Справа №22- 6413                 Головуючий в 1 інстанції
16                                      Доповідач
УХВАЛА

Іменем України

2007р. вересня 4
дня. Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого
Пономарьової О.М.

суддів Бабенко
П.М. ,  Бондаренко Л.І. при секретарі Артамоновой С. О.

розглянув у
відкритому судовому засіданні в м. Донецьку цивільну справу за   апеляційною
скаргою   Закритого   акціонерного   товариства
комерційного   банку
„Приватбанк"

на ухвалу
Красноармійського міськрайонного суду від 20 червня 2007р.

по
матеріалам заяви Закритого акціонерного товариства комерційного банку
„Приватбанк" до ОСОБА_1 О про видачу судового наказу про стягнення
заборгованості по кредитному договору.

Заслухавши
доповідача,  пояснення представника ЗАТ
комерційного банку „Приватбанк",
перевіривши матеріали справи, -

ВСТАНОВИВ:

Закрите
акціонерне товариство комерційного банку „Приватбанк" звернулось до
апеляційного суду із апеляційною скаргою на ухвалу Красно армійського
міськрайонного суду від 20 червня 2007р.,
якою відмовлено у прийнятті заяви Закритого акціонерного товариства
комерційного банку „Приватбанк" до ОСОБА_1 про видачу судового наказу.

В
апеляційній скарзі ставиться питання про скасування ухвали суду з направленням
справи на новий розгляд суду першої інстанції,
оскільки судом неправильно застосована стаття 100 ЦПК України- з наданих
суду матеріалів про видачу судового наказу на підставі правочину вчиненому у
письмовій формі не вбачається спору про право,
тому ухвала винесено всупереч чинному законодавству.

Апеляційний
суд вважає,  що апеляційна скарга
підлягає задоволенню,  ухвала -
скасуванню.

Суд,  відмовляючи в задоволенні заяви,  виходив з того,  що за вказаних у заяві про видачу судового
наказу обставин вбачається спір про право - стягнення

заборгованості
по кредитному договору,  ставиться
питання про стягнення штрафних санкцій,
а тому неможна видавати судовий наказ.

Згідно
статті 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового
наказу,  якщо: заявлено вимогу,  не передбачену статтею 96 цього Кодексу; із
заяви і поданих документів вбачається спір про право.

За
статтею 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано,  якщо заявлено вимогу,  яка ґрунтується на правочині,  вчиненому у письмовій формі; про стягнення
нарахованої,  але не виплаченої
працівникові суми заробітної плати; про компенсацію витрат на проведення
розшуку відповідача,  боржника,  дитини чи транспортних засобів боржника; і в
інших випадках,  передбачених законом.

Як видно
з матеріалів справи,  між заявником та
ОСОБА_1 був укладений письмовий кредитний договір про надання кредиту у розмірі
5.000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48% на рік
на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 20
січня 2009р.

Як видно
з заяви,  заявник надав суду
документи,  що підтверджують розрахунок
заборгованості по сплаті кредиту та відсоткам по кредитному договору між банком
та позичальником.

Заявлена
вимога,  яка ґрунтується на
правочині,  вчиненому у письмовій формі.

Висновок
суду про відмову в прийнятті заяви про видачу судового наказу з тих
підстав,  що заявлено вимогу,  яка не передбачена статтею 96 ЦПК
України,  є помилковим.

Відповідно
до вимог  ст. 312 п.3 ЦПК України
апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання про прийняття заяви про
видачу судового наказу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись  ст.
ст. 307 ч.2 п.4,  312 -315 ЦПК
України,  апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу Закритого акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк"
задовольнити.

Ухвалу
Красноармійського міськрайонного суду від 20 червня 2007р. скасувати,  передати питання про прийняття заяви про
видачу судового наказу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала
набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом двох місяців з часу набрання законної сили.