Справа-22ц-5107-2007 р.                                 Головуючий
у 1 інстанції : Папоян В.В.
: 44                                                                   Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15
серпня 2007 року Судова палата у цивільних справах Апеляційного суду Донецької
області

в складі
: головуючого - судді                  Новодворської
О.І.

суддів                                                         Кіянової
СВ.,  Будулуци М. С

при
секретарі                                             Писаревій
Ю.Г.

за
участю позивача                                   ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Селидівського міського суду від 29 листопада 2006
року за позовом ОСОБА_1 до ДП "Селидіввугілля" про забов"язання
забезпечення побутовим паливом,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Селидівського міського суду від 29 листопада 2006 року відмовлено у задоволенні
позову ОСОБА_1 до ДП "Селидіввугілля" про забов"язання
забезпечення побутовим паливом.

В
апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати,  оскільки судом першої інстанції порушено
норми матеріального та процесуального права,
не враховано,  що в період з 2000
до 2006 року він неодноразово звертався до відповідача про надання
вугілля,  однак,  йому було відмовлено з різних причин в
порушення його прав.

В
судовому засіданні апеляційного суду позивач підтримав доводи апеляційної
скарги і просив її задовольнити.

Відповідач
в судове засідання не з"явився,
будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Заслухавши
доповідача,  пояснення позивача,  перевіривши доводи апеляційні' скарги,  апеляційний суд вважає,  що апеляційну скаргу позивача слід
відхилити,  а рішення суду залишити без
змін з наступних підстав.

При
розгляді справи суд першої інстанції встановив,
що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем з 2.04.1999
року до 15.02.2000 року і відповідно до
ст. 43 Гірничого Закону України має право на безоплатне забезпечення
вугіллям на побутові потреби у розмірі,
передбаченому колективним договором,
але,  позивач звернувся до суду з
вказаним позовом з пропуском строку,
передбаченого  ст. 233 КЗпП
України і не надав доказів про поважні причини пропуску строку.

При
таких обставинах,  суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про відмову позивачу у задоволенні вказаного
позову саме в зв"язку з пропуском строку позовної давності.

Як
вбачається з матеріалів справи,  позивачу
було надано талони на отримання вугілля за 2000 рік (а.с. 2),  але звернувся він до адміністрації
підприємства з приводу отримання вугілля 19.07.2004 року та 21.08.2006 року
(а.с. 3-4),  інших доказів суду не надав.

Відповідно
до ч.7  ст. 43 Гірничого Закону України
підприємства з видобудку вугілля та вугледобудівні підприємства безоплатно
надають вугілля на побутові потреби у розмірі,
що визначається колективним договором,
таким категоріям осіб : працівникам з видобудку вугілля та вуглебудівних
підприємств. Таким чином,  позивач мав
право на отримання вугілля на підставі вказаного закону.

Але,  відповідно до
ст.  71 ЦК України (в
редакції 1963 року) загальний строк для захисту права за позовом особи,  право якої порушено,  встановлюється в три роки.

Позивач
звернувся до суду з таким позовом 6 вересня 2006 року,  тоді як його право було порушено ще у 2000
році,  тобто після спливу строку позовної
давності і не надав суду

V доказів   про
поважні   причину  пропуску строку для  звернення
до  суду,   тому
підстав  для

задоволення його
позову немає.

Але,
при цьому суд першої інстанції помилково послався на положення  ст. 233 КЗпП

України   щодо строку звернення до суду,  оскільки такий строк регулюється між
сторонами на

загальних
підставах відповідно до цивільного права.

Доводи апеляційної
скарги позивача не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення
суду постановлено у відповідності з вимогами матеріального та процесуального
права і підстав для його скасування немає.

Відповідно
до  ст. 308 ЦПК України апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального
і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись  ст.
ст. 307 ч. 1 п.1,  308,  313-315 ЦПК України,  апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Селидівського міського суду від 29 листопада 2006 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
законної сили.