Справа
№2-386/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2007 року
Жовтоводський міський суд у складі:

головуючого судді:                        Чепурнова
Д.В.,

при секретарі:                                 Кіняк
Т.Ю.,

за участю адвоката:                        ОСОБА_1,

представника позивача:                ОСОБА_2,

та сторін:                                         ОСОБА_3
та ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Жовті
Води цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

14 березня 2007 року ОСОБА_3
звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, в якій вказує, що 24
листопада 2006 року
шляхом скоєння з вини відповідача дорожньо-транспортної пригоди йому було
спричинено матеріальні збитки у вигляді пошкодження автомобіля «Деу Ланос»,
державний номер НОМЕР_1, ремонт якого оцінений експертом в 7332 грн. 41 коп. За послуги
експерта по складенню звіту та калькуляції позивачем було сплачено 450 грн. Крім того
внаслідок ДТП позивачу було завдано тілесні ушкодження у вигляді забою шийного
хребця та перелому остистого відростку грудного хребця зі зміщенням, в наслідок
чого був порушений його нормальний ритм життя, оскільки 50 днів позивач
перебував на лікуванні, не мав змоги здійснювати контроль за веденням бізнесу
найманими працівниками, був змушений звертатися за допомогою до партнерів та
знайомих з проханням надання посильної допомоги стосовно ведення його
бізнесових справ чим йому було заподіяно моральні страждання а тому вважає, що
відповідач повинен відшкодувати йому моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

У зв'язку з наведеним
позивач просив стягнути з відповідача матеріальні збитки у розмірі 7782 грн. 41 коп. та моральну
шкоду у розмірі - 5000 грн.

У відкритому судовому засіданні позивач підтримав свої
позовні вимоги просив задовольнити їх в повному обсязі.

Представник позивача підтримав позовні вимоги позивача,
вказав судові, що 24 листопада
позивач, рухаючись на приналежному йому автомобілі «Деу Ланос», державний № НОМЕР_1 по вул.
Петровського в напрямку вул. Гагаріна зі сторони вул. Первомайської в м. Жовті
Води зупинився перед перехрестям вулиць Петровського та Хмельницького,
виконуючи вимоги дорожнього знаку 2.1.
(надати дорогу) поступився дорогою надаючи перевагу автомобілю, що рухався
по вул. Хмельницького зі сторони вул. 8
Березня в напрямку площі ім. Леніна. У цей же час за позивачем у
паралельному напрямку рухався автомобіль ВАЗ 21043, державний НОМЕР_2, яким
керував за довіреністю відповідач ОСОБА_4, який не розрахував швидкості руху
свого автомобіля, не дотримуючись безпечної дистанції до передуючого автомобіля
здійснив дорожньо-транспортну пригоду шляхом зіткнення свого автомобілю з
автомобілем позивача. В результаті скоєного ДТП автомобілю позивача було завдано значних технічних
пошкоджень. Крім того внаслідок ДТП позивачу було заподіяно тілесних ушкоджень
у вигляді забою шийного хребця та перелому остистого відростку грудного хребця
зі зміщенням, в зв'язку з чим позивачу заподіяно моральної шкоди.

Відповідач у відкритому судовому засіданні позовні вимоги
не визнав, посилаючись на той факт, що ДТП було скоєно не з його вини,
посилаючись на те, що він не міг уникнути зіткнення автомобілів, оскільки
позивач при переїзді перехрестя вулиць

2

Хмельницького та Петровського різко загальмував, хоча
перешкод у руху передуючого автомобіля при перехресті доріг вулиць Петровського
та Хмельницького в м. Жовті Води не було, а тому причин для різкого гальмування
у позивача не було, при гальмуванні відповідач не змінив напрямку руху з метою
недопущення будь-якої погрози життю та здоров'ю пішоходів, крім того дорога
була волога, і в зв'язку з чим і відбулося зіткнення автомобілів.

Представник відповідача у відкритому судовому засіданні
позовні вимоги не визнала, посилаючись на той факт, що відповідач до
адміністративної відповідальності у встановленому законом порядку не притягувався,
вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди не доведена, а тому
просила відмовити у задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення сторін, представника позивача,
адвоката, перевіривши письмові матеріали справи прийшов до наступного.

Судом
встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні було встановлено, що 24 листопада 2006 року приблизно о
08 годині 40 хвилин на
перехресті вулиць Петровського та Хмельницького в м. Жовті Води відбулася
дорожньо-транспортна пригода, шляхом зіткнення автомобіля ДЕУ ЛАНОС
реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3, що належить йому на праві власності та автомобіля ВАЗ 21043 реєстраційний
номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4,
який керував цим автомобілем на підставі довіреності ВЕС № 954025 від 27 жовтня 2006 року, виданої
ОСОБА_5.

З пояснень позивача вбачається, що рухаючись на
автомобілі ДЕУ ЛАНОС реєстраційний номер НОМЕР_1 він зупинився перед
перехрестям вулиць Петровського та Хмельницького в м. Жовті Води виконуючи
вимоги знаку 2.1. (дати
дорогу) надаючи дорогу автомобілю Хонда,
який рухався по вул. Хмельницького в напрямку площі Леніна зі сторони вул. 8-го Березня і в цей
же час с заду відбувся
удар у його автомобіль який був скоєний відповідачем, який керував автомобілем
ВАЗ 21043 реєстраційний
номер НОМЕР_2.

В той же час, як пояснив в судовому засіданні відповідач
перешкод у русі автомобіля ДЕУ ЛАНОС під керування позивача не було, ніякої
машини Хонда він не
бачив і він не зрозумів причин різкого гальмування автомобіля позивача, а тому
при гальмуванні свого автомобіля зіткнення з автомобілем позивача уникнути не
вдалося, оскільки дорога була волога і його автомобіль юзом зачепило автомобіль
позивача.

Згідно з постановою про відмову в порушенні кримінальної
справи від 04 грудня 2006 року ОСОБА_3
керуючи автомобілем ДЕУ ЛАНОС, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить йому
на праві власності, рухався по вул. Петровського в напрямку вулиці Гагаріна зі
сторони вулиці Першотравнева в м. Жовті Води. На перехресті вулиць Петровського
та Хмельницького ОСОБА_3 згідно з вимогами дорожнього знаку 2.1 (дати дорогу)
зробив зупинку, щоб пропустити автомобіль Хонда,
що рухався по вул. Хмельницького в напрямку площі ім.. Леніна зі сторони
вулиці 8 Березня.
В цей же час у попутному напрямку позаду автомобіля ДЕУ ЛАНОС рухався
автомобіль ВАЗ 21043 реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4, на
підставі довіреності ВЕС № 954025 від 27 жовтня 2006 року, яка видана ОСОБА_5.
ОСОБА_4 не розрахував дистанцію між своїм автомобілем ВАЗ 21043 та автомобілем
ДЕУ ЛАНОС, який був попереду нього, допустив зіткнення передньою частиною свого
автомобіля з задньою частиною автомобіля ДЕУ ЛАНОС.

В результаті ДТП
ОСОБА_3, отримав тілесні ушкодження в вигляді: забою шийного хребця. В
порушенні кримінальної справи було відмовлено та постановлено притягти
громадянина ОСОБА_4 до адміністративної
відповідальності згідно з ст. 124
КУпАП (а.с. 8-9).

Висновком від 25
грудня 2006 який
міститься у відмовному матеріалі №
1835, встановлено, що в діях громадянина ОСОБА_4 вбачається порушення Правил
дорожнього руху 13.1 (безпечна
дистанція).

Згідно з вимогами п.п. (б) 2.3, 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою  Кабінету
Міністрів  України  №   1306
від   10
жовтня   2001
року  для

3

забезпечення
безпеки дорожнього руху водій зокрема зобов'язаний бути уважним, стежити за
дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за
правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного
засобу і не відволіктися від керування цим засобом у дорозі. Водій залежно від
швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і
стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та
безпечного інтервалу.

Виходячи з викладеного суд приходить до висновку, що
відповідач по справі не виконав вимог вищевказаних Правил дорожнього руху,
тобто його дії є протиправними, в зв'язку з чим і було скоєна
дорожньо-транспортна пригода, що дає суду можливість вважати, що саме між дією
відповідача та скоєною дорожньо-транспортною пригодою є безпосередній причинний
зв'язок.

Таким чином суд приходить до висновку, що саме
протиправними діями відповідача з його вини через невиконання Правил дорожнього
руху сталося ДТП наслідком
якої було заподіяння матеріальної шкоди позивачу, яке виразилося у технічному
пошкодженні автомобіля ДЕУ ЛАНОС, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Відповідно до ч. 1
п. 2 постанову
Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ
за позовами про відшкодування шкоди» №
6 від 27 березня 1992 року з
подальшими змінами, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна
майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її
заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередні причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Згідно з ч.ч. 1,
2 п. 4 цієї ж
постанови джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-ку діяльність,
здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через
неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню,
транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничного,
господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова
відповідальність за шкоду , заподіяну діями таких джерел, має наставати як при
цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих
властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху
автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична
особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в
силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління
або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну
фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її
завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона
доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Статтею 1187
ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності,
інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого
створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що
шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

В судовому засіданні відповідач не надав судові належних
доказів які б свідчили про відсутність його вини у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди, або на підтвердження вини водія ОСОБА_3, як того
вимагає ст. 60 ЦПК України.

Оскільки відповідач ОСОБА_4 не довів в судовому
засіданні, що матеріальна та моральна шкода заподіяна позивачу ОСОБА_3
спричинена не з його вини як того вимагає закон, обов'язок по відшкодуванню
цієї шкоди повинен бути покладений на нього.

4

При визначенні розміру матеріальних збитків, які
заподіяні автомобілю ДЕУ ЛАНОС , реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить
ОСОБА_3 на праві особистої власності суд виходить із висновку спеціаліста
автотоварознавця, відповідно до якого вартість поновлюваного ремонту автомобіля
ДЕУ ЛАНОС складає 7332 грн. 41 коп. (а.с. 10-21),
крім того суд також враховує той факт, що автомобіль ДЕУ ЛАНОС , реєстраційний
номер НОМЕР_1 на момент розгляду справи відремонтований, згідно пояснень
позивача сума ремонту склала приблизно 7300
грн.

Виходячи із принципу повного відшкодування спричиненої
матеріальної шкоди, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_4 на користь позивача
в рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 7332 грн. 41 коп., з яких:
вартість ремонтних робіт -
1973 грн. 35 коп.; вартість
малярних робіт - 1271 грн. 98 коп.; вартість
матеріалів та додаткові витрати -
1067 грн. 87 коп.;
вартість деталей - 2960 грн.,
вартість метизів - 59 грн. 21 коп.

Відповідно до ст. 1167
ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за
наявності її вини.

Обґрунтованими вважає суд вимоги позивача про стягнення
моральної шкоди, оскільки він дійсно зазнав моральних страждань в зв'язку із
скоєнням ДТП, внаслідок
якої йому було спричинено легкі тілесні ушкодження, в зв'язку з чим він
перебував на лікуванні з 24
листопада 2006 року по 03 січня 2007 року (а.с.27).
Також в зв'язку з пошкодженням транспортного засобу позивача він застосовував
додаткові зусилля по організації свого бізнесу, оскільки є суб'єктом
підприємницької діяльності, був змушений звертатися за допомогою до партнерів
та знайомих з проханням надання посильної допомоги стосовно ведення його
бізнесових справ.

А тому
позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди
суд враховує принципи розумності та справедливості, характер правопорушення,
глибину фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей ОСОБА_3 а також позбавлення
його тимчасової можливості їх реалізації, ступінь вини ОСОБА_4 що заподіяв
моральну шкоду, враховує, що на утриманні відповідача знаходиться мати, яка є
інвалідом 1 групи
(а.с. 45-47), і
вважає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди повинен бути
визначений у розмірі 500
грн., що менше ніж того просить позивач.

Позовні вимоги ОСОБА_3 в частині стягнення з відповідача
витрат на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 450 грн. є
безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, а тому
задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд виходить з
положень ч.1 ст. 88 ЦПК
України відповідно до якої, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до
тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким
чином з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню понесені ним і
документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 73
грн. 32 коп. за задоволення вимог матеріального характеру та 08 грн. 50 коп. за
задоволення вимог немайнового характеру - всього у розмірі (73 грн. 32 коп. + 08 грн. 50 коп.) = 81 грн. 82 коп. та витрати
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судової справи у розмірі 30 грн.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України,
Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року з
подальшими змінами ст. ст. 10,
11, 57, 60, 88,158 ст.ст. 212-215
ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди -
задовольнити частково.

5

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця с. Омсукган, Омсукганського
району, Магаданської області, Російської Федерації, не працює, зареєстрований
за адресою: АДРЕСА_1, фактично мешкає по АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_3, суму
матеріальної шкоди у розмірі 7332 грн., 41 коп., моральну шкоду у розмірі 500
грн. 00 коп., та понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі
81грн. 82 коп., витрати
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн. - всього 7444 грн. 23 коп.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 відмовити в
зв'язку з їх необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі до Жовтоводського
міського суду у 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про намір
оскаржити судове рішення і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.