Справа №2-1905/07
РІШЕННЯ

Іменем України

( заочне рішення)

14
червня  2007
року Луцький міськрайонний  суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Пушкарчук
В.П.,

при секретарі - Тростянчук Т.В.,

з участю
позивача ОСОБА_1 ,   представника позивача
ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4,  ОСОБА_3 про
визнання договору купівлі-продажу квартири нікчемним та визнання права
власності,

встановив:

позивач
звернувся в суд з позовом до відповідачів про визнання договору купівлі-продажу
квартири нікчемним та визнання права власності,
мотивуючи свій позов тим,  що
ОСОБА_1  у 2001 році дійшов згоди з ОСОБА_3 3 приводу купівлі ним в
останнього квартири АДРЕСА_1.
Відповідно до домовленості між нами позивач зобов'язався передати ОСОБА_3 плату
за дане помешкання у розмірі 45
900 грн. Гроші він виплачував поетапно,
кожен раз передаючи їх особисто ОСОБА_3 Кожен раз після передачі плати
за квартиру продавець ОСОБА_3 писав розписки про отримання оплати за квартиру АДРЕСА_1,  з яких вбачається,  що продавець ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_1  плату за чотирикімнатну квартиру та жодних
претензій по оплаті не має,  а кошти за
квартиру сплачені позивачем у повному обсязі. Проте життєві обставини склались
так,  що при укладенні договору
купівлі-продажу вищевказаного помешкання було допущено помилку і однією із
сторін такого договору (покупцем) формально стала відповідачка ОСОБА_4 На даний
момент відповідачка,  ОСОБА_4 формально
вважається власницею квартири АДРЕСА_1,  оскільки існує договір купівлі-продажу
вищевказаної квартири,  укладений між
громадянином ОСОБА_3 (попереднім власником квартири) та відповідачкою ОСОБА_4
На підставі вищевикладеного просить визнати договір купівлі-продажу від 17 квітня 2002 року нікчемним
та визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Позивач
в судовому засіданні уточнив свої позовні вимоги,  додатково просив визнати дійсним договір
купівлі-продажу спірної

2

квартири між ним
та ОСОБА_3,  позов підтримав та просив
його задовольнити.

Представники
позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з
мотивів вказаних у заяві.

У
судовому засіданні було винесено ухвалу про залучення ОСОБА_3 до участі в справі
в якості відповідача.

Відповідач
ОСОБА_3 позов визнав,  просив його
задовольнити та додатково суду пояснив,
що насправді договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 був укладений
між покупцем ОСОБА_1 ,  та ним -ОСОБА_3,  оскільки між ними було досягнуто згоди щодо
усіх істотних умов такого договору та виконано усі обов'язки,  які були покладені на сторін таким
договором.  ОСОБА_1  особисто було проведено оплату за таким
договором купівлі-продажу. Він особисто передав ОСОБА_1  об'єкт купівлі-продажу (квартиру АДРЕСА_1). Проте,  у зв'язку з шахрайськими діями
відповідачки,  договір був укладений між
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і метою такого формального договору було приховати саме той
договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,  укладення якого дійсно мало місце.

Відповідачка
в судове засідання не з'явилась,  хоча
була повідомлена про день,  час та місце
розгляду справи через оголошення у пресі.

Заслухавши
пояснення сторін,  показ свідків?,  дослідивши матеріали кримінальної справи №1-465/04 та письмові
докази по справі,  суд прийшов до
висновку,  що позов до підлягає до
задоволення.

В
судовому засіданні встановлено,  що 17 квітня 2002 року було
нотаріально посвідчено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,  яка розташована в буд.
АДРЕСА_1,  між ОСОБА_3 та ОСОБА_4.
З пояснень сторін у справі,  які були
допитані в судовому засіданні в якості свідків та матеріалів кримінальної
справи №1-465/04 встановлено
що,  між ОСОБА_1  та ОСОБА_3 було укладено договір
купівлі-продажу спірної квартири. ОСОБА_4 не сплачувала за спірну квартиру
коштів,  а дійсною метою правочину
укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було приховати саме договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1,  укладений між ОСОБА_1
та ОСОБА_3

Стаття 235 ЦК України
регламентує,  що удаваним є
правочин,  який вчинено сторонами для
приховання іншого правочину,  який вони
насправді вчинили. Якщо буде встановлено,
що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину. який
вони насправді вчинили,  відносини сторін
регулюються правилами щодо правочину,
який сторони насправді вчинили.

Згідно
ч.4  ст.
61 ЦПК
вирок у кримінальній справі,  що набрав
законної сили,  або

постанова
суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для
суду,  що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи,  стосовно
якої ухвалено вирок або постанову суду,
з питань,  чи мали місце ці дії та
чи вчинені вони цією особою.

Кріт
того,  про існування договору
купівлі-продажу спірної квартири між ОСОБА_1
та ОСОБА_3 свідчить письмова розписка останнього,  про те,
що ОСОБА_3 отримав оплату від ОСОБА_1
за чотирьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1. Дану
розписку суд розцінює,  як просту
письмову форму договору купівлі-продажу квартири.

Згідно  ст.  220 ЦК України 1. у разі
недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий
договір є нікчемним.  2. Якщо сторони
домовилися щодо усіх істотних умов договору,
що підтверджується письмовими доказами,
і відбулося повне або часткове виконання договору,  але одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення,  суд може
визнати такий договір дійсним.  У цьому
разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

За таких
обставин є всі підстави вважати договір купівлі-продажу від 17.04.2002 року,  укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 удаваним,  а відтак і не дійсним та вважати дійсним
договір купівлі-продажу,  укладений між
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ,  оскільки саме такий
договір було укладено і саме йому відповідала воля його сторін. Існування
договору купівлі-продажу між ОСОБА_3 та ОСОБА_1
підтверджується письмовими доказами,
зокрема розпискою та вироком Луцького міськрайонного суду Волинської
області від 29 листопада
2004 року у
кримінальній справі №
1-4 65/04 про обвинувачення ОСОБА_5,  ОСОБА_6 ,
ОСОБА_1 ,  ОСОБА_7 ОСОБА_8

Відповідачка
ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилась,
заперечення з посиланням на відповідні докази суду не подала.

Згідно
ч.3  ст.
10 ЦПК
України кожна сторона повинна довести ті обставини,  на які вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень,  крім
випадків,  встановлених цим Кодексом.

Таким
чином,  проаналізувавши зібрані і
досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності,  суд прийшов до висновку про задоволення
позову,  а саме: визнати договір
купівлі-продажу від 17 квітня 2002 року
нікчемним,  визнати дійсним договір
купівлі-продажу спірної квартири між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 дійсним та визнати за
ОСОБА_1  право власності на квартиру АДРЕСА_1.

На стягненні
судових витрат позивач не наполягає.

Оскільки
одна позовна вимога не оплачена судовим збором,
то слід стягнути з відповідачів в доход держави 459 грн. по 224,
50 грн. з кожного.

Керуючись  ст.
ст.  10, 11, 58, 60, 64, 213, 214, 215,
228 ЦПК України,  на підставі   ст.
ст.    220,    235 ЦК України,    суд, -

вирішив:

позов
задовольнити.

Визнати
договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 17 квітня 2002 року між ОСОБА_3
та ОСОБА_4 -нікчемним.

Визнати
за ОСОБА_1 право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1.

4

Стягнути
з ОСОБА_4,  ОСОБА_3 в дохід держави 459,
грн. судового збору по 224,  50 коп з
кожного.

Заочне
рішення може бути переглянуто судом,  що
його ухвалив,  за письмовою заявою
відповідача.

Заяву
про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Рішення
може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Луцький
міськраионнии суд Волинської області шляхом подачі заяви про апеляційне
оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення та подачі
апеляційної скарги на рішення суду протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,  але апеляційна скарга не була подана у
строк,  встановлений статтею 294 ЦПК
України,  рішення суду набирає законної
сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги,  рішення,
якщо його не скасовано,  набирає
законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий        В.П. Пушхарчух