АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22ц -
Головуючий в І інстанції Олефіренко Н.А.
Категорія  19                                                                             Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2007
року   Колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого -
Болтунової Л.М.

суддів - Кузнєцова В.О., Чубукова О.П.,

при секретарі -
Журавель Ю.О.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.Дніпропстррвську цивільну справу за
апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м.Павлограді на рішення Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 19 грудня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_1
до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Павлограді про
стягнення недоплаченої страхової виплати одноразової допомоги, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2006 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Павлограді про стягнення недоплаченої страхової виплати одноразової допомоги.

В обґрунтування
своїх позовних вимог зазначив, що він на протязі тривалого часу працював на
вугільних підприємствах ВАТ «Павлоградвугілля» та за час роботи отримав
виробничу травму та професійне захворювання. Під час виконання трудових
обов'язків 23.10.1997 р. він був травмований . За цим ушкодженням здоров'я за
висновком МСЕК від 23.10.2000 p.,
24.10.2001 р. та 13.10.2003
p. йому
встановлена втрата професійної працездатності у розмірі 5%, безстроково.

Окрім того, в подальшому в нього було
виявлені професійні захворювання: пиловий бронхіт 1-2 ст.,  емфізема легень 1-2 ст. ДН 1-2 ст., дв.
Плечолопатковий періартроз НФС 2 ст., дефартроз ліктьових НФ І ст. і колінних
НФ 1-2 ст. суглобів та нейросенсорна туговухість 0 ст. (початкові проявлення).
24.05.2004 р. він був повторно оглянутий
МСЕК та йому було повторно-первісно встановлено 40% втрати професійної
працездатності з котрих: 5% - повторно за травмою, а 35% - первісно за
професійними захворюваннями.

Постановою
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді
№505/6 від 01.06.2004 року йому була нарахована страхова виплата одноразової
допомоги в сумі 49726 грн. 60 коп. і обмежена до виплати чотирикратним розміром
заробітної плати в сумі 10640 грн.

З вказаною сумою
він не згоден, оскільки вважає, що абзацом 2 ст.34 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»
не передбачено обмеження страхової виплати одноразової допомоги чотирикратним
розміром заробітної плати. В зв'язку з чим, просив стягнути з Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м.Павлограді недоплачену суму
страхової виплати одноразової допомоги в розмірі 39086 грн. 60 коп. (а.с.2-4).

Рішенням
Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 грудня
2006 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено та на його користь з Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м.Павлограді в рахунок
недоплаченої суми одноразової допомоги стягнуто 39086 грн. 60 коп. (а.с.24-25).

В апеляційній
скарзі Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
м.Павлограді просить рішення суду відмінити, відмовивши позивачу в задоволені
позовних вимог, посилаючись на те, що рішення суду постановлене з порушенням
норм матеріального права (а.с.26-28).

Перевіривши
законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених вимог, заслухавши доповідь судді-доповідача,
колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду скасуванню з наступних підстав.

Розглядаючи
справу суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 на протязі тривалого часу
працював на вугільних підприємствах ВАТ «Павлоградв гілля» та за час роботи
отримав виробничу травму та професійні захворювання За висновком МСЕК від
23.10.2000 p., 24.10.2001 р. та 13.10.2003 р. йому встановлена втрата
професійної працездатності у розмірі 5%, безстроково. 24.05.2004 р. він був
повторно оглянутий МСЕК та йому було повторно-первісно встановлено 40% втрати
професійної працездатності : котрих: 5% - повторно за травмою, а 35% - первісно
за професійними захворюваннями (а.с.5).

Постановою
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Павлограді
№505/6 від 01.06.2004 року йому була нарахована страхова виплата одноразової
допомоги в сумі 49726 грн. 60 коп. і обмежена до виплати чотирикратним розміром
заробітної плати в сумі 10640 грн. (а.с.9).

Задовольняючи
позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Закон України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності», у зв'язку з повторним встановленням МСЕК вищого ступеня втрати
стійкої професійної працездатності, не передбачає можливість обмеження суми
одноразової допомоги чотирикратним розміром граничної суми заробітної плати.

Проте, такі
висновки суду не ґрунтуються на вимогах Закон України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Так, абзац 1 ч.2
ст.34 зазначеного вище Закону встановлює порядок визначення суми одноразової
страхової допомоги потерпілому при стійкій втраті працездатності внаслідок
нещасного випадку чи професійного захворювання. При цьому встановлено
обмеження, що розмір одноразової виплати не може перевищувати чотирикратного
розміру страхової суми заробітної плати (доходу), з якої справляються внески до
Фонду соціального страхування від нещасних випадків. Розмір граничної суми
заробітної плати (доходу) щорічно визначається Верховною Радою України при
затвердженні Державного бюджету.

Абзац 2 ч2 ст.34
Закону встановлює порядок перерахунку одноразової страхової виплати при зміні
ступеню працездатності. При цьому виплачується різниця між фактично сплаченою
одноразовою виплатою і новим розміром цієї виплати.

Вказаний абзац 2
ч.2 ст.34 Закону не є спеціальною нормою стосовно абзацу 1 цієї частини, тому в
даному випадку не застосовується правило про відміну загальної норми
спеціальною.

Норма абзацу 2
ч.2 ст.34 Закону не встановлює новий розмір і нові правила визначення розміру
одноразової допомоги, а лише порядок перерахунку вже раніше визначеного
розміру. Тобто абзац 2 ч.2 ст.34 Закону не встановлює іншого порядку визначення
розміру допомоги, а лише порядок його перерахунку при     зміні ступеня непрацездатності. Тому
обмеження граничного розміру одноразової страхової виплати, встановлене абзацом
1 ч.2 ст.34 Закону, повинно застосовуватись і при перерахунку розміру допомоги
.

За таких
обставин, висновок суду про те, що одноразова допомога позивачу повинна бути
виплачена відповідачем у повному обсязі заподіяної шкоди на підставі Закону
України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності», не ґрунтується на вимогах законодавства.

На підставі
викладеного колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням
норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому
останнє підлягає скасуванню на підставі п.4 ч. 1 ст.309 ЦПК України, з
постановою по справі нового рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних
вимог.

Керуючись
ст.ст.303,304,307,309 ч.1 п.4, 313 ЦПК України, колегія суддів ,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Павлограді задовольнити.

Рішення
Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 грудня
2006 року скасувати.

Відмовити
ОСОБА_1 в задоволенні позову до Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Павлограді про стягнення недоплаченої страхової
виплати одноразової допомоги .

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути
оскаржене у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців.