Справа
№2-280/2007
РІШЕННЯ

Іменем України

11 травня 2007 року,             Жовтоводський міський суд
Дніпропетровської області

в складі:     головуючого
судді                Поди О.М.

при секретарі                            ....           ДідукАА.

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в
користуванні власністю та вселення в житловий будинок, -

Встановив:

14.02.2007 р. до міського суду звернувся
ОСОБА_1 з позовом в якому просить суд зобов'язати відповідачів: ОСОБА_2, ОСОБА_3 нечинити йому перешкод в користуванні його
власністю: АДРЕСА_1 та вселення його в вищеназване житло.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав,
пояснивши суду що за час перебування в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4. Після 1958 р. він з
дружиною збудував жилий будинок з господарчими будівлями, отримав на нього
документи що посвідчують його право власності.

Однак в подальшому через сімейні негаразди з 1968 р в
домоволодінні проживати перестав, про розірвання шлюбу в 2001 р. взнав при
зверненні до суду.

На даній час його діти: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проти проживання
в належному йому житлі, дочка не дає ключів від замків. Дружина померла і він
свого власного житла не має, через що і просить захистити його право власника.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 позовні вимоги заперечили, пояснивши, кожен
окремо, в судовому засіданні, що їх батько залишив сім'ю напризволяще близько 40 років тому, матеріальної допомоги на утримання
домоволодіння в належному стані, поліпшення благоустрою неприймав. За такий
тривалий час втратив своє право власності та має за мету через суд заволодіти
будинком і продати його, а не жити в ньому. До подачі позовної заяви ніхто не
чинив йому перепон мешкати в житлі.

Судовим розглядом справи встановлено, що ОСОБА_1. Та
ОСОБА_5 Зареєстрували шлюб між собою: 16.04.1955
р.

Свідоцтво про розірвання шлюбу
отримано за ініціативою ОСОБА_5 -17.10.2001 р.

Стосовно вищеназваного то в відділі РАЦС Жовтоводського
міського управління юстиції маються відповідні актові записи (а.с. 7, 30).

Рішенням органу місцевого самоврядування
від 24.05.1957
р. ОСОБА_1 Надано в безстрокове користування
земельну ділянку під будівництво жилого будинку та господарських будов,
розмірами 740 кв.м за адресою: АДРЕСА_2(в подальшому місцезнаходження було переіменовано:
АДРЕСА_3) (а.с. 5).

01.11.1963
р. Криворізьким БТІ ОСОБА_1 видано реєстраційне посвідчення за НОМЕР_1 на
домоволодіння, розташоване за адресою АДРЕСА_3 (а.с. 6).

04.06.1978
р. Жовтоводським БТІ ОСОБА_1 видано технічний паспорт на жилий будинок з
підсобними приміщеннями: сараєм, погрібом, туалетом, водопровідом, огорожею, в
якому власником домоволодіння зазначено сама ОСОБА_1 (а.с. 32-33)

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 про що
мається в відділі РАЦС Жовтоводського міського управління юстиції актовий запис
№638 (а.с. 8).
.

За час перебування подружжя в зареєстрованому шлюбі,
після його розірвання в 2001
р. ніхто з них питання про розподіл спільної сумісної власності неставив до
суду не зверталися.

На час розгляду спору позивач мешкає та зареєстрований в
АДРЕСА_4 в житлі
яке йому не належить (а.с. 77).

Відповідачка ОСОБА_2 постійно
проживає зі своєю сім'єю в АДРЕСА_1 зареєстрована ж в АДРЕСА_5.

Суд заслухавши в судовому засіданні поясненя сторін,
свідків: ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 дослідивши докази надані сторонами в справу, вважає, що позов ОСОБА_1
обгрунтований чинним законодавством.

Так відповідно ст. 328 ЦК України, власність набувається на підставах, що не
заборонені законом.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше
прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності
невстановлено судом.

2

Право власника, тобто
ОСОБА_1 ніким не оспорено, в установленном
порядку він набув його і відповідно ст. 4 Закону України ОСОБА_1 як власник на
свій погляд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном.

Власник має право здійснювати по відношення до свого майна будь які дії, що
несуперечать закону.

Однак
відповідачі ОСОБА_3 (усно), ОСОБА_2 фактично діями по недопущенню власника свого батька в
належне в частині йому житло, ненадання ключів від запорів дверей, протидіять
позивачу, порушують його права в той час як відповідно ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування
та розпоряджатися своїм майном.

Відповідно ст. 386 ЦК України, 48 Закону України
„Про власність" держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права
власності, захист яких здійснюється судом, а власник може вимагати усунення
усяких порушень його права..

По поясненню
позивача, його представника той не має нічого проти того, щоб спадкоємці
померлої ОСОБА_4: ОСОБА_2
чи ОСОБА_3 у встановленому законом порядку отримали частину належної їм
спадщини, що залишилась від її матері.

Доводи
відповідачів стосовно тривалого часу коли позивач некористувався житлом, не
приймав участі матеріально в їх вихованні, забезпечення ремонту та благоустрою
домоволодіння, суперечать як вищеназваному законодавству так і праву фізичної
особи вибирати місце проживання на свій погляд і відповідно чого фізична особа
може декілька місць проживання (ст. 29
ЦК України) і на зміст права власності невпливають місце проживання та
місцезнаходження майна (ст. 317
ЦК України) та ст. 321 вищеназваного
закону, відповідно якого право власності є непорушним.

Задоволення
позову по суті, тобто покладення обов'язку на відповідачів нечинити перешкоди в
користуванні жилим будинком (домоволодінням) за адресою АДРЕСА_3, надані ключі від
запорів, вселення в житло несуперечить правам відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_2 кожен з яких на
час розгляду спору не є власником частини домоволодіння що залишилося їм в
порядку спадкування від померлої матері (бувшої дружини позивача) захищати свої
інтереси, матеріального чи іншого характеру в встановленому законом порядку.

Позовних вимог,
стосовно покладення обов'язку на ОСОБА_1 нечинити перешкод в оформленні спадщини померлої ті при
розгляді справи незаявили.

Доводи
відповідачів, по недотриманню їх батьком моральних засад суспільства, що на їх
думку є наприклад - залишення
малолітніх дітей напризволяще, не належне матеріальне забезпечення, тощо як і
небажання позивача добровільно передати їм у власність частину свого майна
(половину домоволодіння) негайно з послідуючим проживанням - суд до уваги
також не може взяти, виходячі з того, що перше не є предметом судового
розгляду, друге - протирічіть
правам власника, названому вище законодавству.

Так як позов задоволено, то на підставі ст.ст. 79, 81, 88 ЦПК України і ст. 4 п. 18 Декрету КМУ „Про державне мито", з відповідачів на користь держави
повинно бути стягнуто судовий збір: по 25 грн. 50 коп. з кожного і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи по 3 грн. 75 коп.

Враховуючі
вищеназване, керуючись ст.ст. 60,
79, 81, 88, 208, 214 ЦПК України, у відповідність зі ст.ст. 328,386, 317 ЦК України, ст.ст. 4, 48 Закону України
„Про власність", суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Зобов'язати
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродж.
м. Жовті Води Дніпропетровської області, зареєстрованої в АДРЕСА_5, фактично
проживає в АДРЕСА_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродж.
м.Жовті Води Дніпропетроської області, зареєстрованого в АДРЕСА_6 нечиеити
перешкод ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 в
користуванні жилим будинком, розташованого за адресою АДРЕСА_3, поклавши
обов'язок на відповідачів надати останньому ключі від запорів домоволодіння та
вселити ОСОБА_1 в вищеназваний будинок.

Рішення в цій частині допустити до
негайного виконання.

Стягти з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь держави судовий
збір по 25 грн. 50 коп. з кожного та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
цивільної справи по 3 грн. 75 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду
Дніпропетровської області з моменту його оголошення, шляхом подачі в 10 денний строк
заяви про апеляційне оскарження та апеляційної скарги на протязі 20 днів після
подачі заяви.