Справа № 2-1072/07
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

08 листопада
2007 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Чубенко Л.І.,

при секретарі Волинець Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел.
Ювілейне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, -

в с т а н о в и в :

В
судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позов ОСОБА_1 не визнала, вказавши що
факти викладені в позові не відповідають дійсності, її собака  не могла завдати жодної шкоди ані позивачкі
ані іншій людині, більш того, вона знаходилась у кінолога та просила суд в його
задоволенні відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов ОСОБА_1  не визнала, вказавши що факти викладені в
позові не відповідають дійсності, ОСОБА_2 слідкує за своєю собакою, до адміністративної
відповідальності не притягалась за те, що її собака завдала будь-кому шкоду, є
службовою собакою, знаходилась у кінолога та не могла в цей час завдати шкоди
позивачці та просила суд в задоволенні позову ОСОБА_1  відмовити.

Представник
позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити в
повному обсязі, оскільки ОСОБА_1 собакою відповідача ОСОБА_2 завдана шкода
здоров”ю, в судовому засіданні уточнив позовні вимоги та просив стягнути
моральну шкоду в меншому розмірі - 4000 грн.

Суд,
вислухавши думку представника позивача, відповідача ОСОБА_2 та її представника,
вислухавши пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, вважає позов ОСОБА_1
не підлягаючим задоволенню з наступних підстав.

Судом було
встановлено, що позивач звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2,
вказавши, що 20 січня 2007 року біля 20 годин 30 хвилин вона разом зі своїм
чоловіком ОСОБА_3 та сином ОСОБА_4 5 років йшла до міста мешкання - буд.
АДРЕСА_1. В цей час собака, що належить відповідачу - німецька вівчарка на
прізвисько „Нерон" вільно бігала без намордника по вулиці та знаходилася
без догляду власника, накинувся на

неї, вона, відступаючи від нападів собаки, намагаючись
уникнути від укусів стала

відходити, але собака продовжувала напади і в результаті
штовхнула її лапами, в результаті товчка позивач впала і зірвалась з обриву,
завдавши собі тілесні

ушкодження, а саме закрито черепно-мозкову травму, струс
головного мозку, забій м'яких

тканей голови; окрім того пошкодила куртку вартістю 300
грн.

29.01.2007 року позивач звернулась до
Новоолександрівського ПОМ Дніпропетровського

РВ УМВС України у Дніпропетровській області із заявою з
приводу вищеописаних подій. За

результатами розгляду її заяви, викладене в ній знайшло
своє підтвердження, по заяві

до винесено постанову про відмову в порушенні
кримінальної справи та в той же час

відповідач біла притягнута до адміністративної
відповідальності по ст.  154 ч. 2 КУпАП.

Однак
твердження позивачки не знайшли свого підтвердження матеріалами справи,
оскільки суду не надано позивачем та її представником доказів того, що ОСОБА_2
була притягнута до адміністративної відповідальності за ст.  154 ч. 2 КУпАП. Більш того, як вбачається з
відповіді начальника управління громадської безпеки УМВС України в
Дніпропетровській області Кузьменко В.М., дільничий інспектор
Дніпропетровського РВ ОСОБА_5 притягнутий до дисциплінарної відповідальності за
неналежне виконання своїх обов”язків по цьому факту.

Також, не
знайшли своє підтвердження жодним доказом по справі позовні вимоги ОСОБА_1 в
частині завдання їй матеріальної шкоди, оскільки нею не надано доказів щодо ані
придбання ліків, ані пошкодження її речей.

Як
вбачається з медичних документів, наданих позивачкою, а саме оглядом нейрохірурга
від 22.01.2007 року, позивач вказала даному лікарю причину звернення як те, що
вона 20.01.2007 року впала з обриву та не вказувала про те, що її штовхнула
туди собака відповідача.

Аналогічне
вказано позивачем лікарям Дніпропетровської обласної лікарні ім.. Мечникова, що
вказано в довідкі (а.с. 40), - „травма бытовая,
упала с обрива” та не вказано про те, що позивачку зіштовхнула собака, а також
вказано що від госпіталізації ОСОБА_1 відмовилася. Відповідно до відповіді
Старокодацької амбулаторії, ОСОБА_1 за медичною допомогою з 20.01.2007
року  не зверталася, лікарняний лист їй
не видавався. аналогічну відповідь надано й Дніпропетровською центральною
районною лікарнею.

Згідно до  вимог
ст.   1166  ЦК
України, майнова  шкода,  завдана
неправомірними рішеннями,
діями   чи   бездіяльністю   особистим
немайновим   правам   фізичної
або юридичної особи,   а  також
шкода,   завдана  майну
фізичної або   юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала
шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що завдано не з її
вини.

Суд вважає,
що факт того, що саме собака ОСОБА_2 завдала шкоди позивачкі не знайшов свого
підтвердження доказами, окрім того, свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні
підтвердив факт того, що собака відповідача ОСОБА_2 знаходилась у період з
18.01.2007 року по 22.01.2007 року у нього, він як інспектор-кінолог УМВС
України в Дніпропетровській області навчав собаку відповідачки.

Відповідно
до  ст.     1167
ЦК  України,  моральна шкода,  завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка
її завдала, за наявності її вини.

Згідно до
вимог ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність,
пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних,
вибухо-небезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак
та бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю
діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір
підряду, оренди володіє транспортним засобом, механізмом,  іншим об'єктом,  використання, зберігання або утримання якого
створює підвищену небезпеку.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про недоведеність
позивачем вини саме  відповідачки ОСОБА_2
щодо завдання матеріальної та моральної шкоди позивачу діями її службової
собаки породи німецька вівчарка „Нерон”, тому в задоволенні позову суд вважає
за необхідне відмовити.

Керуючись ст.ст. 7, 10, 11, 15, 27, 31, 57, 60, 215, 223 ЦПК України,
ст.ст. 1166, 1167, 1187 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ :

В задоволенні
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,
завданої джерелом підвищеної небезпеки, відмовити.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано до апеляційного суду
Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення,
апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження через Дніпропетровський районний суд
Дніпропетровської області або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя :                                             Чубенко Л.І.