УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

14
листопада 2007р.                                                                                                    м.  Одеса

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у
складі:

Головуючого:                   Градовського Ю.М.

суддів :                               Артеменко І.А.

Громік Р.Д.

при
секретарі:                    Ксендзюк
І.А..

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м.  Одеси від 3 липня 2007 року по справі за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Спільного українсько-німецького підприємства „Ta.Ma.Ka.So.",  Одеської міської ради,  третьої особи - ОСОБА_3,  представництво по управлінню комунальною
власністю Одеської міської ради про зобов'язання надати житлове приміщення та
про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні
2006 року ОСОБА_1,  ОСОБА_2 звернулись в
суд із позовом до Спільного українсько-німецького підприємства „Ta.Ma.Ka.So.",  Одеської міської ради,  третьої особи -ОСОБА_3,  представництво по управлінню комунальною
власністю Одеської міської ради про зобов'язання надати житлове приміщення та
про відшкодування моральної шкоди.

В
обґрунтування своїх вимог позивачі посилаються на те,  що будинок АДРЕСА_1,  де розташована їх квартира,  був проданий Одеською міською радою Спільному
українсько-німецькому підприємству „Ta.Ma.Ka.So.".
Згідно з договором покупець зобов'язаний до 1 червня 2004р. надати позивачам
інше житло,  але до теперішнього часу
свої обов'язки не виконав.

Позивачі
просять стягнути з Спільного українсько-німецького підприємства „Ta.Ma.Ka.So."
моральну шкоду,  заподіяну не своєчасним
виконанням договору,  оскільки вони весь
цей час проживали в фактично зруйнованій квартирі,  що спричинило тяжкі наслідки.

Рішенням
Приморського районного суду м.  Одеси від
3 липня 2007р. у задоволені позову відмовлено.

В
апеляційній скарзі апелянти просять рішення суду скасувати,  ухвалити по справі нове рішення,  яким зобов'язати Одеську міську раду надати
благоустроєне житлове приміщення,
відшкодувати моральну шкоду в розмірі 120тис.  гривень.

Справа №
22ц-4595/2007                                                                         Категорія:
ЦП 44

Головуючий у
інстанції: Чернявська Л.М.

Доповідач:
Градовський Ю.М.

Розглянувши
матеріали справи,  заслухавши доповідь
судді доповідача,  доводи апеляційної
скарги,  пояснення на неї,  перевіривши законність та обгрунтованність
рішення суду в межах доводів апеляційної скарги,  колегія суддів вважає необхідним скаргу
відхилити,  рішення залишити без змін.

За
правилами  ст. 308ЦПК України,  апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін,  якщо визнає,  що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи
у задоволенні позовних вимог,  суд першої
інстанції виходив з того,  що згідно
договору від 24 грудня 2002р. Одеська міська рада продала,  а Спільне українсько-німецьке підприємство „Ta.Ma.Ka.So."
(далі підприємство) придбало двоповерховий будинок АДРЕСА_1. За умовами
договору підприємство узяло на себе зобов'язання придбати мешканцям будинку
благоустроєне житло. Згідно довідки-виписки з домової книги про склад
сім'ї,  станом на 4 грудня 2002р. в
квартирі НОМЕР_1 спірного буднику проживали та були прописані слідуючи особи:
ОСОБА_1,  її син ОСОБА_2,  ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5. За договором дарування від 10 квітня 2003р. між
підприємством та ОСОБА_3,  ОСОБА_4,
ОСОБА_5,  останні
прийняли в дар в рівних частках 46210грн. на придбання ізольованої квартири
АДРЕСА_2.

За
рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2004р. (а.с. 76, 77)
ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  ОСОБА_3 виселені з спірної квартири без
надання іншої,  з тих підстав,  що вказана квартира є службовою,  вони в квартири з лютого 2004р. не
проживають. Цим же рішенням зобов'язано паспортний відділ Приморського РВ УМВС
України в Одеській області зняти з реєстрації вищевказаних осіб.

Враховуючи,  що є рішення яке набрало законної сили про
виселення позивачів,  суд першої
інстанції дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних
вимог.

Вирішуючи
спір по суті,  судова колегія
вважає,  що суд першої інстанції повно та
об'єктивно дослідив матеріали справи,
надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон,  який їх регулює.

Так,  судом встановлено,  підтверджено матеріалами справи і не
спростовується сторонами,  що згідно
договору від 24 грудня 2002р. Одеська міська рада продала,  а підприємство придбало двоповерховий будинок
АДРЕСА_1. Згідно з п.п.5.4 2 Договору,
підприємство зобов'язано у строк до 1 червня 2004р. надати у власність
мешканцям спірного будинку іншу жилу площу,
виходячи з кількості осіб прописаних в ньому. Згідно довідки-виписки з
домової книги про склад сім'ї,  станом на
4 грудня 2002р. в квартирі НОМЕР_1 спірного буднику проживали та були прописані
слідуючи особи: ОСОБА_1,  її син
ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Виконуючи
умови договору купівлі-продажу будинку,
підприємство на підставі договору дарування від 10 квітня 2003р.
передало у власність ОСОБА_3,  ОСОБА_4,  ОСОБА_5,
в рівних частках 46210грн. на придбання ізольованої квартири АДРЕСА_2.

В свою
чергу ОСОБА_1,  ОСОБА_2 відмовилися від
пропозиції підприємства щодо придбання нового житла,  в спірній квартирі з лютого 2004р. не
проживали. Враховуючи,  що спірна
квартира НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_1 надана позивачам як службове
приміщення,  рішенням Приморського
районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2004р. (а.с. 76, 77) зобов'язано
ОСОБА_1,  ОСОБА_2 висилитися з квартири
НОМЕР_1,  будинку АДРЕСА_1 без надання
іншого житлового приміщення.

Справа №
22ц-4595/2007                                                                         Категорія:
ЦП 44

Головуючий у
інстанції: Чернявська Л.М.

Доповідач:
Градовський Ю.М.

Відповідно
до ч.2  ст. 61 ЦПК  України,
обставини,  визнані судом
загальновідомими,  не потребують
доказування.

Враховуючи,  що рішенням Приморського районного суду м.
Одеси від 25 жовтня 2004р. позивачі виселенні з квартири НОМЕР_1,  будинку АДРЕСА_1 без надання іншого житлового
приміщення,  суд першої інстанції дійшов
до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Виходячи
з наведеного,  судова колегія
вважає,  що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про те,  що є
рішення суду першої інстанції про виселення позивачів без надання іншого житла,  інших доказів позивачі не надали,  а тому рішення суду є законним та
обгрунтованним.

В
доводах апеляційної скарги апелянт посилається на порушення норм права. На
думку судової колегії,  викладені у
скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,  яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи по суті.

При
таких обставинах,  колегія суддів
вважає,  що судом першої інстанції
правильно встановлені фактичні обставини по справі,  рішення суду відповідає вимогам  ст.
ст. 213, 215ЦПК України,  а тому
не вбачає підстав для його скасування.

На підставі
викладеного,  керуючись  ст.
ст. 308, 315ЦПК України,  колегія
суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення
Приморського районного суду м. Одеси від 3 липня 2007р. залишити без зміни.

Ухвала
суду набирає законної сили з моменту проголошення,  однак може бути оскаржена у касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
законної сили.

Справа №
22ц-4595/2007                                                                         Категорія:
ЦП 44

Головуючий у інстанції:
Чернявська Л.М.

Доповідач:
Градовський Ю.М.