Справа № 22ц-3928/07
Головуючий у першій інстанції Позняк B.C.
Доповідач Артеменко І.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19
вересня 2007 року                                                                                          м.  Одеса

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в
складі:

головуючого   Артеменка І.А.

суддів                  Журавльова О.Г.,  Сегеди С.М.

при секретарі
Велич О.М. .

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Суворовського районного суду м.
Одеси від 15 червня 2005 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визначення порядку користування земельною ділянкою згідно складеного
порядку користування та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про залишення
земельної ділянки у спільному користуванні,
-

встановила:

У
листопаді 1999 року ОСОБА_1 звернувсь до суду із позовом до ОСОБА_2 про
визначення порядку користування земельною ділянкою,  розташованою у АДРЕСА_1 згідно складеного
порядку користування,  посилаючись на
те,  що між його покійною матір'ю та
сестрою -відповідачкою був визначений порядок користування земельною
ділянкою,  але на теперішній час між ним
та відповідачкою виник конфлікт по обслуговуванню придомової території та
порядку користування земельною ділянкою у зв'язку з чим позивач був змушений
звернутись до суду.

Відповідачка
ОСОБА_2 позов не визнала,  звернулась до
суду із зустрічним позовом у якому просить залишити земельну ділянку у
загальному користуванні співвласників домоволодіння.

Рішенням
Суворовського районного суду м.  Одеси
від 15 червня 2005 року у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відмовлено. Зустрічний
позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задоволено,
земельну ділянку,  яка знаходиться
за адресою АДРЕСА_1 залишено у загальному користуванні сторін.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати,  справу направити на новий розгляд,  посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Розглянувши
матеріали справи,  заслухавши
суддю-доповідача,  який доповів зміст
рішення,  яке оскаржено,  доводи апеляційної скарги,  межі,
в яких повинні здійснюватись перевірка рішення,  встановлюватися обставини і досліджуватися
докази,  вислухавши думку учасників
процесу,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга задоволенню не підлягає
з наступних підстав.

2

Суд першої
інстанції повно та всебічно дослідив обставини по справі,  надані сторонами докази,  правильно визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон,  який їх регулює.

Так,  судом встановлено,  підтверджено матеріалами справи і не
спростовується сторонами,  що після смерті
матері,  її син ОСОБА_1,  на підставі свідоцтва про право власності на
спадщину по закону від 12 квітня 1996 року,
став власником 12/25 частин АДРЕСА_1.

7 жовтня
1999 року розпорядженням Ленінської районної адміністрації м.  Одеси був затверджений розрахунок ідеальних
часток,  згідно до якого ОСОБА_1 належало
67/100 частин АДРЕСА_1,  а ОСОБА_2
-33/100 частин.

19
жовтня 1999 року ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право власності на 67/100
частин АДРЕСА_1.

Згідно
п.4  ст.
120 Земельного кодексу України ( у редакції 2002 року,  аналогічне міститься у  ст.
ст.  30 та 42 Земельного кодексу
України у редакції 1990 та 1992 років) про переведення права власності на
будівлю та споруду на декількох осіб,
право на земельну ділянку визначається пропорційно до частин у вартості
будівлі та споруди,  якщо інше не
передбачено у договорі відчуження будівлі та споруди.

Громадяни,  яким житловий будинок,  господарські будівлі та споруди і земельна
ділянка належать на праві спільної власності,
використовують та розпоряджаються земельною ділянкою разом.  Використання та розпорядження земельною
ділянкою,  яка належить громадянам на
праві спільної дольової власності,
визначається співвласниками цих об'єктів,  земельної ділянки пропорційно розміру часток
у спільній власності на даний будинок,
будівлю,  споруду.

Твердження
позивача ОСОБА_1 про те,  що між матір'ю
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 склався роздільний порядок користування земельною ділянкою
суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги,  оскільки позивач не надав суду доказів про
існування такого порядку користування. Факт наявності заборів не є доказом
роздільного користування земельною ділянкою,
так як згідно планам земельної ділянки,
якій є у технічних паспортах,
забори були огорожею для городу.

Крім
того,  доводи ОСОБА_1 про те,  що склався саме такий порядок користування
земельною ділянкою спростовується довідками податкової інспекції Суворовського
району м.  Одеси від 10 січня 2000 року
та від 30 листопада 2004 року про те,  що
ОСОБА_2 сплатила земельний податок за земельну ділянку площею 307 кв.м. ,  а ОСОБА_1 сплатив земельний податок за
земельну ділянку площею 283 кв.м. . Зазначена довідка підтверджує,  що земельний податок сторони оплачували
пропорційно часткам у праві власності на домобудівлю,  а не відповідно до порядку користування
земельною ділянкою,  яка склалася.

Суд
першої інстанції правильно не погодився з варіантами користування земельною
ділянкою,  які були запропоновані,  як першою так і повторною судовою -технічною
експертизами,  оскільки при встановленні
порядку користування земельною ділянкою експерти брали за основу площу
земельної ділянки ні 510 кв.м. ,  яка у
відповідності до рішення виконкому Одеської міської ради № 100 від 25 січня
1954 року була виділена ОСОБА_4 (первісному власнику земельної ділянки),  а потім перейшла в користування до ОСОБА_1 та
ОСОБА_2,  а 550 кв.м. .,  враховуючи 40 кв.м. ,  як надлишок,
оскільки запропоновані варіанти користування земельною ділянкою
порушують права та інтереси ОСОБА_2.

Виходячи з викладеного,
суд першої інстанції погодився з висновком повторної судової - технічної
експертизи про те,  що визначити порядок
користування земельною ділянкою пропорційно часткам у праві спільної власності
на домобудівлю неможливо у зв'язку з щільною забудовою земельної ділянки,  так як даний висновок експерта відповідає
всім обставинам справи у їх сукупності,
а тому дійшов правильного висновку про необхідність задоволення
зустрічного позову ОСОБА_2 та залишення спірної земельної ділянки у спільному
користуванні.

3

У доводах апеляційної
скарги апелянт посилається на порушення судом норм права. На думку судової
колегії,  викладені у скарзі доводи не
дають підстав для висновку про
неправильне   застосування   судом
першої   інстанції   норм
матеріального   чи процесуального
права,  яке призвело або могло призвести
до неправильного вирішення справи по суті

При
таких обставинах,  колегія суддів
вважає,  що судом першої інстанції
правильно встановлені фактичні обставини по справі,  рішення суду відповідає вимогам  ст.
ст.  213, 215 ЦПК
України,  а тому не вбачає підстав для
його скасування.

Керуючись  ст.
ст.   ст.  ст.
303,  307 ч. 1 п. 1, 308,  313 - 315, 317, 319 ЦПК України,  колегія суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Суворовського районного суду м.  Одеси
від 15 червня 2005 року залишити без змін.

Ухвала колегії
суддів набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала колегії суддів може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом двох місяців з дня проголошення до Верховного Суду України.