УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2007 року                                                                                                м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого   Артеменка І. А.,

суддів:              Суворова В.О., Градовського Ю.М.,

при секретарі Велич О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 25 травня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю „Будівельних
об'єктів" про повернення грошової суми за сплачений товар за
договором купівлі - продажу, -

встановила:

У жовтні 2006 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до
ТОВ „Будівельних об'єктів" про повернення 6958,29
гривень за сплачений товар за договором купівлі - продажу, посилаючись на
те, що між нею та відповідачем по справі був укладений
договір на будівництво двокімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 64,44 кв. м.. Вартість
квартири склала 142800 грн., з
розрахунку 2216 грн. за 1 кв. м., однак, згідно технічного паспорту та акту
прийому - передачі, відповідач надав
їй квартиру загальною площею 61,3 кв. м., що на 3,14 кв. м. менше сплачених за договором. Позивачка просила
суд стягнути з відповідача вартість 3,14 кв. м..

Представник відповідача позов не визнав, пояснивши суду, що позивачка у
2005 році, підписавши акт прийому - передачі квартири, загальною площею 61,3 кв.
м. вважала, що зобов'язання по зазначеному
договору належним чином були виконані. Так як ніяких претензій до цього
акту не заявляла.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25 травня 2007 року у
позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю „Будівельних об'єктів" про повернення
грошової суми за сплачений товар за договором купівлі - продажу -відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати,
постановити нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та процесуального права

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, який доповів
зміст рішення, яке оскаржено, доводи апеляційної скарги,
межі, в яких повинні здійснюватись перевірка
рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, учасників процесу, колегія суддів вважає необхідним скаргу залишити
без задоволення, рішення суду без змін з наступних підстав.

Справа № 22ц-4088/07                                                                     Категорія ЦП: 12

Головуючий у першій інстанції
Турецька І.О. Доповідач Артеменко І. А.

2

Відмовляючи у позові ОСОБА_1 суд
першої інстанції виходив з того, що 10 грудня 2001 року між ТОВ „Будівельних
об'єктів" та ОСОБА_2 був укладений договір інвестування будівництва
житлового будинку АДРЕСА_1. Зобов'язання ТОВ „Будівельних об'єктів" перед
позивачкою було виконане у березні 2005
року, що не заперечувала позивачка, підписуючи акт прийому - передачі.

Оскільки Цивільний Кодекс України в редакції 2004 року, який діяв на момент
виконання зобов'язання, в ст. 545 передбачає, що підтвердженням виконання
зобов'язання є наявність у сторін відповідного
документу. Судження представника позивачки про те, що спірні правовідносини необхідно регулювати договором купівлі - продажу є
помилковими.

Вирішуючи спір по суті судова колегія вважає, що суд першої інстанції
повністю та всебічно дослідив матеріали
справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон який їх регулює.

Так, судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 10 грудня 2001
року між ТОВ „Будівельних об'єктів та ОСОБА_2 був укладений договір № 75 про дольову участь у будівництві житла, загальною
площею 64,44 кв. м. та виконана оплата у сумі 142800 гривень (а с. 4).

За спільною згодою сторін у квітні 2003 року, договір про дольову участь у будівництві житла було переоформлено на ОСОБА_1 - позивачку по справі.

Відповідно до
акту прийому - передачі квартири від 19 березня 2005 року позивачка отримала квартиру АДРЕСА_1, загальною
площею 61,3 кв. м. (а. с 18).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку проте, що між сторонами був укладений договір
інвестування будівництва житлового будинку АДРЕСА_1.

За правилами ст. 4 ЗУ ,Про інвестиційну діяльність" (ред. Грудень 2001 p.), об'єктами інвестиційної діяльності можуть бути об'єкти
житлового будівництва, фінансування, спорудження яких
здійснюється з використанням недержавних коштів, залучених від
фізичних та юридичних осіб.

Згідно вимог ст. 9 ЗУ «Про інвестиційну діяльність», основним
документом, який регулює взаємовідносини між суб'єктами інвестиційної
діяльності є договір (угода).

Стаття 20 цього Закону передбачає, що між сторонами по даному договору виникають договірні правовідносини, при недодержанні
яких, суб'єкти інвестиційної діяльності несуть майнову та іншу
відповідальність, передбачену законодавством України та іншими
договорами.

Суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про те, що відповідачем
по справі було виконане зобов'язання перед ОСОБА_1.

Крім того, відповідно до Наказу Держбуду України від 24.05.2001 року «Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної
інвентаризації об'єктів нерухомості» площу приміщень
житлових будинків визначають за їх розмірами, вимірюваними між опорядженими поверхнями стін і перегородок на рівні
підлоги(без урахування плінтусів).

Такі обмірювання, як встановлено у суді, були зроблені у квартирі ОСОБА_1 органами БТІ та РОН після проведення там реконструкції та
ремонту.

При цьому, розмір приміщень, вказаних у технічному паспорті позивачки та
плані квартири, на яку укладався договір інвестування практично не змінився.

У доводах апеляційної скарги апелянт
посилається на порушення судом норм права. На
думку колегії суддів, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло
призвести до неправильного вирішення справи по суті.

3

При таких
обставинах,  колегія  судців
вважає,  що  судом
першої  інстанції правильно встановлені фактичні обставини по
справі, рішення суду відповідає вимогам ст. 213, 215 ЦПК України, атому не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313,314,316,317,319 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 травня 2007 року
залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили
з моменту проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено у
касаційному порядку протягом двох місяців, з дня
проголошення до Верховного Суду України.