Справа № 2-9092007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

11
червня 2007 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в
складі:

головуючої судді Кривошеї С.С.

при секретарі Міщенко А.Г.

розглянувши
в відкритому судовому засіданні в місті Першотравенську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування мораль­ної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА-1 заявив позов до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з 12 ве­ресня
1986 року до 22 січня 2004 року працював спочатку на шахті «Дніп­ровська» а
потім на шахті «Степова» ОСОБА_3.

19 липня 2003 року з ним трапився нещасний випадок на виробництві, про що
було складено акт НОМЕР_1 про нещасний випадок, в наслідок якого отримав
черепно-спинальну травму, струс головного мозку, забій шийного відділу хребта.
У зв'язку з отриманою травмою він довгий час лікувався і висновком МСЕК йому
було встановлено 80% втрати професійної працезда­тності та 2 групу
інвалідності, і зроблено висновок, що він не може бу­ти пристосований ні до
яких видів праці та потребує постійного медика­ментозного лікування.

22 січня 2004 року він був звільнений з роботи за станом здоров'я .

Вважає, що факти заподіяння йому моральної шкоди наявні, оскільки із-за
черепно-спинної травми, отриманої на виробництві він втратив про­фесійну
працездатність на 80%, йому встановлено другу групу інваліднос­ті, в нього
часто болить голова, страждає на безсонню, постійно відчу­ває тріск, шум у
голові, розсіяність, забудькуватість, тривогу, страх, особливо у вечорі, у
нього погіршилась пам'ять, часту бувають напади втрати свідомості. Через
вказані симптоми він не може ніде працевлашту­ватися, у зв'язку з чим
погіршилися відносини у родині. Він терпить фі­зичні болі та моральні
страждання, бо відчуває себе неповноцінною люди­ною і змушений прикладати
значні додаткові зусилля для продовження сво­го життя.

Завдану йому моральну шкоду оцінює в 84000 гривен, які й прохає стягнути на
його користь з відповідача.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 підтримала заяв­лені
позовні вимоги у повному обсязі, прохала суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов ОСОБА_1 не визнала повністю,
пояснивши суду, що позивачу призначені, виплачені та виплачуються нале­жні йому
страхові виплати в зв'язку одержаним ним захворюванням на ви­робництві .

Моральна шкода позивачу не призначалась і не виплачувалась, поскі­льки
згідно п.3 ст.4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасних випадків на виробництві та професій -

2

них
захворювань, які спричинили втрату працездатності» моральна шкода Фондом
відшкодовується в випадку, якщо умовами виробництва не спричине­на потерпілому
втрата професійної працездатності по заяві потерпілого та при наявності
відповідного висновку медичних органів (МСЕК).

Позивач про виплату йому моральної шкоди до ОСОБА_2  не звертався, не навів доказів спричинення
йому моральної шкоди, в чому вона виявляється, не навів доказів порушення
трудового законодавства зі сторони роботодавця та робочих органів ФССНВУ, що
призвели до спричинення моральної шкоди.

Вимоги позивача обґрунтовуються тільки симптомами ушкодження здо­ров'я та
фактом встановлення у зв'язку з цим стійкої втрати професійної працездатності.
Позивач втратив професійну працездатність у професії, яка призвела до
професійного захворювання, але не втратив здатності ве­сти звичний спосіб
життя, що підтверджується висновком ЛКК про наяв­ність протипоказань, які види
робіт позивач не може виконувати, а наяв­ність протипоказань в роботі ніяк не
можуть позбавити позивача можливо­сті реалізації його звичок та бажань.

Позивач не вказав у чому саме полягає вина ОСОБА_2 у заподіянні йо­му
моральної шкоди, а також немає причинного зв'язку між шкодою та не­правомірними
діями відділення, не зазначено за яких обставин чи якими діями ця шкода
заподіяна.

Крім того, згідно п.22 ст.71 Закону України «Про державний бюджет України
на 2007 рік» зупинено дію абзацу четвертого статті 1 (в частині відшкодування
моральної шкоди застрахованим і членам їх сі­мей), підпункту «е» пункту 1
частини першої статті 21, частини третьої статті 28 та частини третьої статті
34 Закону України «Про загально­обов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
праце­здатності», а також в березні 2007 року внесено зміни до вказаного За­кону
України і положення ч.3 чт.34 та ч.3 ст.28 взагалі виключено, то­му вважає що
підстав для задоволення позову немає. Просить в задоволен­ні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає
встановленими слідуючі обставини.

Поясненнями сторін, матеріалами справи встановлено, що позивач три­валий
час пропрацював на підприємствах вугільної промисловості.

За час роботи на шахті «Степова» ДХК «Павлоградвугілля», правона­ступником
якого є ОСОБА_3 19 липня 2003 року отримав виробничу травму у вигляді
черепно-спинної травми, струсу головного мозку, забій шийного відділу хребта,
струсу спинного мозку, згідно акту про нещасний випадок НОМЕР_1 від 21 липня
2003 року. За висновком МСЕК від 19 січня 2004 року йому було встановлено 35%
стійкої втрати професійної працездатнос­ті а висновком МСЕК від 13 грудня 2006
року встановлено 80% втрати професійної працездатності.

На момент розгляду справи в суді п.22 ст.71 Закону України «Про дер­жавний
бюджет України на 2007 рік», зупинено
дію абзацу четвертого статті 1 (в частині відшкодування моральної шкоди
застрахованим і членам їх сі­мей), підпункту «е» пункту 1 частини першої статті
21,частини третьої статті 28 та частини третьої статті 34 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»
-  в час­тині відшкодування моральної
шкоди застрахованим і членам їх сімей незалеж­но від настання страхового
випадку,  до того ж Законом України «Про
вне­сення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне  соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та професійного захворю­вання, які спричинили втрату
працездатності» від 23 лютого 2007 року ч.3 ст.28 та ч.3 ст.34 вищевказаного
Закону виключено, тому суд вважає що за­конних підстав для відшкодування
ОСОБА_1 завданої моральної шкоди у ОСОБА_2 немає, тому в задоволенні позовних
вимог необхідно відмовити.

3

Обговорюючи питання про сплату судового збору суд вважає за необхідне ви­трати
по його сплаті необхідно віднести за рахунок держави.

Стягнути з ОСОБА_1 витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу по розгляду цивільних справ в сумі 1 гривна 50 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,209,212,214-215 ЦПК України,
Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійних захво­рювань, що спричинили
втрату працездатності», Закону України «Про держав­ний бюджет України на 2007
рік» суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної
шкоди відмовити.

Витрати по сплаті судового збору необхідно віднести за рахунок держави.

Стягнути з ОСОБА_1 витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу по розгляду цивільних справ в сумі 1 гривна 50 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду в апеляційний суд
Дніпропетровської області може бути подано через Першотравенський місь­кий суд
протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду
Дніпропетровської області через Першотравенський міський суд протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження.