Справа № 22 - 1998 / 2007                               Рішення ухвалено під головуванням
Категорія 12                                                                    судді
Доповідач : Морозовський В.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

3 жовтня 2007 року                                                                              місто Вінниця

Колегія судців
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Морозовського В.І.,

суддів:              Цюри
Т.В. та Чуприни В.О.,

при секретарі:
Устюговій Л.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Іллінецького районного суду Вінницької області від 19 листопада 2004
року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про
визнання договору купівлі-продажу недійсним, відшкодування заподіяної
матеріальної і моральної шкоди, -

встановила:

У вересні 2003 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом,
мотивуючи його тим, що 14 жовтня 2002 року між нею та ОСОБА_2 (вона
ж - ОСОБА_7) досягнуто домовленості, за якою ОСОБА_1 за власні кошти закінчить
ремонт квартири АДРЕСА_1, наданої відпові­дачу
згідно протоколу № 6 спільного засідання профкому і правління ВАТ «Іллінецький
цукровий завод», після чого ОСОБА_2 зобов'язувалась приватизувати зазначене
житло та продати його позивачу за 2400 $. На підтвердження цієї угоди між
сторонами складено відповідну розписку, ксерокопію якої додано до позовної
заяви.

На виконання
домовленості ОСОБА_1 разом з чоловіком до 1 квітня 2003 року виконувала
ремонтні роботи, на які витратила 4850 грн. власних коштів. Але ОСОБА_2 свого зобов'язання не дотрималась та 22 травня
2003 року продала спірну квартиру ОСОБА_6, ввівши її в оману щодо відсутності
прав інших осіб на це житло. В силу положень ст.57 ЦК України позивач
просить визнати даний договір купівлі-продажу квартири недійсним.

Крім того,
ОСОБА_1 просила стягнути на її користь з відповідачів 4850 грн. витрачених на
ремонт коштів, 300 грн. за оплату наданої їй правової допомоги та 5000 грн. на відшкодування заподіяної моральної шкоди.
Одночасно заявлена вимога про зобов'язання відповідачів заключите з ОСОБА_1
договір купівлі-продажу спірної квартири.

В ході розгляду
справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги в частині
відшкодування майнової та немайнової шкоди, збільшивши їх, відповідно, до 6258
гря. та 13035 грн. При цьому позивач просила вказані суми на її користь стягнути
з ОСОБА_2 і ОСОБА_6 в рівних долях, а також відшкодувати за рахунок кожної з
них по 550 грн. витрат на правову допомогу.

2

Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 19 листопада
2004 року позов задоволено частково: на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 стягнуто
400,00 грн. у відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, 20,00 грн. -
на оплату допомоги адвоката та 47,70 грн.
транспортних витрат, а всього на загальну суму 467,70 грн. В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено за їх безпідставністю та недоведеністю.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 22 лютого 2005 року
рішення суду першої інстанції скасовано, а справу направлено на новий
судовий розгляд.

Згідно ухвали
апеляційного суду Львівської області від 30 липня 2007 року ухвалу суду
апеляційної інстанції в касаційному порядку скасовано. Справу направлено на
новий апеляційний розгляд.

В апеляційній
скарзі позивач просить рішення суду скасувати і направити справу на новий
розґляд у Ладижинський районний суд Вінницької області, оскільки вважає, що до
участі у справі в якості третьої особи не притягнуто Іллінецький цукровий
завод, який на момент^ виникнення спірних правовідносин був власником житла.
Також вказується на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи,
та на неправильне застосування норми матеріального права.

Аналогічні
пояснення ОСОБА_1 та її представник - адвокат ОСОБА_8. дали в судовому
засіданні апеляційного суду.

У письмових
запереченнях на скаргу відповідач ОСОБА_2 доводів апелянта не визнала, вважаючи їх безпідставними, тому просила
апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Таку ж думку в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції висловили
ОСОБА_6 та її представник ОСОБА_9

Інші
відповідачі, будучи належним чином повідомлені про час і місце судового
засідання, в суд не з'явились та про причини своєї неявки не повідомили. У
зв'язку з цим у відповідності до вимог ч.2
ст.305 ЦПК України колегія суддів прийняла рішення про розгляд справи
без їх участі.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає
задоволенню частково, при цьому виходить з наступного.

Відповідно до
п.4 ч.1 ст.311 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з направленням
справи на новий розгляд, якщо суд вирішив питання про права та обов'язки осіб,
які не брали участь у справі.

З матеріалів
справи вбачається, що право власності у ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 і
ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1 виникло після її приватизації, до цього моменту
власником спірного житлового приміщення являлось ВАТ «Іллінецький цукровий
завод».

Проте, суд
першої інстанції на цю обставину уваги не звернув, точний момент і правові
підстави переходу права власності на житло не встановив та вирішив спір без залучення до участі в справі на стороні
відповідачів вказаної юридичної особи, інтереси якої зачіпає укладена
сторонами угода.

Крім того, встановивши, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року відповідач ОСОБА_5 померла, всупереч
вимогам п.1 ч.1 ст.201 і п.6 ч.1 ст.205 ЦПК України суд не з'ясував, чи
допускають спірні правовідносини
правонаступництво, питання про зупинення провадження у справі або його
часткове закриття не вирішив та розглянув справу без забезпечення
представництва інтересів правонаступника померлої.

Оскільки
зазначені вище порушення норм процесуального права є безумовною підставою скасування рішення суду першої
інстанції, тому у відповідності до ч.3 ст.303 ЦПК України колегія суддів
вважає за необхідне вийти за межі доводів апеляційної скарги та скасувати
рішення суду з направленням справи на новий розгляд.

При цьому
апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення клопотання позивача про
передачу справи на новий розгляд у Ладижинський районний суд Вінницької

3

області, оскільки це суперечило б
встановленому ч.1 ст.114 ЦПК України правилу виключної підсудності
позовів, що виникають з приводу нерухомого майна.

В ході нового розгляду справи суду першої інстанції належить залучити до
участі в справі на стороні відповідачів ВАТ
«Іллінецький цукровий завод»; вирішити питання, чи допускають спірні правовідносини правонаступництво, в залежності від чого
забезпечити представництво інтересів
правонаступника померлої ОСОБА_5; з урахуванням даних акту від 26 вересня 2002 року (а.с.9) перевірити обґрунтованість вимог
ОСОБА_1 про обсяг виконаних робіт та вартість витрачених нею на ремонт квартири
коштів, а також встановити точний момент і правові
підстави переходу права власності на спірне житло та чи була згода ОСОБА_3 на приватизацію та продаж зазначеного житлового
приміщення.

Керуючись ст.ст. 307, 311,313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - частково
задовольнити.

Рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 19 листопада
2004 року - скасувати, а справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, відшкодування заподіяної матеріальної і моральної шкоди - направити на
новий розгляд до того ж суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного
Суду України протягом двох місяців.