Справа №6261
інстанції Ткачов О.М.
Категорія 23       Доповідач Лукьянова С. В.
РІШЕННЯ

Іменем України

4 вересня 2007
року       Апеляційний суд Донецької
області у складі:

головуючого
судді Зубової Л.М.  суддів Лук'янової С.
В.,  Барсукової О.І.

при секретарі
Андрусішиній М. Г.

розглянув
у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою відповідача ОСОБА_1 на
рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 20 червня 2007
року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,  Державного комунального підприємства
„Житлово-експлуатаційна контора" про стягнення матеріальних збитків і
моральної шкоди.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду,  пояснення
позивачки і її представника,  відповідача
і його представника,  перевіривши
матеріали справи і доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд

встановив:

В
апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення
Краснолиманського міського суду від 20 червня 2007 року і ухвалення у справі
нового рішення про відмову у задоволенні позову через неповне з'ясування судом
обставин,  що мають значення для
справи,  і невідповідність висновків суду
обставинам справи. Він не заперечує,  що
у вересні 2006 року у належній йому квартирі проводив ремонт системи
опалювання,  зняв батареї опалення і не
встановив заглушки для труб,  оскільки не
закінчив роботи. 27 вересня 2006 року без попередження жителів будинку ДКП
„ЖЕК" заповнив систему опалення водою; він в цей час перебував на роботі.
Тому він вважає,  що у спричиненні
позивачці шкоди винним є ЖЕК,  який не
попередив мешканців будинку про запуск системи опалювання і не обладнав
житловий будинок системою аварійного спуску гарячої води. Наступного дня після
затоплення він запропонував позивачці відшкодувати шкоду,  але позивачка заявила,  що вона звернеться з позовом до суду. Вимоги
позивачки є необгрунтовано завищеними. Він вважає,  деякі роботи,
виконання яких визначено висновком експертизи,  немає підстав виконувати. Під час проведення
експертизи експерт користувався Положенням від 31 грудня 1991 року №135,  яке втратило чинність. Позивачка не доказала
факту спричинення матеріальної шкоди у заявленому розмірі. Заявлена позивачкою
сума у відшкодування моральної шкоди є завищеною і не підлягає стягненню,  оскільки позивачка послалась на те,  що внаслідок залиття квартири погіршився стан
її здоров'я,  але докази цього відсутні
(а.с. 177-181).

В судовому засіданні
апеляційного суду відповідач і його представник підтримали доводи апеляційної
скарги; позивачка і її представник не визнали апеляційну скаргу і
просили-залишити без змін рішення суду першої інстанції; відповідач ДКП
„ЖЕК" надав заяву про розгляд справи у його відсутність,  апеляційну скаргу не визнав.

Рішенням
Краснолиманського міського суду від 20 червня 2007 року відмовлено у
задоволенні позову до ДКП „ЖЕК" і частково задоволений зазначений позов до
відповідача ОСОБА_1 З
відповідача ОСОБА_1 на
користь позивачки стягнуто 3627 грн. 35 коп. у відшкодування матеріальної
шкоди,  3000 грн. у відшкодування
моральної шкоди,  58 грн. 50 коп. -
судові витрати,  30 грн. - витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи,  417 грн. -
оплата проведення експертизи,  615 грн.
76 коп. - витрати за надання правової допомоги,
а всього 7749 грн. 61 коп.

Цим
рішенням встановлено,  що позивачка є
власницею квартири АДРЕСА_1,  а
відповідач є власником квартири 15 цього ж будинку,  яка розташована над квартирою позивачки.

27
вересня 2006 року квартира позивачки була залита водою із системи опалення з
вини відповідача ОСОБА_1;
це залиття продовжувалося протягом значного часу,  незважаючи на екстрене відключення води
ЖЕКом.  Внаслідок зазначеного квартира
позивачки була знеструмлена,  в квартирі
відклеїлися шпалери,  відпав кахель зі
стіни,  впала навісна шафа з
посудом,  пошкодилися меблі,  кухонний посуд,  продукти харчування і миючі засоби. Вартість
ремонтно-відновлюваних робіт складає 2883 грн. 30 коп.; вартість пошкоджених
продуктів харчування - 281 грн. 75 коп.; вартість пошкоджених меблів,  посуду і миючих засобів - 461 грн. 30 коп.

Знищення
і пошкодження майна позивачки відповідачем ОСОБА_1 спричинило позивачці
моральні страждання. Позивачка переживала через те,  що протягом значного часу проживала у
неналежних умовах в зимовий період,  було
пошкоджено і знищено її майно; протиправні дії і бездіяльність відповідача
ОСОБА_1 знаходяться у причинному зв'язку із завданими позивачці стражданнями,  що порушило її нормальні життєві
зв'язки,  вимагало від неї додаткових
зусиль для ремонту пошкодженого майна і придбанню знищеного майна. Враховуючи
викладене,  а також вимоги розумності і
справедливості позов про відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню у
повному обсязі (а.с.  170-174).

Апеляційний
суд вважає,  що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню,  рішення
суду першої інстанції - зміні в частині суми,
стягнутої у відшкодування моральної шкоди,  через наступне.

Розглядаючи
справу,  суд першої інстанції повно,  всебічно і об'єктивно перевірив доводи і
заперечення сторін,  встановленим фактам
і доказам дав правильну правову оцінку в частині відшкодування матеріальної
шкоди і дійшов правильного висновку про те,
що залиття квартири позивачки сталося саме з вини відповідача ОСОБА_1
Апеляційний суд вважає,  що саме дії
відповідача ОСОБА_1 (у зв'язку з ремонтом зняв батареї опалення в своїй
квартирі і не поставив на труби заглушки) знаходяться у прямому причинному
зв'язку із наслідками: затопленням квартири позивачки і пошкодженням її майна і
квартири.

Під час
розгляду справи судом першої інстанції були проведені експертизи для визначення
вартості матеріальної шкоди; експерт також додатково був допитаний в судовому
засіданні суду першої інстанції. Відповідачем не було заявлене клопотання про
проведення додаткових або повторних експертиз.

Відповідно
вимогам  ст. . 10 ЦПК України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті
обставини,  на які вона посилається як на
підставу своїх вимог     або
заперечень.  Стаття   11
ЦПК України

передбачає,  що суд розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу,
в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Згідно  ст. .60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини,  на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази надаються сторонами
та іншими особами,  які беруть участь у
справі; доказуванню підлягають обставини,
які мають значення для ухвалення рішення у справі і'щодо яких у сторін
та інших осіб,  які беруть участь у
справі,  виникає спір.; доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Довід
відповідача ОСОБА_1 про
те,  що квартира позивачки була у
неналежному стані і сама по собі підлягала ремонту,  не заслуговує на увагу,  оскільки до затоплення квартири відповідачем
позивачка мала право робити ремонт у належній їй квартирі,  а після затоплення - змушена робити ремонт
квартири. Крім того,  відповідач ОСОБА_1 підтвердив
пояснення позивачки про те,  що і літом
2006 року він затопив квартиру позивачки.

Враховуючи
викладене,  апеляційний суд вважає,  що відсутні підстави для задоволення
апеляційної скарги в частині оскарження рішення суду про відшкодування
матеріальної шкоди.

Відповідно
вимогам  ст. 23 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її права (ч.1); моральна шкода полягає у
душевних стражданнях,  яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна (п.3 ч.2). Матеріали
справи підтверджують і судом першої інстанції правильно встановлено,  що внаслідок порушення відповідачем ОСОБА_1
прав позивачки останній спричинена моральна шкода.

Згідно
ч.4  ст. 1193 ЦК України суд може
зменшити розмір відшкодування шкоди,
завданої фізичною особою,  залежно
від її матеріального становища. Відповідач ОСОБА_1 має малолітню дитину; розмір його заробітної плати 1400
грн.,  його дружини -приблизно 1000 грн.

Враховуючи
суть позовних вимог,  характер дій
відповідача ОСОБА_1,  негативні наслідки цих дій і строк їх дії,  а також матеріальне становище цього
відповідача,  апеляційний суд вважає за
можливе змінити розмір суми,  стягнутої з
відповідача на користь позивачки у відшкодування моральної шкоди і вважає,  що стягненню з відповідача ОСОБА_1 у відшкодування
позивачці моральної шкоди підлягає 1000 грн.,
оскільки саме ця сума відповідає обставинам справи,  засобам розумності,  виваженості,
справедливості і матеріальному становищу відповідача. Суд першої
інстанції не з'ясував матеріальне становище відповідача ОСОБА_1,  яке має значення для справи,  що згідно п.1 ч.1  ст. 309 ЦПК України є підставою для зміни
рішення суду першої інстанції. Тому апеляційний суд прийшов до висновку про
зміну рішення суду першої інстанції в частині суми,  стягнутої з відповідача ОСОБА_1 у відшкодування
моральної шкоди. Доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування
рішення суду першої інстанції або зміни цього ж рішення в інших частинах.

Судові
витрати визначені судом першої інстанції у відповідності до вимог діючого
законодавства і тому в цій частині рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307 ч.1 п.3,
309 ч.1 п.1,  313,  316,
317 ЦПК України,  апеляційний суд

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу відповідача ОСОБА_1
частково задовольнити.

Рішення
Краснолиманського міського суду Донецької області від 20 червня 2007 року
змінити в частині суми,  стягнутої у
відшкодування моральної шкоди:

стягнути з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди одну тисячу гривень; в іншій частині
рішення суду залишити без змін.

Рішення
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене у
касаційному порядку шляхом подання скарги безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня проголошення.