Справа
першої інстанції: Кваша С.  В.
Суддя-доповідач
апеляційного суду: Базовкіна Т.М.
УХВАЛА

Іменем   України

20
листопада 2007 року                                            колегія
суддів судової палати в цивільних справах

апеляційного
суду Миколаївської області у складі:

головуючої:
Славгородської Н.П.,

суддів:                                                             Мурлигіної
О.Я., Базовкіної Т.М.  ,

при
секретарі судового засідання:                       Аніщенко
Д.В.,

за
участю: позивачкиОСОБА_1,  відповідачки
ОСОБА_2  ,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за

апеляційною
скаргою                                     ОСОБА_3

на
рішення Заводського районного суду м.
Миколаєва від 21 вересня 2007 року,
ухвалене за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
ОСОБА_4,ОСОБА_5 про витребування земельної ділянки з чужого незаконного
володіння,  усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою,
відшкодування матеріальної й моральної шкоди,

встановила:

В лютому
2006 р.ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2   про витребування земельної ділянки з чужого
незаконного володіння,  усунення перешкод
в користуванні земельною ділянкою,
відшкодування матеріальної й моральної шкоди.

Позивачка
вказувала,  що вона є власницею1/2  частини домоволодіння АДРЕСА_1,  за яким закріплено земельну ділянку площею
488 кв. м.

Посилаючись
на те,  що відповідачка влітку 2005 р. в процесі забудови
належної їй земельної ділянки по АДРЕСА_1порушила межу між двома ділянками й
самовільно зайняла частину земельної ділянки,
якою користуються співвласники будинкуАДРЕСА_1,  позивачка просила суд зобов'язати
відповідачку повернути їй самовільну зайняту частину земельної ділянки та
знести побудовану на цій ділянці кам'яну стіну,
поновити раніше існуючий дерев'яний паркан,  стягнути з відповідачки 1750 грн.
матеріальної шкоди,  яка виникла
внаслідок вимушених звернень до різних інстанцій з приводу неправомірних дій та
3000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Судом до
участі у справі в якості співвідповідачів залученоОСОБА_5 й ОСОБА_4 та як третю
особу,  яка не заявляє самостійних
вимог,  ОСОБА_6

Рішенням
Заводського районного суду м.   Миколаєва
від 21 вересня 2007 р. позов задоволено частково.

Постановлено
про визначення меж земельних ділянокАДРЕСА_1шляхом викладення висновків судової
будівельно-технічної експертизи № 12-2457 та додаткової судової
будівельно-технічної експертизи № 12-2457/1.

В іншій частині
вимог відмовлено.

В
апеляційній скарзіОСОБА_1 вказує на невідповідність висновків суду обставинам
справи та порушення судом норм процесуального права у зв'язку з тим,  що в рішенні не наведено мотивів відмови у
частині позовних вимог,  й просить
рішення суду скасувати,  справу направити
до суду на новий розгляд.

В
запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_2
вказує на правильність висновків суду й просить скаргу відхилити,  а рішення суду - залишити без змін.

Заслухавши
доповідь судді,  пояснення
позивачки,  відповідачки ОСОБА_2  ,
дослідивши матеріали справи,
колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає задоволенню із таких підстав.

З
матеріалів справи вбачається,  що
позивачка звернулася до суду з позовом про витребування земельної ділянки з
чужого незаконного володіння,  усунення
перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення зведеної
відповідачкою кам'яної стіни та відновлення знесеної дерев'яної огорожі,  відшкодування матеріальної й моральної шкоди.
Такі вимоги в повному обсязі підтримано нею в суді.

Відповідно
до ч. 1  ст.  11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,  поданим відповідно до цього Кодексу,  в межах заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб,  які беруть
участь у справі.

Однак
суд ухвалив рішення про визначення меж земельних ділянок сторін,  тоді коли такі вимоги не заявлялись і за
діючим законодавством взагалі не підлягають розглядові в суді,  але залишив не розглянутими вимогиОСОБА_1 в
частині витребування самовільно зайнятої земельної ділянки та усунення перешкод
в її користування шляхом знесення споруд.

Крім того
рішення суду за своїм змістом не відповідає вимогам щодо мотивувальної та
резолютивної частин рішення,  викладеним
в  ст.
215 ЦПК України. Так,  в
мотивувальній частині рішення не зазначені встановлені судом обставини щодо
всіх позовних вимог,  висновки суду про
наявність або відсутність фактів,  якими
обґрунтовувала вимоги позивачка,  а
відповідачка - свої заперечення проти позову,
а також про наявність або відсутність порушень прав позивачки,  за захистом яких вона звернулася до суду.
Резолютивна частина рішення взагалі не містить чітких та зрозумілих висновки
суду по суті кожної позовної вимоги. Замість цього в резолютивній частині судом
процитовано висновки судової будівельно-технічної експертизи № 12-2457 та
розділу «Дослідження» додаткової судової будівельно-технічної експертизи №
12-2457/1.

За
такого рішення суду на підставі п. 5 ч. 1
ст.  311 ЦПК України підлягає
скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

При
новому розгляді справи суду необхідно взяти до уваги наведене та вирішити спір
в межах заявлених вимог відповідно до вимог закону.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307,
311, 315 ЦПК України,  колегія
суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргуОСОБА_1 задовольнити.

Рішення
Заводського районного суду м.  Миколаєва
від 21 вересня 2007 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до того ж суду іншому судді.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  але може бути оскаржена у касаційному порядку
до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної
сили.