Справа № 2-О-35/07
Рішення

Іменем України

29 травня 2007
року

Первомайський
районний суд Автономної Республіки Крим у складі: головуючого - судді Забара Г.Я. при секретарі
Осіпової Н.А.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в смт.
Первомайське цивільну  справу  за
заявою  ОСОБА_1  про встановлення    факту
постійного    проживання    на
території    України,  заінтересована   особа
відділ   громадянства   та
реєстрації   фізичних   осіб Первомайського РВ ГУ МВС України в АР
Крим,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до
суду із заявою,  в якій просить
встановити той факт,  що вона постійно
проживала на території України станом на 24.08.1991
року,  та після 13.11.1991 року. Свої
вимоги мотивує тим,  що у 12 років вона з
батьками приїхала на територію України,
а саме в АДРЕСА_1,  тому що їх дім
було зруйновано. Через деякий час батьки виїхали,  а вона залишилась и постійно
проживала у свого дядька ОСОБА_2 з 16.01.1989
року по 21.12.1991 року за
адресою АДРЕСА_2,  вчилась в Калінінськой школі Первомайського району. В
грудні 1991 року
вона виїхала в Республіку Арменія до батьків. 22.12.1994 року з настанням повноліття вона отримала паспорт і була
прописана за адресою м.  Гюмрі.
03.02.2007 року вона виписалася з місця проживання та виїхала в Україну,  де 03.02.2007 року уклала шлюб з
ОСОБА_3,  прийняла прізвище чоловіка.
Встановлення даного факту їй необхідно,
для прийняття громадянства України,
вихід з громадянства Арменії,  та
отримання паспорту на прізвище чоловіка після одруження.

У судовому
засіданні заявник доводи заяви підтримала.

Суд,  заслухавши пояснення заявника,  представника заінтересованої особи,  який не заперечував проти задоволення заяви,  допитавши свідків,  дослідивши наданні докази,  вважає,
що заява підлягає задоволенню.

Відповідно
до пункту 1  ст.  З
Закону України «Про громадянство України»,
усі громадяни колишнього СРСР,
котрі на момент проголошення незалежності України (24.08.1991 року) постійно
мешкали на території України,  та
відповідно до п.3 даної статті,
особи,  котрі прибули в Україну на
постійне проживання після 13.11.1991
року,  то ця категорія громадян
належить до громадянства України.

Суд
встановив,  що у період з 16.01.1989 року по 21.12.1991 року ОСОБА_1 постійно
проживала за адресою АДРЕСА_1,  що підтверджується довідкою Калінінської сільської ради
від 20.04.2007 року за № 519 та актом
депутата с.  Левитановка від 20.04.2007
року. В грудні 1991 року
вона виїхала в Республіку Арсенія,
отримала паспорт громадянина Арменії,
була прописана за адресою м.  Гюмрі.
03.02.2007 року   вона виписалася з місця проживання та
виїхала в

Україну,
03.02.2007 року
уклала шлюб з ОСОБА_3,  прийняла прізвище чоловіка,  проживає з чоловіком вАДРЕСА_3,  що підтверджується довідкою Калінінської
сільської ради № 622 від 16.05.2007 року. Допитані в
суді свідки ОСОБА_4,  ОСОБА_5
показали,  що заявница дійсно проживала в
с.  Левитановка з 1989
по 1991 рік,  навчалась два роки в Калінінській школі
Первомайського району,  потім виїхала.

Встановлення
даного факту породжує для заявниці цивільні права пов'язані з отриманням
громадянства.

Доводи
позивачки підтверджуються копією актового запису № 2 про шлюб відділу РАЦС Первомайського РУЮ в АР Крим,  довідкою Калінінської сільської ради від 20.04.2007 року за № 519 та актом
депутата с.  Левитановка від 20.04.2007
року,  довідкою Калінінської
сільської ради № 622 від 16.05.2007 року,  показаннями свідків

На
підставі викладеного та керуючись
ст.  ст.  10,  11,
60,  174,  209,
212 - 215,  256,  259 Цивільного процесуального кодексу
України,  п. 1,
3  ст.  3 Закону України «Про громадянство
України»,  суд

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити
факт постійного проживання на території України ОСОБА_1 станом на 24.08.1991
року та після 13.11.1991
року.

Рішення
може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього
протягом 20 днів
апеляційної скарги,  з подачею її копії
до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4
ст.
295 ЦПК
України.