Справа № 22-6521               Головуючий у 1 інстанції Дзюба Н.А.
Категорія     18                                      Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 жовтня
2007 року                     Апеляційний
суд Донецької області в складі:

головуючого
Курило В.П. суддів: Санікової О.С., Шамрило Л.Г. при секретарі Таранець В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Костянтинівського міськрайонного суду
Донецької області від 19 червня 2007 року
за позовом ВАТ „Державний ощадний Банк України" філія
-Костянтинівське   відділення   №2866
до   ОСОБА_1, ОСОБА_2   про
стягнення   заборгованості   за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

В
апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1 просить скасувати рішення
Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19 червня 2007
року, яким позов ВАТ „Державний ощадний банк України філії Костянтинівське
відділення № 2866 задоволений: розірвано кредитний договір №323, укладений 29
червня 2006 року між філією Костянтинівське відділення №2866 ВАТ „Державний
ощадний банк України" і ОСОБА_1; стягнуто солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на
користь філії Костянтинівське відділення №2866 ВАТ „Державний ощадний Банк
України" заборгованість за кредитним договором в сумі 5831 грн. 67 коп.;
стягнуто з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь філії Костянтинівське відділення №2866
ВАТ „Державний ощадний Банк України" судові витрати в сумі 44 грн. 16
коп.3 кожного.

В
обгрунтування апеляційної скарги відповідачка посилається на порушення норм
процесуального Кодекса, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам справи; судом не прийнято до уваги її
пояснення про те, що кредит вона брала для сім'ї Бородіних з умовою, що суму
кредиту будуть виплачувати Бородіни; всі необхідні документи в банку оформляли
вони за її паспортом, а вона тільки підписала договір, проте згодом їй стали

приходити
банківські рахунки про оплату кредиту; даним обставинам судом не надана належна
оцінка, тому висновки суду є неправильними.

У
судовому засідання апеляційного суду відповідачка ОСОБА_1 підтримала доводи
апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Відповідач
ОСОБА_2 не заперечував проти доводі апеляційної скарги, також вважаючи рішення
суду незаконним.

Представники
позивача заперечували проти доводів апеляційної скарги, вважаючи рішення суду
законним і обгрунтованим.

Судом
першої інстанції встановлено, що 29 червня 2006 року між філією Костянтинівське
відділення №2866 ВАТ „Державний ощадний банк України" і відповідачкою
ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №323, яким передбачено, що банк надає
кредит в сумі 5000 грн. на термін 36 місяців зі сплатою відсотків за
користування кредитом з розрахунку 20% річних, а ОСОБА_1 зобов'язується
погашати отриманий кредит відповідно до графіка погашення й оплачувати відсотки
за користування кредитом одночасно з погашенням кредиту.

ОСОБА_1
порушила умови кредитного договору і графік погашення кредиту і відсотків за
користування кредитом, у зв'язку з чим станом на 22 травня 2007 року утворилася
прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 5000 грн. і прострочена
заборгованість по відсотках у розмірі 743 грн. 13 коп., пеня 88 грн.54 коп., а
всього 5831 грн. 67 коп.

Поручителем
за кредитним договором є ОСОБА_2 на підставі договору поруки №497 від 29 червня
2006 року, відповідно до якого передбачена відповідальність поручителя, тобто
ОСОБА_2

Заслухавши
доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги і
дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно
до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно
ч. 1 ст.1054 ЦК України
за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит
та сплатити проценти.

Відповідно
до вимог ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно
ст. 554 ЦК України
у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель
відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату
основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Відповідно
до ст. ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його невиконання
або   виконання   з
порушенням   умов,   визначених
змістом

зобов'язання   (неналежне
виконання).   У   разі
порушення   зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як
вбачається з матеріалів справи за кредитним договором, укладеним 29 червня 2006
року між ВАТ „Державний ощадний банк України" в особі керуючого філією -
Костянтинівським відділенням №2866 і ОСОБА_1 банк надав позичальнику, тобто
ОСОБА_1 кредит в сумі 5000 грн., які ОСОБА_1 отримала в той же день. За умовами
договору кредит надається на 36 місяців; позичальник зобов'язується проводити
погашення основного боргу за кредитом в сумі 138.89 грн. та сплачувати відсотки
за фактичну кількість днів користування кредитом в розмірі 20% річних щомісячно
шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом утримання кредиту і відсотків
з поточного рахунку. Укладення в забезпечення виконання зобов'язання за цим
договором є договір застави №291 від 29 червня 2006 року та договір поруки №497
від 29 червня 2006 року, поручителем за яким є ОСОБА_2

Відповідачі
не заперечували, що договори підписані ними особисто і з умовами договорів вони
ознайомлені.

Умови
договору ОСОБА_1 не виконала, тобто погашення кредиту і відсотків за
користування кредитом не здійснювала, у зв'язку з чим заборгованість за
кредитом склала 5000 грн., сума відсотків за користування кредитом склала 743
грн. 13 коп. і пеня склала 88 грн.54 коп.

Згідно
п.3.2.2 у разі порушення позичальником умов цього договору банк має право
достроково стягнути кредит та суму нарахованих відсотків та інших платежів, що
підлягають сплаті.

Відповідно
до п. 4.1.1 за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми
кредиту та своєчасної сплати відсотків за користування кредитом позичальник
зобов'язаний сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової
ставки Національного банку України, яка діяла на період, за який сплачується
пеня, від суми платежу, за кожний день прострочення.

Таким
чином, розглядаючи справу, суд першої інстанції повно, всебічно і об'єктивно
перевірив доводи і заперечння сторін, встановленим фактам і доказам дав вірну
правову оцінку та дійшов правильного висновку про порушення відповідачами умов
кредитного договору, у зв'язку з чим повинні нести цивільну відповідальність
відповідно до зобов'язань, визначених кредитним договором. Висновки суду
грунтуються на матеріалах справи та відповідають вимогам закону.

Доводи
апеляційної скарги про те, що кредитний договір укладався в інтересах інших
осіб, які зобов'язувалися погашати суму кредиту і відсотки за користування
кредитом є безпідставними, оскільки не підтверджені належними доказами.

Доводи
апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування
судом норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло
призвести до неправильного вирішення справи.

Рішення
суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права і
підстав для його скасування немає.

Керуючись
ст. ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Костянтинівського міськрайонного Донецької області від 19 червня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.