АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

25 вересня 2007
року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Донецької області в складі: Новодворської О.І.,
Жданової B.C.,
Бі ляєвої О.М.

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в м.
Донецьку справу за позовом Дочірнього підприємства "Екос"
акціонерного товариства холдінгова компанія "Київміськбуд" до
ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  3 - тя особа - УДСО при ГУ МВС України в
м.    Києві про виселення за касаційною
скаргою ОСОБА_1,  ОСОБА_2 на рішення
Деснянського районного суду м.    Києва
від 14 березня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду м.    Києва від 30 травня 2006 року,

встановила:

Позивач
звернувся до суду з позовом до відповідачів про виселення,  мотивуючи свої вимоги тим,  що рішенням Київської міської державної
адміністраЦП № 142 від 15.05.1995 року будинок № 10 по вул.    Волкова
в м.    Києві переданий на баланс ХК
"Київміськбуд". Зазначеним рішенням КМДА визначено статус
будинку,  як гуртожитку для сімейних.

Рішенням
№ 5 від 11.03.1996 року ХК "Київміськбуд" передав указаний будинок в
оперативне господарче відання нижче підпорядкованій організаЦП ДП
"Екос" ЖУ "Лівобережне".

Розпорядженням
Київської міської державної адміністраЦП № 1915 від 20.10.2004 року із змінами
статус будинку № 10 по вул.    Волкова в м.    Києві змінено з гуртожитку для сімейних на
житловий будинок для малосімейних.

18.02.2005
року ЖУ "Лівобережне" ДП "Екос" укладено договір з
Управлінням Державної служби охорони при
ГУ МВС України в м.
Києві про компенсаційні витрати на утримання житлового фонду. ЖУ
"Лівобережне".

Пунктом
6.1 даного договору встановлено термін його дії до 01.07.2005 року.

Справа  № 33ц- 2084кс-07                       Категорія ЦПК: 11

Головуючий у
першій інстанції Шевчук О.І і. Доповідач
Новодворська О.І.

16.08.2004
року та 25.03.2005 року відповідачі були повідомлені про необхідність звільнити
кімнату до 01.04.2005 року у зв'язку зі зміною статусу будинку та закінченням
дії договору.

Відповідачі
у визначений позивачем строк приміщення не звільнили,  продовжують проживати в спірній кімнаті,  користуються жилим приміщенням без правових
на те підстав,  за користування кімнатою
не сплачують,  в кімнаті не
зареєстровані.

Рішенням
Деснянського районного суду м.  Києва від
14 березня 2006 року ,  залишеним без
зміни ухвалою Апеляційного суду м.  Києва
від 30 травня 2006 року,  позов
задоволений ОСОБА_1  та ОСОБА_2 з
неповнолітньою ОСОБА_3 виселено з кімнати № 178 по вул.  Волкова № 10 у м.  Києві.

ОСОБА_1  та ОСОБА_2 звернулися до Верховного Суду
України з касаційною скаргою на ухвалені судові рішення.

В
обґрунтування касаційної скарги посилається на порушення судом норм
матеріального й процесуального права,  у
зв'язку з чим ставить питання про скасування судових рішень та направлення
справи на новий розгляд до місцевого суду.

Колегія
суддів дійшла висновку,  що підстави для
перегляду судових рішень відсутні.

Задовольняючи
позовні вимоги позивача,  місцевий суд
виходив із того,  що відповідачі ОСОБА_1
,  ОСОБА_2 із неповнолітньою дитиною
проживають у спірній кімнаті на підставі договору від 18 лютого 2005 року,  термін дії якого закінчився 01 липня 2005
року.

Не
зважаючи на зазначене,  відповідачі
продовжують проживати у вказаній кімнаті,
за користування кімнатою не сплачують,
попередження про звільнення займаного житла відповідачі ігнорують,  в кімнаті не зареєстровані.

16.08.2004
року та 25.03.2005 року відповідачів було повідомлено про необхідність
звільнити кімнату,  однак вони цього не
зробили,  продовжують проживати в спірній
кімнаті,  тобто користуються жилим
приміщенням без належних на те підстав.

Відповідач
звертався із заявами до прокуратури,
МВС,  Київської міської державної
адміністраЦП,  Деснянської районної у м.  Києві державної адміністраЦП із заявами щодо
забезпечення його житлом у спірному житловому приміщенні.

Як вбачається у
відповіді Деснянської районної у м.
Києві державної адміністраЦП,
питання щодо надання відповідачам житла у спірному приміщенні позитивно
не вирішено,  крім того,  повідомлено,
що надалі проживання в житлових будинках за договорами буде неможливим.

Відповідно
до  ст.  98 ЖК
України наймач жилого приміщення та члени його сім'ї,  які проживають разом з ним,  можуть за взаємною згодою дозволити тимчасове
проживання в жилому приміщенні,  що є в
їх,  користуванні,  інших осіб без стягнення плати за
користування приміщенням.

Піднаймачі
і тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають
незалежно від тривалості проживання,
згідно зі  ст.  99 ЖК України. У разі припинення дії договору
найму жилого приміщення одночасно припиняється і дія договору піднайму.
Піднаймач і члени його сім'ї,  а також
тимчасові жильці зобов'язані негайно звільнити займане жиле приміщення. У разі
відмовлення вони підлягають виселенню в судовому порядку,  а з будинків,
що загрожують обвалом,  - в
адміністративному порядку. Виселення провадиться без надання іншого жилого
приміщення.

Аналізуючи
зібрані по справі докази в їх сукупності,
суд дійшов висновку,  що вимоги
позивача є законними та такими,  що
підлягають задоволенню.

Задовольняючи
позов суд враховує також ту обставину,
що відповідач ОСОБА_1  прописаний
(зареєстрований) у м.  Києві по вул.  Закревського ,  63,
м.  Києві та має право
користування житлом по зазначеній адресі.

Апеляційний
суд обґрунтовано погодився з висновками місцевого суду та залишив його рішення
без змін.

Відповідно
до ч. 2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Згідно  ст.
335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні суду,  чи відкинуті
ним,  вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,  про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи,  що
судові рішення ухвалені з додержанням судами норм матеріального та
процесуального права,  а також відсутні
передбачені ч. 1  ст.  338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновок судів не спростовують.

Керуючись  ст.
ст.  332,  336 ЦПК України,  колегія суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Донецької області

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1,  ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Деснянського районного суду м.  Києва від
14 березня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду м.  Києва від 30 травня 2006 року залишити без
зміни.

Ухвала
оскарженню не підлягає.