Справа №2-1287/06 2006р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

"29" березня 2007 р.                       Солом' янський районний
суд м.  Києва

в складі: головуючого
судді              Оксюти Т.Г.

при
секретарі                                     Белявській
І.А.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом Державного
підприємства «Український центр по обслуговуванню пасажирів на залізничному
транспорті України» до ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди,  -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 4003, 75 гривень
заподіяної Дорожньо-транспортною пригодою,
а також просить стягнути судові витрати в сумі - 81, 00 гривень.

В
обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те,  що 05.09.2006
року на вул.  Брюлова,  12 в м.
Києві сталася Дорожньо-транспортна пригода,  а саме відповідач ОСОБА_1 керуючи автомобілем
«Газ» дн НОМЕР_2,  здійснив зіткнення з
автомобілем «Ваз» д/нНОМЕР_1  що належить
позивачу на праві власності,  завдавши
позивачу значної матеріальної шкоди.

Дорожньо-транспортна
пригода сталася внаслідок порушення правил дорожнього руху відповідачем ОСОБА_1.,
який порушив п. 16.11
Правил дорожнього руху України.

В
результаті вказаного зіткнення автомобіль позивача було суттєво пошкоджено і
згідно Звіту Національного центру незалежних експертиз №4975 від 10.11.2006 року
матеріальний збиток складає 4
003, 75 грн.

В
судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному
обсязі.

Відповідач
ОСОБА_1 в судове
засідання 29.03.2007 року не
з'явився,  хоча був повідомлений належним
чином про час та місце слухання справи,
про причини неявки суд не повідомив,
а тому суд на підставі п. 4
ст.
169 ЦПК
України вважає за можливе слухати справу у його відсутність. Зі згоди позивача
суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи,  що відповідає положенням  ст.  224 ЦПК України.

Суд
вислухавши пояснення представника позивача,
дослідивши матеріали справи,
вивчивши та оцінивши докази по справі,
вважає,  що позов підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Як
вбачається з постанови судді Солом'янського районного суду м.  Києва Усатової І.А. №3-19004/2006 від
19.10.2006 року ОСОБА_1. визнано винним у скоєнні ДТП,  яка сталася 05.09.2006 року,  а саме в тому,  що він керуючи автомобілем «Газ» дн
НОМЕР_2,  здійснив зіткнення з автомобілем
«Ваз» д/нНОМЕР_1,  що належить позивачу
на праві власності,  чим порушив п. 16.11
Правил дорожнього руху України. На відповідача було накладено адміністративне
стягнення у виді штрафу в розмірі 17
грн. Дана постанова не скасована та набрала законної сили. (а. с.  6)

Обставини
події підтверджені також протоколом про адміністративне правопорушення,  схемою ДТП.

Судом
встановлено,  що згідно Звіту
Національного центру незалежних експертиз №4975
від 10.11.2006 року
сума матеріального збитку складає 4
003, 75 грн. (а. с.  19)

Відповідно
до ч.1  ст.
1166 ЦК України,  майнова
шкода,  завдана неправомірними
рішеннями,  діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи,  а також шкода завдана майну фізичної або
юридичної особи,  відшкодовується в
повному обсязі особою,  яка її завдала.

Відповідно
до ч. 2  ст. 1187 ЦК
України,  шкода,  завдана джерелом підвищеної небезпеки,  відшкодовується особою,  яка на відповідній правовій підставі володіє
транспортним засобом,  утримання якого
створює підвищену небезпеку.

Згідно
п.1 ч. 1  ст.  1188 ЦК України,  шкода,
завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Вина
водія ОСОБА_1. в
скоєнні ДТП доведена
і підтверджується складеним протоколом про адміністративне правопорушення та
постановою суду про накладення адміністративного стягнення.

Пленум
Верховного суду України у Постанові „Про практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.1992
року (із змінами та доповненнями) роз'яснює,  що розглядаючи позови про відшкодування
шкоди,  суди повинні мати на увазі,  що шкода,
заподіяна особі і майну громадянина,
підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою,  яка її заподіяла,  за умови,
що дії останньої були неправомірними,
між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи,  а коли це було наслідком дії
джерела підвищеної небезпеки,  незалежно
від наявності вини.

Зі
змісту вищевказаної постанови вбачається,
що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична
особа або громадянин,  що здійснюють
експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності,  повного господарського відання,  оперативного управління або з інших підстав
(договору оренди,  довіреності тощо).

Таким
чином суд приходить до висновку,  що
відповідач ОСОБА_1,  який керував автомобілем «Газ» дн НОМЕР_2,  внаслідок чого позивач поніс значні
матеріальні збитки,  є єдиною винною
особою дії якої призвели до ДТП,  а тому суд приходить до висновку,  що з нього повинно бути стягнуто всю суму
матеріального збитку заподіяного позивачу.

Розмір
відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог,  характеру діяння особи,  яка заподіяла шкоду,  фізичних чи моральних страждань
потерпілого,  а також інших негативних
наслідків.

Згідно
вимог  ст.  ст.  27,
28,  29,  30 ЦПК України засобами доказування в
цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб,  показання свідків,  письмові докази,  речові докази і висновки експертів. Суд
приймає до розгляду лише ті докази,  які
мають значення для справи. Обставини,
які за законом повинні бути підтверджені певними засобами
доказування,  не можуть підтверджуватися
ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті
обставини,  на які посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

За таких
обставин суд дійшов висновку,  що позивач
довів ті обставини,  на які
посилався,  як на підставу своїх позовних
вимог.

Згідно  ст.  88 ЦПК України
стороні на користь якої постановлено рішення,
суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені
судові витрати.

Згідно
п.4  ст.
169,   ст.  224
ЦПК України,  якщо суд не має
відомостей про причини неявки відповідача,
повідомленого належним чином,  або
причини неявки будуть визнані судом неповажними,  суд вирішує справу на підставі наявних у ній
даних чи доказів (постановляє заочне рішення),
якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Керуючись  ст.
ст.  23,
625, 1166, 1187,  1188 ЦК України,   ст.
ст.  57,
59,  60,  62,
64,  84,  88,
169,  212,  213,
214,  215,  224 ЦПК України,  Постановою Пленуму Верховного Суду України
від 27.03.1992 року (з
наступними змінами),  суд -

ВИРІШИВ:

Позов Державного підприємства «Український
центр по обслуговуванню пасажирів на залізничному транспорті України» до ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди - задовольнити.

Стягнути
на користь Державного підприємства «Український центр по обслуговуванню
пасажирів на залізничному транспорті України» з ОСОБА_1 проживаючого :
АДРЕСА_1,  - 4003, 75 грн. матеріальної
шкоди,  витрати по сплаті державного мита
81, 00 грн.,  а всього 4084 грн. 75
коп.

Рішення
може бути оскаржено позивачем на протязі 20
днів після подання заяви про апеляційне оскарження,  яка подається в десятиденний термін з дня
проголошення рішення.

Рішення
може бути переглянуто судом,  який його
постановив,  за письмовою заявою
відповідача протягом 10 днів з
дня отримання його копії.