АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10
жовтня 2007 року                                                                                       м.  Чернівці

Колегія
судців судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької
області у складі:

Головуючого:
Перепелюк Л.М.

Суддів:
Галичанського А.Д.,  Яремка В.В.

секретар:
Максименко Д. Р.

за участю:
ОСОБА_1,  її представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування будинковолодіння
та договору дарування земельної ділянки за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24 липня 2007
року,

встановила:

ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору
дарування будинковолодіння АДРЕСА_1,  та
договору дарування земельної ділянки,
розташованої за цією ж адресою.

Посилалась
на те,  що 23 червня 2004 року уклала з
нею договір довічного утримання,
оформивши на користь відповідачки будинковолодіння та земельну ділянку.

У 2005р.
відповідачка зареєструвала шлюб з ОСОБА_4,
після чого ставлення до позивачки погіршилось,  вона перестала належним чином доглядати
позивачку. її чоловік теж не допомагав у веденні домашнього господарства,  зловживав спиртними напоями,  систематично влаштовував сварки.

Справа
№22ц-711/ 2007 р.                                 Головуючий
у І інстанції

Категорія:
11/13                                                             Олексюк
Т.І.

Доповідач:
Перепелюк Л.М.

За
неможливості спільного проживання влітку 2006р. позивачка вимагала звільнити
житло та розірвати укладений договір довічного утримання,  на що відповідачка повідомила,  що насправді між ними укладено договір
дарування,  а її чоловік за розірвання
цього договору вимагав 1500 доларів США.

10
серпня 2006р. відповідачка з сім'єю перейшла проживати на квартиру.

30
жовтня 2006р. позивачка отримала договір дарування,  що уклала під впливом помилки.

Просила
задовольнити позов.

Рішенням
Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24 липня 2007 року у
задоволенні позову відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове
рішення.

Посилається на те,  що суд дав
необ'єктивну оцінку доказам,  здобутим в
процесі судового засідання,  підійшов до
розгляду справи однобічно,  поставився
упереджено до показів свідків,  порушив
принципи поміркованості,  розумності і
справедливості.

Суд
встановив наявність обставин,  з якими
закон пов'язує визнання угоди недійсною,
але не дав їм належної оцінки. Вказує,
що в процесі розгляду справи було встановлено,  що угоду уклала внаслідок помилки,  яка має істотне значення. Вона неправильно
сприйняла предмет і умови договору,  що
вплинуло на її волевиявлення,  яке було
направлене на укладення договору довічного утримання,  а не договору дарування.

Зазначає,  що твердо знала,  що своє господарство віддає лише за догляд і
допомогу з боку відповідачки.

Колегія
суддів,  заслухавши суддю-доповідача про
зміст оскаржуваного рішення суду,  доводи
апеляційної скарги,  вислухавши пояснення
позивачки,  її представника,  перевіривши матеріали справи вважає,  що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

ст. 309 ЦПК України передбачає,  що підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового рішення є:

·
неповне з'ясування судом обставин,  що мають значення для справи;

·    недоведеність
обставин,  що мають значення для
справи,  які суд вважав встановленими;

·
невідповідність висновків суду обставинам справи;

·    порушення
або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Суд
першої інстанції,  відмовляючи у
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування
будинковолодіння та договору дарування земельної ділянки,  зробив висновки,  які не відповідають обставинам справи,  ним же встановленим.

Виходячи із
вимог  ст.  ст.
717-719 ЦК України,  договір дарування є безоплатним,  безумовним.
В основу договору дарування покладено не саме по собі бажання
обдарувати,  а передати майно безоплатно.
Причому,  цей

договір
є реальним,  тобто вважається укладеним з
моменту передання майна обдарованому,  на
якого не можуть покладатися будь-які зобов'язання по утриманню чи наданню
допомоги дарувальнику.

Як
встановлено судом,  у позивачки ОСОБА_1
був на праві власності один будинок і єдина земельна ділянка,  на якій він розміщений.

Як пояснювала вона суду,  будинок та
земельну ділянку вона передавала відповідачці з умовою її догляду як за
будинком та земельною ділянкою,  так і за
нею,  позивачкою по справі,  оскільки вона у зв'язку з похилим віком та
поганим станом здоров'я потребувала допомоги та догляду. її волевиявлення було
спрямовано не на безоплатну передачу спірних будинку та земельної ділянки
відповідачці,  а на таку передачу з
умовою її утримання та догляду. Таким чином,
судом встановлено,  що,  укладаючи договір дарування,  позивачка помилилася щодо обставин,  природи правочину,  прав і обов'язків сторін,  що має істотне значення для вчинення
правочину,  і такий правочин повинен бути
визнаний судом недійсним,  оскільки
зазначені позивачкою обставини,
підтверджені належними доказами - показами допитаних судом свідків.

Цю
обставину не спростувала відповідачка по справі. Більше того,  переселення її з сім'єю в інший будинок і
тривале проживання у ньому підтверджують факт визнання нею тієї обставини,  що вона не стала безумовним власником
житлового будинку та земельної ділянки.

ст.  717
ч. 2 ЦК України
передбачає,  що договір,  що встановлює обов'язок обдаровуваного
вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового
характеру,  не є договором дарування.

Відповідно
до  ст.
229 ч. 1 ЦК України
якщо особа,  яка вчинила правочин,  помилилася щодо обставин,  які мають істотне значення,  такий правочин може бути визнаний судом
недійсним.

Істотне
значення має помилка щодо природи правочину,
прав та обов'язків сторін,  таких
властивостей і якостей речі,  які значно
знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.  Помилка щодо мотивів правочину не має
істотного значення,  крім випадків,  встановлених законом.

Враховуючи
наведене,  колегія суддів вважає,  що рішення суду підлягає скасуванню з постановлениям нового рішення
про задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору
дарування будинковолодіння та договору дарування земельної ділянки.

На
підставі  ст.  717 ч. 2,
ст.  229 ч. 1 ЦК України та
керуючись  ст.   ст.
307,  309, 209,  218 ЦПК України,  колегія суддів,  -

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької
області від 24 липня 2007 року скасувати.

Позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування будинковолодіння
та договору дарування земельної ділянки задовольнити.

Визнати
недійсними договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1,  Чернівецької області,  укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 23 червня
2004 року та договір дарування земельної ділянки площею 0, 2724 га,  що знаходиться по АДРЕСА_1,  укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 23 червня
2004 року.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення,
але може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.