Справа № 2-95 2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

21 травня 2007
року      Кіцманський  районний
суд Чернівецької області

у складі :
головуючої   -                судді       Олексюк Т.І.

при
секретарі       -                Савчук
О.М.

з участю:
позивача                             -        ОСОБА_1

представника позивача                        -        ОСОБА_3.

відповідача                   -        ОСОБА_2

представників
відповідача        -                   ОСОБА_4

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Кіцмань справу за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2про визнання недійсним договору дарування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про
визнання недійсним договору дарування житлового будинку з господарськими
спорудами, розташованого в АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_1та ОСОБА_229 жовтня 2004 року, посвідчений приватним
нотаріусом Кіцманського районного нотаріального округу Чернівецької області
ОСОБА_5, мотивуючи свої вимоги тим, що являється інвалідом 2 групи, одинока, їй
виповнилось 87 років, з дитинства страждає хронічними захворюваннями, що
позбавляє її можливості вільно пересуватись, хворіє цукровим діабетом, у
зв»язку з чим їй показане дієтичне харчування. За наведених обставин потребує
постійного сторонньої допомоги, яку їй тривалий час надавала сім»я ОСОБА_6, яка
наприкінці 2003 - 2004 року
виїхала за межі України. Відповідачка проживає із нею по сусідству і коли вона
залишилась без допомоги, запропонувала свої послуги по забезпеченню її
доглядом, харчуванням, утриманням житлового будинку та присадибної ділянки, та
попросила відписати на її ім.»я належний їй на підставі свідоцтва про право
власності від 10.08.1988
року, житловий АДРЕСА_1Так, 29.10.2004
року вона уклала із відповідачкою договір, прочитати який через свою
неграмотність не могла. Протягом 2004
року та половину 2005
року відповідачка сумлінно надавала їй необхідну допомогу, після чого почала
рідше приходити, відмовлялась готувати дієтичну їжу, не забезпечувала дровами
та вугіллям, відмовилась   зробити
побілку в будинку, не приносила   води,
відмовилась

відвезти в лікарню, коли вона важко захворіла, забирала її пенсію та
витрачала на власний розсуд. В 2006
році відповідачка ні разу не прибрала в будинку, не надавала допомоги в
обробітку землі, не забезпечувала продуктами харчування, погрожувала. З липня
2006 року відповідачка взагалі перестала приходити і вона запропонувала їй
розірвати укладений договір, проте відповідачка відповіла, що будинок належить
їй і вона виселить її. З довідки РБТІ від 09.10.2006
року дізналась, що фактично між ними був укладений договір дарування,
наміру укладати якого вона не мала. З підстав укладення удаваного правочину
просила позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала заявлені вимоги в повному
обсязі з наведених підстав, пояснивши також, що договору дарування не укладала,
відповідачка зобов»язалась її доглядати, сама вона не здатна себе
обслуговувати.

Відповідач ОСОБА_2 позову не визнала, вказуючи, що проживає із позивачкою
по сусідству, доглядала її, готувала їжу, через рік позивачка погодилась
укласти договір дарування із домовленістю про догляд та допомогу по
господарству. 27 серпня позивачка
вигнала її, сказала більше не приходити і їжу не приносити. Вона добре
розуміла, що дарує будинок. Проте, вона згідна на визнання договору дарування
недійсним за умови повернення позивачкою понесених по її догляду витрат.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку,
що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 29.10.2004 року укладено договір дарування житлового будинку з
господарськими спорудами, розташованого в АДРЕСА_1, між
ОСОБА_1та ОСОБА_2, і посвідчений приватним нотаріусом Кіцманського районного
нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_5

ОСОБА_1 являється інвалідом 2
групи загального захворювання, являється особою похилого віку, проживає
сама, неграмотна, не вміє вчинити підпис, що підтверджується змістом копії
витягу із акту огляду у МСЕК, довідки управління Пенсійного фонду, акту
обстеження житлово - побутових
умов її проживання та показаннями свідків.

Зокрема, свідок ОСОБА_7 суду
показала, що позивачка являється інвалідом з дитинства, одинока, ніхто їй не
допомагає, вона не може обходитись без сторонньої допомоги і самостійно себе
обслуговувати та доглядати за господарством, відповідачка зобов»язалась
допомагати, але вже рік не приходить до позивачки, їй допомагають сусіди.

З показань свідка ОСОБА_8 вбачається, що її син привозив
позивачці дрова, сама приходила домовлятись, в 2005 та 2006
роках самостійно забезпечувала заготівлю для себе дров.

Як показав свідок ОСОБА_9, позивачка потребує сторонньої допомоги, вона
інколи надавав її допомогу, оскільки відповідачка не приходила. ОСОБА_1. знає
давно, вона неграмотна, зовсім не ходила до школи, за отриману пенсію вона
розписується за ОСОБА_1., яка вміє поставити лише хрестик. Вже 11 місяців вона
доглядає за позивачкою.

Згідно показань свідка ОСОБА_10 відповідачка приносила їжу позивачці, а
потім остання відмовилась від її допомоги по невідомих їй причинах. Який поміж
сторонами в 2005-2006 році укладався договір їй не відомо, зі слів ОСОБА_2
позивачка подарувала їй будинок, за що вона має її доглядати. їй ніхто не
доручав укладати договір дарування і про доручення їй нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_11 надала показання, що її чоловік з чоловіком відповідачки
допомагав колоти дрова позивачці, в 2004 році вона допомагала ОСОБА_1, потім
перестала, перебуває із нею в неприязних стосунках. Відповідачка допомагала їй
по господарству, позивачка всім дарує будинок, а потім стає не добре.

Таким чином, встановлено, що позивач мала на увазі договір довічного
утримання, оскільки відповідач запевнила її про свій намір та обов»язок
здійснювати догляд та надавати допомогу.

За наведених обставин, судом не встановлено факту волевиявлення позивача на
укладення договору дарування належного їй житлового будинку відповідно до вимог
ч.3 ст. 203 ЦК України,
що згідно ч. 1 ст.215 ЦК України є
підставою   визнання такого правочину
недійсним.

На підставі викладеного, ст. ст. 16,
203, 215, 216, 235, 717 ЦК України, п. п. 2,
14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах
про визнання угод недійсними», керуючись ст.ст. 10,11,15,31,60,88,209,212,214,215,218   ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування житлового будинку з господарськими
спорудами, розташованого в АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_1та ОСОБА_229 жовтня
2004 року, посвідчений приватним нотаріусом Кіцманського районного
нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_5 і зареєстрований у реєстрі за
№ 2361, зобов»язавши Кіцманське РБТІ у відповідності до рішення суду внести
зміни в облікові матеріали щодо реєстрації права власності на  дане будинковолодіння.

Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_17,50 гривень у
відшкодування понесених по справі витрат та на користь держави 8,50 гривень судового
збору.

Рішення
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо таку заяву не було подано. При поданні заяви на апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, рішення набирає
законної сили після закінчення цього строку.

Заява про апеляційне оскарження рішення може бути подана
протягом 10 днів з
дня його проголошення, а апеляційна скарга -протягом 20
днів після подання заяви про апеляційне оскарження до апеляційного   суду
Чернівецької   області   через
Кіцманський   районний суд.