УХВАЛА ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

09 серпня 2007 року                                          м.
Донецьк

Колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду

Донецької області в складі:

Висоцької
B.C. Жданової B.C. Новосядлої В.М.

розглянувши
у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 - представника
позивача ОСОБА_2 на рішення Солом"янського районного суду м. Києва від 16
листопада 2004 р. і ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 8 квітня 2005 р. по
справі за позовом ОСОБА_2 до закритого акціонерного товариства „ Київ стар Дж.Ес.Ем" , третя
особа ОСОБА_3 про зміну формулювання причин звільнення, внесення змін в трудову
книжку, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,-

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2004 р. позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом до відповідача ЗАТ „ Київ стар
Дж.Ес.Ем." про внесення змін в трудову книжку та стягнення
середнього заробітку за час затримки розрахунку. В обґрунтування своїх вимог
посилався на те, що працював у відповідача в якості експерта з
матеріально-технічного забезпечення складського господарства. 11.12.2003 р.
подав заяву про звільнення з 12.12.2003 р. за власним бажанням, яка була
погоджена з посадовими особами та передана до відділу кадрів, але у визначений
строк 12.12.2003 р. його не звільнили, трудову книжку не видали і розрахунок не
провели. 14.01.2004 р. він був ознайомлений з наказом від 12.12.2003 р. про
відсторонення від роботи у зв"язку з виявленням факту недостачі
товарно-матеріальних цінностей. Під час розгляду справи позивач уточнив позов,
просив змінити формулювання звільнення, зазначивши в трудовій книжці підставою
звільнення ст.. 38 КЗпП
України за власним бажанням замість звільнення за п. 2 ст. 41 КЗпП України.

Рішенням Солом"янського районного суду м. Києва від
16 листопада 2004 р. , залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва
від 08 квітня 2005 р. у задоволенні
позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив з того, що пояснення позивача про надання ним
11.12.2003 р. заяви про звільнення за власним бажанням не відповідають
фактичним обставинам справи. У зв"язку з виявленням недостачі товарно-
матеріальних цінностей на суму 151860 грн позивач 12.12.2003 р. був
відсторонений від виконання професійних обов'язків, пов"язаних з
обслуговуванням товарних цінностей та звільнений з роботи 5.03.2004 р. за п.2
ст. 41 КЗпП України, розрахунок при звільненні та видача трудової книжки
проведені відповідно до вимог законодавства.

№
33ц-1405кс07

З таким
висновком погодився суд апеляційної інстанції.

В касаційній скарзі представник позивача , посилаючись на
невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, невірну оцінку
зібраних доказів, неправильне застосування норм матеріального і порушення норм
процесуального права, просить судові рішення скасувати , справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів дійшла висновку , що підстави перегляду судових рішень
відсутні, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Згідно із вимогами частини 1 статті 335 ЦПК України, суд
касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними
обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати
питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про
перевагу одних доказів над іншими.

Оскаржувані судові рішення ухвалені із додержанням норм матеріального та
процесуального права, доводи скарги не спростовують висновків суду.

Відсутні і передбачені статтею 338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у
задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати
у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області,

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 - представника позивача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Солом"янського районного суду м. Києва від
16 листопада 2004 р. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 08 квітня  2005 р.
залишити без змін.

Ухвала
скарженню не підлягає.