УХВАЛА

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

27 листопада 2007 року колегія
суддів з касаційного розгляду справ судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області в складі :

Бородіна М. М.

Солодкова А. А.

Суддів :                                                                                           Табачної Н. Г.

Малійської О. М. Трішкової І. Ю.

Розглянувши в судовому засіданні в
м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
власності на квартиру і домоволодіння в порядку спадкування, за касаційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Одеси від 20 грудня
2002 року та ухвалу судової колегії судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Одеської області від 25 травня 2006 року, -

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2001
року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме
майно в порядку спадкування.

Він посилався на
те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружинаОСОБА_3

Після її смерті
відкрилася спадщина у вигляді 2-кімнатної квартири АДРЕСА_1

Спадкоємцями на вказане нерухоме майно являється він як чоловік та дочка
померлої -відповідачка по справі.

У встановлений законом строк він і відповідачка звернулися до 4-ї Одеської
державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини,
але свідоцтво до наступного часу нікому не видано.

Він не згоден на те, що б відповідачці було видано свідоцтво про право
власності на Vi частину майна в
порядку спадкування з таких підстав.

З червня 1997
року ОСОБА_3 подарувала дочці - відповідачці по справі, квартиру АДРЕСА_2

Він особисто зробив в цій квартирі ремонт і з дружиною
придбав в квартиру меблі.

За життя дружини вони домовилися про те. що відповідачка, отримавши за
договором дарування квартиру, претендувати на спадкове майно не
буде.

За такими
обставинами він вважає, що вона і не може претендувати на зазначене спадкове
нерухоме майно.

№ І308-КС/07                                                                       Головуючий
І інстанції: Заклада
Ю.Г.

Категорія: про визнання права власності                                      Доповідач:
Табачна Н.Г.

2

Позивач просив
визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1

Відповідачка в судовому засіданні присутня не була.

Рішенням Ленінського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2002 року
позовні вимоги задоволено.

Ухвалою судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Харківської області від 25 травня 2006 року рішення суду залишено без
зміни.

При цьому, апеляційним судом було встановлено, що 23 серпня 2002 року
позивач уклав шлюб з ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_2  позивач помер і після його смерті дружина
була притягнута до участі у справі в якості його правонаступника.

В касаційній
скарзі відповідачка просить судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення
про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм
матеріального і процесуального права та невідповідність висновків суду
фактичним обставинам по справі.

Перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає,
що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що справу розглянуто у
відсутність відповідачки.

Данних про належне повідомлення її про час і місце судового засідання
матеріали справи не містять.

Відповідно до
вимог ст. 172 ЦПК України (в редакції 1963 року), який діяв на час виникнення спірних правовідносин суд відкладає
розгляд справи у разі неявки в судове засідання однієї із сторін або будь-кого
з інших осіб, які беруть участь у справі, щодо яких немає відомостей про
вручення їм повісток.

Тому у суду не було підстав для розгляду справи у
відсутність відповідачки.

Не відповідає вимогам ст. ст. 202, 203 ЦПК України і саме рішення суду.
Воно не містить мотивувальної частини.

Щодо вимог цих
норм закону рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Суд обґрунтовує
рішення лише на доказах, які були досліджені в судовому засіданні.

При ухваленні
рішення суд приймає рішення щодо : наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються, наявності інших
фактичних даних, які мають значення для вирішення справи, а також доказів на їх
підтвердження.

Матеріали справи
також свідчать про те, що крім порушень норм цивільно-процесуального закону,
судом порушено норми і матеріального права.

Вирішуючи спір, суд керувався нормами ст.ст. 529. 543 Цивільного Кодексу
України (в редакції 1963 року).

Між тим,
зазначені норми закону не передбачають можливість визнання права власності на
спадщину за одним із спадкоємців та з тих підстав, на які посилався позивач.

Статтею 529 ЦК
України передбачено перелік спадкоємців першої черги.

У відповідності
до цієї норми закону як позивач, так і відповідачка належать до спадкоємців
першої черги після смерті ОСОБА_3.

Згідно ст. 549 ЦК України
вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо фактично вступив в управління
чи володіння спадковим майном, або якщо подав в нотаріальну контору за місцем
відкриття спадщини заяву про її прийняття.

Вказані в цій статті дії повинні бути здійснені протягом шости місяців з
дня відкриття спадщини.

При цьому, спадкоємець за законом чи за заповітом також протягом шости
місяців мав право.відмовитися від спадщини на підставі ст. 553 ЦК України.

Судом
встановлено і зазначалося самим позивачем при зверненні до суду, що вони
обидва, являючись спадкоємцями першої черги, у встановлений законом строк,
звернулися до державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини.

3

Які докази надані суду та враховані ним при задоволенні позовних вимог і
норма закону, на підставі якої за таких обставин має бути визнано право
власності за одним із спадкоємців, з рішення суду і матеріалів справи не
вбачається.

Таким чином,
неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права
призвело до неправильного вирішення спору по суті судом першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції на це
уваги не звернув.

Вказані
порушення норм закону являються підставою для скасування рішень суду і передачі
справи на новий судовий розгляд судом першої інстанції, а не для ухвалення
нового рішення судом касаційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 335, 336 ч. 1 п. 2, 338 ч. 2, 343,
344, 345 колегія суддів. -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
задовольнити частково. Рішення Ленінського районного суду м. Одеси від 20
грудня 2002 року і ухвалу судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області від 25 травня
2006 року скасувати, справу передати на новий судовий розгляд до суду
першої інстанції.