Справа № 2
-732/2007 Код суду 2702 Категорія 22
РІШЕННЯ

Ім.,ям   України

4 липня 2007 року. Гагарінський районний суд м.
Севастополя

У складі: головуючого судді Полівода С.В.

При секретарі                           Глущенко Н.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу
за позовом

ОСОБА_1 до

Управління праці та соціального захисту населення
Нахімовської Райдержадміністрації,

Управління праці та соціального захисту населення
Гагарінської райдержадміністрації у

м. Севастополі

Про стягнення не нарахованої компенсації на оздоровлення

ВСТАНОВИВ: З
позовної заяви витікає, що ОСОБА_1 є
постраждалий внаслідок Чорнобильської катастрофи, інвалід 1 групи, та згідно ЗУ «Про статус та
соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»
він користується пільгами та в частності правом на оздоровлення, або
компенсації на оздоровлення. Він був на обліку в УПТСЗН Нахімовської
Райдержадміністрації м. Севастополя, де отримував пенсію та другі пільгові
виплати. Компенсацію на оздоровлення йому не виплачували, тому просив суд
стягнути компенсацію за 2004,2005,2006 роки з розрахунку 400 гривень
мінімальної заробітної плати на 5 мінімальних зарплат за три роки, що складає
6000 гривень.

Потім ОСОБА_1 збільшив свої
вимоги, та став просити суд стягнути з відповідача компенсацію на оздоровлення
починаючи з 1997 року незалежно з кого чи з Нахімовської, чи з Гагарінської
УПТСЗН, а також моральну шкоду у розмірі 1000 гр. Представник Нахімовського
УПСЗН позов не визнав та пояснив суду, що згідно п.4 Постанови КМУ №936 від
20.09.2005 року «Про затвердження Порядка
використання коштів бюджету для виконання програм, пов,язаних з соціальним
захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплата
компенсацій та допомоги, передбачених Законом, проводиться УПТСЗН по місцю
реєстрації громадян. ОСОБА_1
зареєстрований у Гагарінському районі більше 5 років.Про це неодноразово
письмово сповіщався ОСОБА_1,
але він на це не реагував, та не звертався з заявою про передачу його
справи до Гагарінського УПТСЗН. Таким чином вищестоящою установою кошти на його
пільгові виплати не виділялись.

Також представник пояснив, що
згідно роз,яснення Міністерства праці та соціальної політики України від
31.01.2006 року №390/0/10-06/20-2 «Відносно судових позовів», починаючи з 1996
року у Законах встановлюючих розмір мінімальної заробітної платні, встановлена
норма, згідно якої до прийняття Верховною Радою України змін в ці Закони у яких
для розрахунків застосовується мінімальна заробітна платня, КМУ застосовує
норми виходячи з реальних можливостей бюджета у зв,язку з чим необхідно
враховувати суми наведені в постановах КМУ №836 від 26.06.1996 року «Про
компенсаційні виплати

громадянам постраждалим внаслідок Чорнобильської
катастрофи» згідно якого у 2004 році щорічна допомога на оздоровлення інвалідам
1,2 груп складала 26 гр.70 коп.,
а постановою №562 від 12.07.2005 року у 2005-2006 роках складала 120 гр.
Позивач цього не урахував, та зробив свій розрахунок по 400 гр. Просив суд у
позові відмовити. Представник УПтСЗН у Гагарінському районі позов також не
визнав та пояснив суду, що Згідно Постанови КМУ № 936 від 20.09.2005 року п.3,4
виплата компенсацій та надання пільг громадянам постраждалим внаслідок
Чорнобильської катастрофи провадиться УПтСЗН з дати подачі заяви громадянином,
письмової заяви по місцю реєстрації. З такою заявою ОСОБА_1 звернувся до
Гагарінського УПтСЗН тільки 21.09.2006 року за № б-10/2 з цеї дати Гагарінське
УПтСЗН регулярно сплачує ОСОБА_1у компенсації. У позовній заяві ОСОБА_1 невірно зробив
розрахунок своїх вимог по компенсаціям на оздоровлення виходячи з мінімальної
заробітної плати на кожний рік, яка мінялась. Не урахував, що ці виплати
здійснювались згідно приймавшихся Законів України «Про держаний бюджет України
на наступний рік», та згідно цих законів виплата компенсацій провадилась згідно
виділених коштів. Представник вважає позов не обґрунтованим, не відповідаючим
діючому законодавству та просить суд у позові відмовити. Вислухавши позивача,
представників відповідачів, дослідивши матеріали справи суд приходить до
висновку, що позов не підлягає задоволенню по наступних підставах; згідно
посвідчення /л.с.6/ ОСОБА_1 є учасник ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЄС у 1986 році, є інвалідом 1-ї групи, та користується пільгами
згідно діючого законодавства. Посилаючись на ст.. 48 Закону України «Про статус
та соціальний захист громадян постраждалих в наслідок Чорнобильської
катастрофи» ОСОБА_1 просить суд стягнути примусово з УПтСЗН Нахімовської
райдержадміністрації, чи з УПтСЗН Гагарінської райдержадміністрації компенсацію
на щорічне оздоровлення починаючи з 1997 по 2006 роки.

Але згідно Постанови КМУ № 936 від
20.09.2005 року «Про утвердження Порядку використання коштів бюджету для
виконання програм, пов,язаних з соціальнім захистом громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплата компенсацій та допомоги,
передбачених Законом, здійснюється УПтСЗН по місту реєстрації громадян. Суд
дослідив паспорт ОСОБА_1 з якого витікає,що він прописаний з 10.04.1997 року по
АДРЕСА_1. У 1998 році знятий з реєстрації у зв,язку з вибуттям до Автономної
республіки Крим. У цьомуж 1998 році зареєструвався у АДРЕСА_2. Таким чином
доводи представника УПтСЗН у Нахімовському районі заслуговують уваги, оскільки
на управління виділяються цельові кошти для виплати громадянам які перебувають
на обліку у конкретному УПтСЗН.

Згідно
вищевказаної Постанови КМУ № 934 п.3,4 виплата компенсацій та надання пільг
громадянам постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи здійснюється УПтСЗН
з дати подачі громадянином письмової заяви по місту його реєстрації. Таким
чином ОСОБА_1 порушив
вимоги Постанови КМУ № 936.

У нормативних
актах які приймались до 20.09.2005 року що до урегулювання виплат пільг та
компенсацій не відзначалось, але практика складалась, що це повинно бути по
місцю реєстрації постраждалого та з дня його звернення за допомогою. Ці
нормативні акти зворотної сили не мали про виплати за минулий час.

Суд приймає також до уваги доводи
представників відповідачів, що ОСОБА_1
невірно зробив свій розрахунок по сплаті компенсації на оздоровлення,
взявши за розрахунок останнє підвищення розміру мінімальної заробітної платні у
400 гр., тоді як згідно відсилки ЗУ
«Про статус постраждалих від Чорнобильської катастрофи» на встановлення
розміру компенсації на постанови КМУ. Так згідно Постанови КМУ № 836 від
26.06.1996 року «Про компенсації постраждалим від Чорнобиля було встановлено
щорічну компенсацію на оздоровлення інвалідам 1,2 групи у розмірі 26 гр.70
коп., а згідно Постанови КМУ

№562 від
12.07.2007 року у 2005,2006 роках компенсація була підвищена до 120 гр. У таких
розмірах ОСОБА_1у сплачувалось, чого він сам не заперечує, але вважає, що
повинно було бути більше по його розрахункам.

Суд приймає до
уваги мотиви відповідачів, що щорічна допомога на оздоровлення та на другі
компенсаційні виплати постраждалим провадиться у рамках виділених з бюджету
коштів на поточний рік з урахуванням ЗУ
«Про державний бюджет України на наступний рік», які приймаються щорічно.

Оскільки нема підстав задовольняти
позов ОСОБА_1а, то нема підстав і задовольняти його вимоги про стягнення
моральної шкоди, та судових витрат. Керуючись ст. Законом України «Про статус
та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», ЗУ «Про державний
бюджет України на 2006,2007 роки», Постановою Кабінету міністрів України від
12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Постановою КМУ від 20.09.2005
року №936 «Про затвердження Порядка використання коштів Державного бюджету
України на виконання програм, пов,язаних з соціальним захистом громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської Катастрофи, ст.212-214, ЦПК України суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 у позові до Управління
праці та соціального захисту населення Нахімовської державної районної
адміністрації, Управління праці та соціального захисту населення Гагарінської
районної державної адміністрації у м. Севастополі про стягнення не
донарахованої компенсації на оздоровлення,- відмовити. Рішення може бути оскаржено
до Апеляційного суду м. Севастополя протягом 20 днів з дня подачі заяви про
оскарження яка подається протягом 10 днів з дня оголошення рішення через суд
Гагарінського р-ну