Справа № 22ац- 906/07р                                                       Головуючий
№41                                                                       Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада    2007 р. колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого
Баркової Л.Л.

Топалової В.В.,
Трушкова М.М.

при секретарі
Стрілецькій О.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про стягнення невиплаченої заробітної плати і відшкодування
моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського
районного суду м. Маріуполя від 21 серпня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Приморського районного суду м. Маріуполя від 21 серпня 2007 року відмовлено в
задоволенні позову ОСОБА_1 до відповідачів про стягнення невиплаченої
заробітної плати в сумі 3 300грн і відшкодування моральної шкоди в сумі 15
000грн.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати, її позов задовольнити, посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Відповідачі
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про час і місце розгляду справи повідомлені належним
чином, просять справу розглянути без їх участи.

Заслухавши
суддю - доповідача, пояснення ОСОБА_1 і її представника ОСОБА_6, які доводи скарги
підтримали, перевіривши законність і обгрунтованість рішення , колегія суддів
вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи
в задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не надала
суду доказів того , що вона приймалася на роботу відповідачами і працювала у
них.

З таким
висновком не можна не погодитися.

Згідно
до вимог статті 24 КЗлП України трудовий договір укладається , як правило у
письмовій формі. Додержання письмової формі є обов'язковим. Трудовий договір
вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але
працівника фактично було допущено до роботи.

2

Судом першої інстанції
встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що приміщення станції
технічного обслуговування автомобілів ЗАТ „ Донецк- Лада"
орендують 17 приватних підприємств. Перевіркою штатних розписів цих
підприємств, відомостей про нарахування і виплату заробітної плати працівникам
за період з січня 2005 року до серпня 2006 року встановлено, що жодним із цих
підприємств ОСОБА_1 на роботу не приймалася і до роботи не допускалася.
Відповідачі ОСОБА_4 і ОСОБА_5
до яких заявлені позовні вимоги працювали автомулярами і наймом на роботу не
займалися. Із пояснень позивачки в судовому засіданні Апеляційного суду
вбачається , що вона заяв про прийняття на роботу нікому не писала, допуск до
роботи їй не оформлявся, вона хотіла навчитися роботі автомуляра і тому
епізодично допомагала автомулярам ОСОБА_7 і ОСОБА_8, за що вони платили їй
гроші. Доказів того, що останні не оплатили їй за виконану роботу , вона як
суду першої інстанції так і апеляційному суд у не надала.

За таких    обставин, суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Наведене
позивачкою в апеляційній скарзі висновків суду не спростовує.

Рішення
суду відповідає встановленим обставинам справи , ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права і підстав для його зміни чи скасування
немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308
ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Приморського районного суду м. Маріуполя від 21 серпня 2007 року залишити без
зміни.

Ухвала
набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двох
місяців у касаційному порядку.