УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21
листопада 2007 року                                                                                м.  Одеса

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Одеської області в
складі:

головуючого -
Доценко Л.І.,

суддів -
Мартинової К.П.,  Оверіної О.В.,

при
секретарі - Мазун І.А.,  розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави
Україна в особі її фінансового управління Одеської обласної державної
адміністрації про відшкодування матеріальних збитків,  заподіяних бездіяльністю органів державної влади
з апеляційною скаргою ОСОБА_1  на рішення
Приморського районного суду м. Одеси від 17 липня 2006 року,  -

ВСТАНОВИЛА:

25.08.2005р.
позивач звернувся до суду з вказаним позовом,
в якому вказував,  що 12 липня
1995 року з довірчого товариства "ТПК Міраж-ЛТД" стягнуто на його
користь 10.000.000 карбованців -1682грн.,
21 березня 1996 року з довірчого товариства "Гермес-фінанс
України" стягнуто на його користь 16.000.000 карб. -3838грн.,  1 липня 1996 року з трастової компанії
"Україна" стягнуто на його користь 65.960.000карб. -16655грн.,  загальна сума стягнута на його користь
складає -22174грн. Але до цього часу судові рішення не виконуються у
зв"язку з банкрутством товариств та недостатністю майна. Позивач вважає,  що відповідальність повинна нести держава
згідно  ст. 3 Конституції України. Як
зазначав далі позивач,  декретом КМУ від
17.03.1993р. "Про довірчі товариства" було передбачено створення
довірчих товариств,  на які покладалося
здійснення представницьких функцій відповідно до договору,  що укладається з довірителем майна щодо
реалізації прав власників. Довірчі товариства свої обов'язки перед вкладниками
не виконали. Позивач вважає,  що держава
в особі своїх фінансових органів повинна нести відповідальність за матеріальні
втрати громадян оскільки згідно  ст. 56
Конституції України,  кожен має право на
відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої незаконними рішеннями,
діями чи бездіяльністю органів державної влади,  органів місцевого самоврядування,  їх посадових і службових осіб при здійсненні
ними повноважень.

Представник
відповідача позов не визнав.

Рішенням
Приморського районного суду м. Одеси від 17 липня 2006 року у задоволенні
позову ОСОБА_1 до Держави Україна в особі її фінансового управління Одеської
обласної державної адміністрації про відшкодування матеріальних збитків,  заподіяних бездіяльністю органів державної
влади відмовити.

Головуючий
у першій інстанції Андреев
В.М.                      Справа №
22ц-4625/07

Доповідач
Доценко Л.І.                                                          Категорія
ЦП: 44

В
апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення Приморського районного
суду м.  Одеси від 17 липня 2006
року,   оскільки вважає,   що це рішення суду постановлене з порушенням
норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши
матеріали справи,   заслухавши суддю-
доповідача,   доводи апеляційної
скарги,   перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду в межах позовних вимог і доводів апеляційної
скарги,   колегія суддів вважає,   що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно
до   ст.
308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без зміни,   якщо визнає,   що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може
бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Відмовляючи
у задоволенні позову ОСОБА_1,   суд
першої інстанції виходив з того,   що
рішенням Приморського районного суду м.
Одеси від 11.07.1996року стягнуто з трастової компанії « України» на
користь ОСОБА_1 65960000 крб.,   рішенням
Приморського районного суду м.   Одеси
від 21.03.1996року стягнуто з довірительного товариства « Гермес- фінанс-Україна»
16000000крб.,   рішенням Приморського
районного суду м.   Одеси від 12.07.1995року
стягнуто з « Міраж-ЛТД» 10000000 крб. Дані рішення суду виконувались відповідно
до вимог Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до вимог   ст.
56 Конституції України за рахунок держави відшкодовується матеріальна та
моральна шкода яка заподіяна незаконними рішеннями,   діями чи бездіяльністю органів державної
влади,   органів місцевого
самоврядування,   їх посадових і службових
осіб,   при здійсненні ними повноважень.
Держава не відповідає по зобов'язанням господарських товариств,   які повинні самостійно відповідати по своїм зобов'язанням.   В судовому засіданні не
встановлено,   що відповідач своїми діями
заподіяв ОСОБА_1 матеріальну та моральну шкоду.

Розглядаючи
спір,   колегія суддів  вважає,
що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по
справі,   надані сторонами докази,   правильно визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон,   який їх регулює.

Колегія
суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те,   що держава Україна повинна відшкодувати
ОСОБА_1 кошти,   які згідно рішення суду
стягнуті на його користь з трастової компанії « Україна»,   довірительного товариства « Гермес- фінанс-Україна»,   ТПК « Міраж ЛТД «,   оскільки це не передбачено законом.

Враховуючи
все вищевикладене,   колегія суддів
вважає,   що суд першої інстанції
порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не
допустив,   а наведені в скарзі доводи
правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись   ст.
ст.   307 ч.1п.1,   308,
315,   319 ЦПК України,   колегія суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Одеської області,
-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Приморського районного суду м.  Одеси від
17 липня 2006 року  залишити без змін.

Ухвала
суду набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції
протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.