РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08
" серпня 2007 року                                                                          м.  Хмельницький

Колегія судців
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Хмельницької області

в складі:
головуючої - судді Гуменюк Н.І

суддів: Юзюка О.М. ,  Харчука В.М.

при секретарі
Степчук І.В. з участю: сторін

розглянула
у відкритому судовому засіданні справу №22ц-1415 за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на рішення
Шепетівського міськрайонного суду від 13 червня 2007 року та на ухвалу
Шепетівського міськрайонного суду від 06 липня 2007 року по справі за позовом
ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  ОСОБА_4,
ОСОБА_5,  ОСОБА_6,  ОСОБА_7,
ОСОБА_8,  ОСОБА_9,  ОСОБА_10,
ОСОБА_11,  ОСОБА_12,  ОСОБА_13,
ОСОБА_14,  ОСОБА_15,  ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18,
ОСОБА_19,  ОСОБА_20, ОСОБА_21 до ОСОБА_1 про стягнення
коштів.

Заслухавши
доповідача,   пояснення сторін,  перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги,  колегія судців

встановила:

В травні
2007 року позивачі звернулись до суду і просили стягнути з відповідачки 217900
гр. боргу.

Рішенням
Шепетівського міськрайонного суду від 13 червня 2007 року позов задоволено
частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь: ОСОБА_4 4900 гр.,  ОСОБА_2 13000 гр.,  ОСОБА_3 5000 гр.,  ОСОБА_5 15000 гр.,  ОСОБА_6 23000 гр.,  ОСОБА_7 5000 гр.,  ОСОБА_8 15000 гр., . ОСОБА_9 10000 гр.,  ОСОБА_10 10000 гр.,  ОСОБА_11 1500 гр.,  ОСОБА_12 19500 гр.,  ОСОБА_13 5000 гр.,  ОСОБА_14 4000 гр.,  ОСОБА_15 5000 гр.,  ОСОБА_16 10000 гр.,  ОСОБА_17 10600 гр., ОСОБА_18 32400 гр.,  ОСОБА_19 4000 гр.,  ОСОБА_21 20000 гр.

Позов ОСОБА_20 про
стягнення 5000 гр. залишено без розгляду.

Стягнуто
з ОСОБА_1 на
користь позивачів 1700 гр. витрат по сплаті судового збору та 30 гр. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В своїй
апеляційній скарзі ОСОБА_1
означене рішення вважає незаконним,

Головуючий
у першій інстанції - Мазур Н.В.                                             Справа
№ 22ц-1415

Доповідач
- Гуменюк Н.І.                                                                            Категорія
№11, 18

просить його
скасувати,  посилаючись на те,  що судом не встановлені обставини спору і не
визначено належного відповідача за заявленим позовом.  Судом не враховано,  що кошти вона позичала не як фізична
особа,  а робилось це в інтересах
підприємства „Заготівельник",  про
що є відповідні документи. Крім того,  не
досліджені судом обставини як укладання кредитних договорів з частиною позивачів,  так і спосіб їх погашення. Просить
постановити нове рішення,  яким відмовити
в задоволенні позову і скасувати увалу суду від об липня 2007 року про
накладення арешту на її приватний будинок АДРЕСА_1.

Апеляційна
скарга підлягає задоволенню,  а рішення суду
скасуванню на підставі п.п.3,  4 ч.1  ст. 309 ЦПК України через невідповідність
висновків суду обставинам справи і неправильне застосування судом 1 інстанції
норм матеріального права.

Задовольняючи
позов,  суд виходив з того,  що між сторонами укладався договір
позики,  за яким позивачі
передавали,  а ОСОБА_1,  як фізична особа приймала гроші,  про що видавала їм квитанції. Оскільки в
добровільному порядку відповідачка кошти не повернула,  їх необідно стягнути примусово на підставі  ст.
ст. 1046,  1047 Цивільного кодексу
України.

Однак,  з
такими висновками суду не можна погодитись з наступних підстав.

З
матеріалів справи вбачається,  що ОСОБА_1 являється
засновником приватно-орендного підприємства „Заготівельник",  а позивачі перебували з означеним підприємством
в трудових відносинах. Протягом 2006 року кожен з них на поповнення оборотних
засобів ПОП вносив
певну суму коштів,  про що отримував
завірену печаткою квитанцію до прибуткового касового ордеру за підписом
головного бухгалтера і лише дві розписки містять підпис ОСОБА_1,  як директора підприємства. Покази позивачів про те,  що вона отримувала кошти особисто помимо каси і витратила
їх на власні потреби нічим об"єктивно не підтверджені,  а отже суд приходить до висновку,  що у даному випадку правовідносини виникли
між позивачами та юридичною особою,
позов до якої не заявлявся.

Відповідно
до ч.1  ст.  96 ЦК
України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов"язаннями.

Ч.3
означеної норми права встановлює,  що
учасник(засновник) юридичної особи не відповідає за зобов'язаннями юридичної
особи,  крім випадків,  встановлених установчими документами та
законом.

Виходячи
з наведеного і того,  що у позивачів не
втрачена можливість пред"явити позов до належного відповідача,  апеляційний суд не знаходить підстав для
задоволення позовних вимог до ОСОБА_1
Крім того,  за таких обставин вважає
за доцільне скасувати ухвалу суду 1 інстанції від 06 липня 2007 року про
накладення арешту на все майно відповідачки.

Керуючись  ст.
ст.  307,  309,
312,  314,  316,
317,  319 ЦПК України,  колегія судців

рішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1
задоволити.

Рішення  Шепетівського міськрайонного суду від 13
червня 2007 року скасувати.

Відмовити
в задоволенні позову ОСОБА_2,
ОСОБА_3,  ОСОБА_4,  ОСОБА_5,
ОСОБА_6,  ОСОБА_7,  ОСОБА_8,
ОСОБА_9,  ОСОБА_10,  ОСОБА_11,
ОСОБА_12,  ОСОБА_13,  ОСОБА_14,
ОСОБА_15,  ОСОБА_16,  ОСОБА_17, ОСОБА_18,  ОСОБА_19,
ОСОБА_20, ОСОБА_21 до ОСОБА_1 про
стягнення коштів.

Скасувати
ухвалу Шепетівського міськрайонного суду від 06 липня 2007 року про накладення
арешту на все майно ОСОБА_1

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення,  однак може бути оскаржено в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним
законної сили.