Справа №22-7611/2007р.                                                     Головуючий
у 1 інстанції -Бутов М.
- 41                                                                         Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

9 листопада 2007 року
Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого
судді: Новосядлої В.М.

суддів:                   Папоян В.В.,  Постолової В.Г.

при
секретарі:       Алексєєвій Г.Є.

розглянувши   у
відкритому   судовому   засіданні
цивільну   справу   по
апеляції   відкритого

акціонерного
товариства „Донецькобленерго" на рішення Шахтарського міського суду
Донецької

області від 25
липня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ВАТ

„Донецькобленерго"
про визнання недійсним акту,  -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулася до суду з вказаним позовом,
мотивуючи свої вимоги тим,  що 5
травня 2007 року працівниками відповідача при перевірки будинку АДРЕСА_1 на її
ім'я було складено два акти про порушення Правил користування електричною
енергією для населення,  а саме: про
порушення пломби Держстандарту лічильника електроенергії та про без облікове
використання електричної енергії. Але вона з актами не згодна оскільки,  хоча і є власницею цього будинку,  але там не мешкає. Будинок вона придбала для
свого сина,  який їм і користується. Вона
мешкає у м. Кіровське Донецької області де і зареєстрована. Вважає,  що акти належним чином не оформлені,  порушення не зафіксоване тому просила визнати
неправомірними акти.

Рішенням
Шахтарського міського суду Донецької від 25 липня 2007 року позовні вимоги
ОСОБА_1 задоволено: було скасовано акти про порушення Правил користування
електричною енергією для населення № 023004 та № 023005 від 5 травня 2007 року.

Не
погодившись з рішенням суду,  відповідач
приніс апеляційну скаргу,  в якій просив
рішення скасувати як таке,  що не
відповідає вимогам діючого законодавства,
постановлено з порушенням норм процесуального права. Вважає,  що по справі не доказано обставини,  які мають значення для розгляду справи,  та які суд визнав встановленими. Посилався на
те,  що складені акти відповідають
вимогам законодавства,  в тому числі п.53
Правил і „Інструкції по складанню актів про порушення Правил користування
електричною енергією для населення". Відповідно до яких,  акт складається у присутності побутового
споживача,  на якого відкрито особовий
рахунок. При його відсутності - в присутності іншої повноважної особи,  що знаходиться за зазначеною в акті адресою і
користується електричною енергією через той же лічильник,  що і особа на яку відкрито особовий рахунок.
Акт ними було складено у присутності ОСОБА_1,
який є сином позивачки,  та
підписано чотирма представниками енергопостачальної організації. Просив
постановити нове рішення,  яким у
задоволенні позову відмовити.

Представник
відповідача в судовому засіданні апеляційного суду доводи апеляційної скарги
підтримав,  просив рішення суду
скасувати,  постановити нове,  якім відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивачка
в судове засідання апеляційного суду не з'явилася. Про день та час слухання
справи повідомлена належним чином,
та,  як убачається з наданої нею
заяви,  просить справу розглянути у її
відсутність.

Заслухавши
доповідь судді,  дослідивши матеріали
справи та перевіривши доводи апеляційної скарги,  апеляційний суд приходить до висновку,  що апеляційна скарга підлягає задоволенню
частково,  а рішення скасуванню з
ухваленням нового з наступних підстав.

Судом
першої інстанції встановлено,  що
позивачка є власником будинку АДРЕСА_1. 5 травня 2007 року працівниками
відповідача при перевірці вказаного будинку на її ім'я було складено два акти
про порушення Правил користування електричною енергією для населення,  а саме: про порушення пломби Держстандарту
лічильника електроенергії та про без облікове використання електричної енергії.
Перевірка була здійснена у відсутність позивача та акти підписано ОСОБА_2,  який є сином позивачки,  і чотирма представниками енергопостачальної
організації. Про день та час проведення експертизи лічильника позивачка не
повідомлялася. На цих підставах суд визнав,
що відповідачем не надано доказів на підтвердження безоблікового
споживання електричної енергії,
наявність штучного заземлення фактично не встановлювалась,  не виявлено контуру електропроводки,  за яким здійснювалося споживання
електроенергії,  схема складена
формально,  та скасував оспорюванні акти.

Проте з
таким висновком суду погодитися не можливо,
оскільки суд дійшов їх з неправильним застосуванням норм матеріального
права та з порушенням норм процесуального права,  що відповідно до п. 4 ч.1  ст.
309 ЦК України
є підставою для скасування рішення суду і ухвалення  нового.

Відповідно
до  ст.
303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної
скарги,  якщо під час розгляду справи
буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або
порушення норм процесуального права,  які
є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Із
зазначеного позивачем предмета та підстав позову убачається,  що предметом спору стала правомірність
складення актів про порушення Правил користування електричною енергією
працівниками Шахтарської філії Харцизьких електричних мереж ВАТ „Донецькобленерго".

Разом з
тим,  згідно  ст. 3 ЦПК України,  кожна особа має право в порядку,  встановленому цим Кодексом,  звернутися до суду за захистом своїх
порушених,  невизнаних або оспорюваних
прав,  свобод чи інтересів.

Відповідно
до змісту  ст.  ст.  11
та 15 ЦК України
права та обов'язки виникають з дій осіб,
що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на
судовий захист.

Захист
цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі
їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під
способами захисту суб'єктивних цивільних прав розумніють закріплені законом
матеріально-правові заходи примусового характеру,  за допомогою яких проводиться поновлення
(визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний
перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в  ст.  16
цього Кодексу.

Як
правило,  власник порушеного права може
скористатися не любим,  а цілком
конкретним способом захисту свого права. Частіше за все,  спосіб захисту порушеного права прямо
визначається спеціальним законом,  який
регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Акт про
порушення Правил користування електричною енергією складений працівниками
відповідача,  які діяли як посадові особи
на підставі відповідних положень вказаних Правил.

Таким чином,  оскарження дій лише,  щодо факту складення акту,  який не встановлює для позивача будь-яких
обов'язків,  крім рекомендацій сплатити
нараховані збитки,  що є різновидом
претензії,  не передбачено діючим
законодавством як спосіб захисту прав.

Зазначені
акти можуть бути визнані у якості доказів при вирішенні іншого спору,  де б оспорювались дії,  рішення,
які є обов'язковими для виконання,
зокрема визнання неправомірними дій відповідача щодо відключення від
електропостачання та відшкодування шкоди,
або при заявленому позові про стягнення матеріальних збитків від
безоблікового споживання електроенергії,
при вирішенні яких суд зобов'язаний буде дати оцінку вказаним
актам.  Проте,  таких позовних вимог,  ніхто зі сторін не заявляв.

Таким чином,  позовні вимоги ОСОБА_1,
щодо визнання незаконними актів про порушення Правил користування
електричною енергією при зазначених обставинах,
не грунтуються на законі та задоволенню не підлягають.

Враховуючи
наведене суд вважає,  що рішення суду
підлягає скасуванню з ухваленням зазначеного нового рішення.

Керуючись
вимогами  ст.  ст.
303,  307,  ч.1 п.4
ст. 309 ,  316 ЦПК,  Апеляційний суд,  -

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу відкритого акціонерного товариства "Донецькобленерго"
задовольнити частково.

Рішення Шахтарського
міського суду Донецької області від 25 липня 2007 року скасувати.

У
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства
„Донецькобленерго" про визнання недійсним акту про порушення Правил
користування електричною енергією для населення № 023004 та № 023005 від 5
травня 2007 року незаконними,  відмовити.

Рішення
набирає чинності в момент його проголошення і може бути оскаржене безпосередньо
до Верховного суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили
рішенням апеляційного суду.