приходить до
висновку,  що остання задоволенню не
підлягає.

Відповідно
до ч.1,  п.1  ст.
312 ЦПК України,  розглянувши
скаргу на ухвалу суду першої інстанції,
апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін,  якщо судом першої інстанції постановлено
ухвалу з додержанням вимог закону.

На
підставі  ст. 5 Закону України «Про
виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати заходів
примусового виконання рішень,  визначених
даним Законом,  неупереджено,  своєчасно,
повно вчиняючи виконавчі дії.

Як
вбачається із матеріалів справи та вірно встановлено судом,  рішенням Київського райсуду м.  Полтави від 03.09.2001 року ОСОБА_1 було
виселено з кімнати НОМЕР_1 гуртожитку по вул.
Вільямса,  1 м. Полтави в кімнату НОМЕР_2 гуртожитку по вул.  Вільямса,
1 м. Полтави. Дане рішення оскаржено не було та 04.10.2001 року набрало
законної сили.

2

На
підставі виданого Київським райсудом
м. Полтави 06.12.2001 року виконавчого листа №2-330,  державним виконавцем Ренченко С. В. було
відкрите виконавче провадження по примусовому виконанню даного виконавчого
листа.

Судом першої
інстанції вірно встановлено,  що
виконавче провадження,  з урахуванням
вимог  ст. ст.  34,  35
ЗУ «Про виконавче
провадження»,  неодноразово зупинялось та
відновлялось державним виконавцем.
Останній раз виконавче провадження було відновлено 16.01.2003 року в
зв'язку з чим ОСОБА_1 та інших учасників виконавчого провадження було
попереджено про примусове виселення,
призначене на 29.01.2003 року о 10.00 год.

В
призначений час 29.01.2003 року старший державний виконавець Ренченко С. В.,  у відповідності до  ст. 79 ЗУ «Про виконавче провадження» та
п.8.4 Інструкції про проведення виконавчих дій,
зареєстрованої в Міністерстві Юстиції України 15.12.1999 року за
№865/4158,  в присутності ОСОБА_1,  завідуючої гуртожитком ОСОБА_2,  понятих та працівників Київського РВ ПМУ УМВС
України в Полтавській області розпочала проведення виконавчих дій по
примусовому виселенню ОСОБА_1 з кімнати НОМЕР_1 в кімнату НОМЕР_2 по вул.
Вільямса, 1 в

м.
Полтаві,  про що нею був складений акт
про виселення із зазначенням описаного та переданого на зберігання ОСОБА_2
майна.

Однак,  вселитись у визначену рішенням суду кімнату
НОМЕР_2 гуртожитку по вул. Вільямса, 1

м.
Полтави ОСОБА_1 відмовився,  про що
зазначено в акті державного виконавця про виселення від 29.01.2003 року,  підтверджено показами свідків та не
заперечується самим ОСОБА_1

Також
місцевим судом вірно встановлено,  що
рішення Київського райсуду
м.  Полтави від 03.09.2001 року було
скасовано ухвалою Верховного Суду України від 06.03.2003 року. Тобто на час
проведення Ренченко С.В.,  29.01.2003 року виконавчих дій по примусовому виконанню
виконавчого листа про виселення ОСОБА_1 з кімнати НОМЕР_1 в кімнату НОМЕР_2 по
вул.  Вільямса,  1 в м.
Полтаві,  зазначене рішення було
чинним і підлягало обов'язковому виконанню.

Виходячи
з вищевикладеного,  суд першої
інстанції,  пославшись на вимоги Закону
України «Про виконавче провадження» та Інструкції про проведення виконавчих
дій,  прийшов до вірного висновку,  що старшим державним виконавцем Ренченко С. В.,  при вчиненні виконавчих дій по
примусовому виконанню рішення Київського райсуду
м.  Полтави суду від 03.09.2001 року
про виселення ОСОБА_1,  було дотримано
вимоги вищевказаного Закону.

А
тому,  доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої інстанції,
оскільки суд прийшов до вірного висновку,  відмовивши ОСОБА_1 в задоволенні його скарги.

Отже,  ухвала Київського районного суду м.  Полтави від 17 квітня 2007 року постановлена
з дотриманням норм матеріального та процесуального права,  підстав для її скасування не вбачається.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст.  303,  307,
312 ЦПК України,  колегія
суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу
Київського районного суду м.  Полтави від
17 квітня 2007 року - залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом
двох місяців з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Верховного Суду України.