РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

10  жовтня 2007 року                                                                                         м.
Одеса

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в
складі:

головуючої судді
Мизи Л.М.  суддів Федорової А.Є.,  Процик М. В. при секретарі  Тімченко О.І. розглянувши  у
відкритому  судовому  засіданні
апеляційну  скаргу ОСОБА_1 на
рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27 червня 2007
року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів
на утримання повнолітнього сина,

встановила:

2 6
березня 2007 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів в розмірі 1000 гривень щомісячно на утримання повнолітнього сина
ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1,  мотивуючи тим,  що син навчається у вищому учбовому закладі,  відповідач в добровільному порядку
матеріального утримання сину не надає,
хоча має таку матеріальну можливість,
так як займається підприємницькою діяльністю і має доходи. Одночасно
позивач просила стягнути заборгованість по аліментах за період з 09 червня 2006
року по 22 лютого 2007 року в сумі 14000 гривень,  посилаючись на ту обставину,  що 09 червня 2006 року вона подавала до
Ізмаїльського міськрайсуду позов про стягнення аліментів на утримання
повнолітнього сина ОСОБА_3,  але
провадження по справі закрите.

Відповідач позов
не визнав,  заперечував зайняття
підприємництвом.

Рішенням
суду позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2  аліменти на утримання ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1,  в
розмірі 1000 грн.,  починаючи з 26
березня 2007 року до досягнення ним 23-річного віку до ІНФОРМАЦІЯ_2 та
заборгованість з 23 березня 2007 року в розмірі 4333 грн.,  а також судові витрати на користь держави в
розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення -  30 грн. В решті позову відмовлено.

Колегія
суддів,  заслухавши доповідь судді
апеляційного суду,  доводи апеляційної
скарги,  заперечення на неї,  перевіривши законність і обґрунтованість
рішення суду в межах апеляційного оскарження та позовних вимог,  приходить до наступного висновку.

Встановлено,  що повнолітній син сторін ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1,
проживає з матір"ю ОСОБА_2,
навчається у Ізмаїльському інституті водного транспорту на денній формі
навчання на

Головуючий
у першій інстанції Шляхтицький О.Ф.             Справа
№ 22ц-4236 /07

Доповідач
Миза Л.М.                                                               Категорія
ЦП: 36

контрактній основі без нарахування стипендії.

Суд
правильно визначився у тому питанні,  що
відповідач в силу вимог  ст.  199 СК повинен утримувати свого повнолітнього
сина. Однак,  визначаючи розмір аліментів
суд порушив вимоги ч.1  ст.  182 СК та не врахував всі обставини,  зокрема,
інвалідність відповідача,  тому
колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір аліментів до 800 гривень в
місяць. Такий розмір аліментів цілком відповідає обставинам справи,  доказам по справі та вимогам  ст.
ст.  182,  199,
200 СК.

Крім
того,  суд безпідставно стягнув з
відповідача заборгованість по аліментам з 23 березня 2007 року,  оскільки аліменти за правилами ч.1  ст.
191 СК стягуються з дня подачі позовної заяви до суду. З матеріалів
справи видно,  що позовна заява подана
ОСОБА_2.  26 березня 2007 року,  тому аліменти повинні стягуватися саме з цієї
дати.

Колегія
суддів погоджується з висновком суду і вважає його правильним і законним щодо
відсутності підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованості з
22 лютого 2006 року в сумі 14000 грн.,
оскільки згідно з ч.2  ст.  191 СК аліменти за минулий час можуть бути
присудженні в тому разі,  коли позивач
подасть суду докази того,  що він вживав
заходів щодо одержання аліментів з відповідача,
але не міг їх отримати в зв"язку з ухиленням останнього від їх
сплати,  а такі докази відсутні. Позивач
зазначала,  що провадження по справі було
закрите за підставами її неявки в судові засідання.

Одночасно
колегія суддів приходить до висновку,  що
доводи апеляційної скарги про відсутність у відповідача зареєстрованої на нього
техніки (транспортних засобів) спростовується повідомленням Ізмаїльського
МРЕВ,  з якого видно,  що його об"явами в газеті "Курьер недели" від05
травня 2007 року про продаж транспортних засобів та іншої техніки,  тим самим підтверджено його спроможність
надавати сину утримання.

Щодо
надання утримання сину позивачкою,  то з
матеріалів справи і наданих суду апеляційної інстанції матеріалів слідує,  що позивачка має незначний дохід,  крім сина ОСОБА_3,  у неї на утриманні знаходиться тяжко хвора
матір похилого віку,  старший син,  що страждає на психічну хворобу,  яка позбавляє його можливості
працевлаштуватися,  та його сім"я (
дружина з немовлям).

З огляду
на зазначене,  колегія суддів приходить
до остаточного висновку,  що апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню,
а рішення суду скасуванню з ухваленням нового,  оскільки судом порушено норми матеріального
права.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307 ч.1 п.2,  309 ч.1 п. 4,
314 ч.2,  316,  317,
319 ЦПК України,

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27 червня 2007 року
скасувати.

Позов ОСОБА_2
задовольнити частково.

Стягувати
з ОСОБА_1,  1958 року народження,  уродженця м. Нікольський Джезказганської
області,  Казахстан,  мешканця АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2,  мешканки АДРЕСА_2 аліменти в розмірі 800
(вісімсот)гривень щомісячно на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1,
на весь період навчання,  але не
довше ніж до досягнення двадцяти трьох років,
починаючи з 27 березня 2007 року.

В іншій
частині позову відмовити.

Стягнути  з ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 51 гривні
в дохід держави та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі  30 гривень.

Рішення
набирає законної сили з моменту проголошення,
однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.