Справа №2-516/2004 p.
№2-53/2005 p.
№2-10/2006 p.
№2-3/2007 p.
РІШЕННЯ

Іменем    України

17 травня 2007
року. Крюківський районний суд М. Кременчука Полтавської області в складі:
судді Кобзія Б.І.,  при секретарі Сердюк
Т.В.,

з участю
адвокатів ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  розглянувши у відкритому судовому засіданні в
М. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист
честі,  гідності та ділової репутації і
стягнення моральної шкоди та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про захист
честі,  гідності,  ділової репутації і стягнення моральної
шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3звернулась
в суд з позовом до ОСОБА_4 про захист честі,
гідності та ділової репутації і стягнення моральної шкоди,  в якому просила постановити рішення,  яким зобов"язати відповідача ОСОБА_4
публічно серед працівників Кременчуцької ветеринарної медицини принести їй
вибачення за свої дії,  чим захистити її
честь,  гідність та службову репутацію,  а також стягнути з відповідача ОСОБА_4 на її
користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 100000 грн.

ОСОБА_4
звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про захист честі,  гідності,
ділової репутації і стягнення моральної шкоди,  в якому вказав,  що у всеукраїнській громадсько-політичній
газеті „Інформаційний бюлетень" НОМЕР_1 за січень 2003 року за підписом
ОСОБА_5 була опублікована стаття «Сливкове залицяння,  або дещо про жіночу гідність та чиновниче
свавілля»,  в якій було вказано,  що до редакції газети з метою відстоювання
своєї честі і гідності звернулася громадянка ОСОБА_3,  звинувачуючи його у домаганнях відносно неї.
З цим же питанням ОСОБА_3уже зверталася до суду та прокуратури міста. Що
послугувало причиною її зверненнь до вказаних установ йому невідомо.
ОСОБА_3пропрацювавши у ветеринарній медицині з 1993 року,  у лютому 2002 року закінчила Курську державну
сільськогосподарську академію,  після
чого вирішила,  що посада лаборанта не
відповідає рівню її освіти і вона повинна працювати лікарем ветеринарної медицини,  але не завжди отримана освіта відповідає
знанням і можливостям спеціаліста. Пропрацювавши у ветеринарній медицині з 1993
року і зарекомендувавши себе незадовільно,
ОСОБА_3,  зрозуміла,  що посаду лікаря вона не отримає,  тому вирішила оговорити його,  розраховуючи на те,  що він злякається її безпідставних
звинувачень і,  з метою ухилення від
відповідальності,  підвищить її у посаді.
Те,  що факти,  викладені у вищевказаній газетній публікації,  є безпідставними,  надуманими та не відповідають дійсності,  підтверджується постановою слідчого
прокуратури м.  Кременчука Сарадяна Р.І.,  а також думкою працівників ветеринарної
служби,  висловленою ними на профсоюзних
зборах від 25.12.2002 року у
протоколі загальних зборів №
9. Після публікації у всеукраїнській громадсько-політичній газеті
„Інформаційний бюлетень" НОМЕР_1
за січень 2003 року
колектив ветеринарної служби звернувся до редакції газети і виказав свою думку
з приводу правдивості заяви ОСОБА_3 Газета була вимушена присвятити цій темі ще
одну публікацію у номері НОМЕР_2
за січень 2003 року,  де було відображено думку колективу з приводу
безпідставних заяв ОСОБА_3 Таким чином,
все що ОСОБА_3 повідомила у прокуратуру міста,  суду та редакції газети,  не відповідає дійсності, а є лише методом
домагання від нього лікарської посади. У підтвердження своїх доводів ОСОБА_3не
змогла надати прокуратурі,  суду і
редакції газети достовірних доказів. У правоохоронних органах немає жодного
підтвердження заяви ОСОБА_3,  що ОСОБА_4
у відношенні неї порушив будь-які норми Закону. Публікації у всеукраїнській
громадсько-політичній газеті „Інформаційний бюлетень" НОМЕР_1 і НОМЕР_2 за
січень 2003 року статей у відношенні нього за заявами ОСОБА_3,  з урахуванням того,  що ці публікації читалися мешканцями не
тільки м.  Кременчука,  а також мешканцями Кременчуцького району та
всієї Полтавської області,  спричинили
йому значну моральну шкоду,  яка
виразилася у тому,  що йому як
керівникові ветеринарної служби м.
Кременчука прийшлося виправдовуватися перед співробітниками,  правоохоронними органами,  обласним керівництвом,  інстанціями всієї Полтавської області.
Приниження його честі і гідності незадовільно відобразилося на його

моральному стані,    оскільки
був порушений його звичайний образ життя,
з»явилися гіпертонічні прояви,
постійний головний біль,
відсутність нормального сну. Образа за незаконні посягання на його
ділову репутацію,    честь і гідність і
по теперішній час дають про себе знати. Підвищився рівень особистої і
ситуативної тревоги,    ускладнилася самореалізація
і це викликає посилення стенічної реакції,
що супроводжується переживаннями,
підвищеним нервово-психічним напруженням.    Поява вказаних публікацій у газеті,    заяви ОСОБА_3 в суд і прокуратуру стали для
нього стрес-фактором,    рівень
нервово-психічної нгапруги підвищився до перевищуючих нормальний рівень показників,    що явилося невротичною реакцією на дії
негативних стрес-факторів. Основні показники психофізиологічної адаптивності -
напруга механізмів саморегуляції,
психічна втома,    тревога,    працездатність знаходяться на межі або за
межею випрацюваних норм.    Вважає,    що незаконними діями ОСОБА_3 йому завдано
моральної шкоди високого ступеню. Матеріальний еквівалент моральної шкоди
становить 75000 грн.
Дана сума включає в себе вартість мінімальних необхідних психолого- корекційних
міроприємств,    пов»язаних з
відновленням морально-психологічного благополуччя,    а також компенсацію за перенесені негативні
переживання. Просив суд постановити рішення,
яким зобов"язати відповідача ОСОБА_3 у засобах масової інформації
принести йому вибачення за незаконні обвинувачення у її домаганні та у
незаконних переводах по роботі,    а
також стягнути з ОСОБА_3 на його користь в рахунок відшкодування моральної
шкоди 75000 грн. В подальшому ОСОБА_4 змінив свої позовні вимоги,    доповнивши їх вимогою зобов"язати ОСОБА_3
опублікувати у всеукраїнській громадсько-політичній газеті „Інформаційний
бюлетень" спростування відомостей,
опублікованих в № 1 та № 2 вищезазначеної газети за січень 2003 року,    які не відповідають дійсності. В іншій
частині позову свої позовні вимоги залишив без змін.

Ухвалою суду від
20.02.2004 року
цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист честі,    гідності та ділової репутації і стягнення
моральної шкоди та цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про захист
честі,    гідності,    ділової репутації і стягнення моральної
шкоди були об"єднані в одне провадження.

В судовому
засіданні позивач за первісним позовом-відповідач ОСОБА_3свої позовні вимоги
підтримала,    позовні вимоги ОСОБА_4 не
визнала в повному обсязі,    суду пояснила,    що з 1994
року працює в адміністрації підприємства вереринарної медицини міста
Кременчука. З пеших днів її роботи в адміністрації головний інспектор
ОСОБА_4,    який є її безпосереднім
начальником,    схиляв її до вступу в
інтимний зв"язок. При цьому він неодноразово зачиняв двері на ключ,    намагався її зґвалтувати,    вів себе відносно неї непристойно. Вона не
погоджувалася вступати з ним в інтимний зв"язок і за це ОСОБА_4
неодноразово переводив її на іншу роботу,
чим створював їй неможливі умови для праці,    продовжуючи
у такий спосіб її домагатися. Така поведінка ОСОБА_4 довела її до психічного
розладу здоров"я. В березні 2002 року вона зустрілася з дружиною
відповідача і розповіла їй про поведінку її чоловіка,    сподіваючись,    що після цього він припинить свої дії. В
подальшому ОСОБА_4 почав виносити ОСОБА_3 догани по надуманим підставам,    не повідомляючи її про це,    та мав намір безпідставно звільнити її з
роботи за систематичне порушення трудової дисципліни. Про посягання на її честь
і гідність зі сторони ОСОБА_4 стало відомо працівникам підприємства
ветеринарної медицини та чоловікові ОСОБА_3,
оскільки вона приходила з роботи додому у нервовому стані,    плакала та питала у нього поради. Між нею
та її чоловіком склалися напружені стосунки. Внаслідок нервових стресів,    пов"язаних з діями ОСОБА_4,    вона потрапила у лікарню,    а її чоловік переніс інфаркт. Своїми діями
ОСОБА_4 принизив її честь,    гідність та
ділову репутацію,    завдав значної
моральної шкоди,    тому вона просить
позовну заяву задовільнити у повному обсязі.

Відповідач-позивач
ОСОБА_4 в судове засіданні повторно не з»явився,    про час та місце розгляду справи належним
чином увідомлявся,    направив до суду
свого представника.

Представник
відповідача-позивача ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_3,    не визнав,    позовні вимоги ОСОБА_4,    що викладені у позовній заяві останнього,    підтримав у повному обсязі

Суд,    вислухавши пояснення позивача за первісним
позовом-відповідача ОСОБА_3,    представника
відповідача-позивача ОСОБА_4 ОСОБА_2,
дослідивши матеріали справи,
приймає до уваги слідуюче.

ОСОБА_3
звернулася до Крюківського районного суду із вказаним позовом 07.05.2003 року.

ОСОБА_4 07.04.2003 року з
аналогічним позовом звертався до Автозаводського районного суду. Рішенням цього
суду від 25.09.2003 року
(а.с.   101) позов ОСОБА_4 було
задовільнено частково.

Ухвалою колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Полтавської області від 27.01.2004 року (а.с.  159)
було задовільнено апеляційну скаргу ОСОБА_3 на вказане рішення,  яке було скасоване,  а справу направлено до Крюківського районного
суду М. Кременчука для вирішення питання в порядку  ст.  144 ЦК України для
об»єднання з позовом ОСОБА_3 та розгляду по суті.

Дослідивши в
ході судового розгляду докази по справі,
суд повинен прийняти до уваги те,
що ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про захист честі,  гідності та ділової репутації у відповідності
до вимог  ст. 7 ЦК України в редакції від
18.07.1963 року зі змінами
та доповненнями від 08.10.1999
року,  яка передбачає право особи
вимагати по суду спростування відомостей,
що не відповідають дійсності або викладені неправдиво та порочать честь,  гідність і ділову репутацію або завдають
шкоди її інтересам,  якщо той,  хто поширив такі відомості,  не доведе,
що вони відповідають дійсності.

Під поширенням
таких відомостей мається на увазі їх поширення через засоби масової інформації
(друкованої або аудіовізуальної),  у
документах установ та організацій а також у інших випадках,  коли ці відомості були розповсюджені.

Громадянин,  відносно якого поширені відомості,  що не відповідають дійсності і завдають шкоди
його інтересам,  честі,  гідності або діловій репутації,  вправі поряд із спростуванням таких
відомостей вимагати відшкодування майнової і моральної (немайнової) шкоди,  завданої їх поширенням.

В даному випадку
відповідачем ОСОБА_4 відносно ОСОБА_3 ні в засобах масової інформації ні іншим
способом не було взагалі поширено ніяких відомостей,  які б не відповідали дійсності або завдали
шкоди її інтересам,  честі,  гідності або діловій репутації.

Фактично
ОСОБА_3в своїй позовні заяві стверджує,
що відносно неї ОСОБА_4 було скоєно злочин,  передбачений
ст.  154 ч. 1 КК України. За
її заявою 04.11.2003 року
прокурором М. Кременчука було порушено кримінальну справу № 03815101 за фактом
примушування начальником Управління ветеринарної медичини в М. Кременчуці
ОСОБА_4 до вступу в статевий зв»язок лаборанта Кременчуцької державної міської
лікарні ветмедицини ОСОБА_3 Вказана кримінальна справа неодноразово закривалася
у зв»язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу злочину.

постанова про
закриття справи неодноразово скасовувалася і справа прокурором направлялася на
додаткове розслідування. Як вбачається із останнього із повідомлень прокуратури
м. Кременчука

постанова про
закриття кримінальної справи 06.03.2007
року черговий раз скасована у зв»язку з неповнотою проведеного досудового
слідства і знаходится у провадженні слідчого СЧ СВ Кременчуцького МУ УМВС
України в Полтавській області. Чергового рішення по справі на даний час не
прийнято.

Виходячи з
викладеного,  у ОСОБА_3 відсутні підстави
для звернення до суду з позовом про захист честі,  гідності та ділової репутації. В подальшому,  в залежності від результатів рослідування
вказаної кримінальної справи,
ОСОБА_3матиме право звернутися до суду з позовом про відшкодування
шкоди,  завданої злочином,  за рахунок винного у скоєнні відносно неї
цього злочину.

Відповідно
до  ст.
11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб,  поданими відповідно до
ЦПК України,  в межах заявлених ними
позовних вимог.

Враховуючи
відсутність у ОСОБА_3,  підстав для
звернення до суду з позовом про захист честі,
гідності та ділової репутації,  суд
приходить до висновку,  що її позов не
може бути задовільненим.

Досліджуючи
позовні вимоги ОСОБА_4 та їх обгрунтування,
суд приймає до уваги те,  що
вказана публікація «Сливкове залицяння,
або дещо про жіночу гідність та чиновниве свавілля» була надрукована у №1 (513) газети
«Інформаційний бюлетень» в січні 2003
року на підстиві звернення у редакцію ОСОБА_3 з проханням захистити її від
домагань збоку керівника підприємства ветеринарної медицини міста ОСОБА_4 від
якого вона знаходиться в службовій залежності.

22.10.2002 року
ОСОБА_3звернулася в прокуратуру м. Кременчука з заявою про те,  що з 1993 року її керівник ОСОБА_4,  який є головним ветеринарним лікарем м.
Кременчука і у якого вона знаходиться в безпосередньому підпорядкуванні,  всіляко домотається її,  схиляючи до вступу в статевий зв»язок.   Постановою слідчого прокуратури м.
Кременчука від 01.11.2002
року в порушенні кримінальної справи по заяві ОСОБА_3 було відмовлено. В
подальшому

постанова була
відмінена. Порушено кримінальну справу за ознаками  ст.  154 ч.1 КК України.
Неодноразово   кримінальна справа
закривалася через відсутність в діях ОСОБА_4 складу

вказаного
злочину.

постанова про
закриття справи неодноразово скасовувалася,
розслідування по справі триває і по теперішній час.  Як вбачається із останнього повідомлення
прокурора М. Кременчука на запит суду від 10.05.2007
року на даний час кримінальна справа знаходиться у провадженні слідчого СЧ
СВ Кременчуцького МУ УМВС України в Полтавській області Сироти Д.І. Отже,  попереднє розслідування по кримінальній
справі не завершене і остаточне рішення за період розслідування з жовтня 2002 року і по
травень 2007 року не
прийняте. При таких обставинах суд не може дійти висновку,  чи відповідають дійсності викладені у
вищеназваній публікації відомості стосовно ОСОБА_4,  чи є вони неправдивими та чи порочать вони
честь,  гідність і ділову репутацію
останнього. Крім того,  суд враховує дату
публікації,  передбачеці цивільним
законодавством строки звернення до суду з даної категорії позовами і приходить
до переконання про необхідність залишення позову ОСОБА_4 без задовільнення.

Керуючись  ст.
ст. 10, 11, 209,
212, 214-215, 218 ЦПК України,
ст.  ст.  15,
16, 19, 20, 22, 23 , 201,  270,  275,
276, 277 ЦК України,
Постановою Пленуму Верховного суду України №7 від 28.09.1990 року із
змінами,  внесеними

постановами
Пленуму Верховного Суду України №3 від 04.06.1993 року №4 від 31.03.1995
року,  №14 від 25.12.1996 року,  № 12 від 03.12.1997 року «Про застосування
судами законодавства,  що регулює захист
честі,  гідності і ділової репутації
громадян та організацій»,  суд -

РІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про захист честі,  гідності та
ділової репутації залишити без задовільнення.

В задовільненні
позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про захист честі,
гідності,  ділової репутації і
стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги або в порядку ч.4
ст.  295 ЦПК України.