Справа № 2-479/2007р.
РІШЕННЯ

Іменем України

1 червня 2007
року       Полтавський районний суд
Полтавської області в складі:

головуючого
судді  Шелудякова Л.В.

при
секретарі                                                Горошинській
Г.С.

адвокатів                                                       ОСОБА_1,
ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, зазначив, що 8 липня 2006 року приблизно о 20
годині 30 хвилин біля будинку АДРЕСА_1 в наслідок необережних протиправних дій
відповідача, їй спричинені тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.
Постановою від 24 листопада 2006 року Полтавського районного суду ОСОБА_4
звільнено від кримінальної відповідальності за ст.128 КК України у зв'язку з
передачею її на поруки трудовому колективу, а провадження у справі закрито.

Також
зазначила, що після отримання тілесних ушкоджень перебувала на лікуванні, і в
зв'язку з цим нею витрачено на ліки 81 грн. 65 коп., 125 грн. 50 коп. на бензин
для поїздки в лікарню, 20 грн. за прокат милиці та 11 грн. 93 коп. за
проведення судово-медичного обстеження. Вказала, що працює приватним
підприємцем і має магазин, а в результаті отриманої травми, не могла працювати
і вимушена була прийняти на роботу працівника, за оформлення якого нею сплачено
на рахунок держави податок в сумі 170 грн.

Позивач
також вказала, що внаслідок незаконних дій відповідача їй завдана моральна
шкода, яка полягає у фізичних стражданнях від болі ноги, від синців на обличчі,
відчувала дискомфорт, її також пригнічувало, те що про бійку стало відомо
багатьом мешканцям села, і тому на відшкодування заподіяної їй моральної шкоди
просить стягнути з відповідача 5000 грн.

У
судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали,
уточнили, що не мають можливості підтвердити витрати на ліки у сумі 16 грн., і
тому просили стягнути 393 грн. 08 коп. матеріальної шкоди, 5000 грн. моральної
шкоди та витрати на правову допомогу у сумі 1080 грн.

Відповідач
та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали і заперечували
факт заподіяння відповідачем тілесних ушкоджень позивачу, які призвели до
тривалого розладу здоров'я.

Заслухавши
пояснення сторін, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що
позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до ст. 1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана особистим немайновим правам фізичної особи, а також
шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою,
яка її завдала.

Доводи ОСОБА_4 та її
представника, що шкода позивачу
завдана не з вини відповідача спростовується матеріалами кримінальної справи.

Доведеність
її вини підтверджується тим, що 24 листопада 2006 року ОСОБА_4 своєю заявою до
Полтавського районного суду визнала, що під час бійки 8 липня 2006 року
приблизно о 20 годині 30 хвилин ненавмисно нанесла середньої тяжкості тілесні
ушкодження ОСОБА_3 (кримінальна справа, а.с.142). Зазначене вона також
підтвердила у судовому засіданні 24 листопада 2006 року при розгляді
кримінальної справи, де визнала вину повністю, щиро розкаялась та просила
передати її на поруки трудового колективу СГ ТОВ „Імені Калашника"
(кримінальна справа, а.с.143). З врахуванням наведеного, суд постановою від 24
листопада 2006 року звільнив ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та
передав її на поруки трудовому колективу.

Зазначене
свідчить, що ОСОБА_4 визнала себе винною у необережному заподіянні тілесних
ушкоджень ОСОБА_3, бо інакше за вимогами ст.47 КК України вона не могла бути
звільнена від кримінальної відповідальності і передана на поруки. Причому,
виходячи з правил вказаної статті, звільнення її від кримінальної
відповідальності є умовним, а саме протягом року, з дня передачі ОСОБА_4 на
поруки і до 24 листопада 2007 року, остання повинна виправдати довіру
колективу, не ухилятися від заходів виховного характеру і не порушувати
громадського порядку.

Постанова
суду ніким не оскаржена та набрала законної сили, а відповідно до ст.14 ЦПК
України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на
всій території України.

Допитані
у судовому засіданні свідкиОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,ОСОБА_8 ОСОБА_9. дали
аналогічні показання та підтвердили, що вони 8 липня 2006 року бачили бійку між
ОСОБА_4 та ОСОБА_3, внаслідок якої остання отримала травму ноги.

Відповідно
до додаткового висновку експертизи №2813, яка проводилась з 4 по 9 жовтня 2006
року внаслідок вищевказаної бійки ОСОБА_3 були спричинені тілесні ушкодження,
які за ступенем тяжкості розділені на три групи. По-перше, перелом лівої
нижньої кінцівки, який кваліфікується, як ушкодження середнього ступеню
тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров'я. По-друге, гематома м'яких
тканин лівого ліктьового суглобу, і кваліфікується як ушкодження легкого
ступеню тяжкості, що спричинило короткочасний розлад здоров'я. По-третє,
крововиливи в шкіру в ділянці лівого ока, садна шкіри губ, лівого плечового
суглобу, синці стегон та плеча кваліфікуються, як в своїй сукупності, так і
кожне окремо, як легкі тілесні ушкодження (кримінальна справа, а.с.89).

Заподіяння
позивачу матеріальної шкоди підтверджується наступним.

Відповідно
до довідки Полтавської центральної лікарні №1504 від 18 серпня 2006 року
(кримінальна справа, а.с.40) ОСОБА_3 знаходилася на лікуванні у
лікаря-травматолога з 18 липня по 11 серпня 2006 року, і їй призначалось
медикаментозне лікування. Медичні засоби та ліки позивач придбала в аптеці за
власні кошти і витратила 65 грн. 65 коп., що підтверджується касовими чеками
(кримінальна справа, а.с.42)

Окрім
цього, позивач брала на прокат милиці, за що витратила 20 грн., що
підтверджується копією чеку магазина „Медтехніка від 11 серпня 2006 року
(кримінальна справа, а.с.42).

Також,
позивач витратила 125 грн. 50 коп. на заправку автомобіля, яким вона їздила до
лікарні та заплатила за судово-медичне обстеження 11 грн. 93 коп. (кримінальна
справа, а.с.42).

На час
хвороби позивач прийняла на роботу найманого працівника, і за це сплатила на
рахунок держави податок в сумі 170 грн. (кримінальна справа, а.с.41).

Прийняття
на роботу найманого працівника і сплата за нього на рахунок держави податку,
суд не може вважати матеріальною шкодою з наступних підстав.

Позивачем
на роботу був прийнятий її син ОСОБА_10.,
який неодноразово допомагав матері здійснювати торгівлю. Легалізація
торгівлі її сином, і перерахування державі у зв'язку з цим відповідних
платежів, судом не може вважатись збитковим для наймача (позивача).

Таким
чином, загальна сума заподіяної позивачеві матеріальної шкоди, яка підлягає
стягненню з відповідача складає 223 грн. 08 коп.

Окрім
матеріальної шкоди, суд вважає, відповідачем повинна бути відшкодована моральна
шкода, так як відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Моральна
шкода, заподіяна ОСОБА_3 полягає у перенесенні фізичних страждань через біль
ноги та відчуття дискомфорту при зустрічі з односельцями через синці на
обличчі.

Суд
вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, враховує характер і тривалість
страждань позивача, спричинення їй тілесних ушкоджень, що потягли тривалий
розлад здоров'я, вимушені зміни при здійсненні підприємницької діяльності,
устрої життя, та вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на
відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволені, і на користь
позивача необхідно стягнути 2000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Також
згідно ст.84 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути
витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката в сумі 1080 грн.
(а.с.2, 26).

Відповідно
до ст.88 ч.3 ЦПК України з відповідача повинно бути стягнуто судовий збір в
розмірі 51 грн. на користь держави, так як позивача звільнено від сплати
державного мита при подачі позову до суду.

На
підставі викладеного, ст.ст. 1166, 1167 ЦК
України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88,209,212-215,218,224-226 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3
задовольнити частково.

Стягнути
з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у сумі 223 грн. 08 коп. (двісті
двадцять три гривні вісім копійок), моральну шкоду у сумі 2000 грн. (дві тисячі
гривень), витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката у сумі 1080
грн. (одна тисяча вісімдесят гривень), а всього 3303 грн. 08 коп. (три тисячі
триста три гривни вісім копійок).

Стягнути
з ОСОБА_4 на користь держави державне мито в сумі 51 грн. (п'ятдесят одну
гривну).

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги з подачею її копії до апеляційного суду або
в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.