Справа № 2-696 2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

01 червня 2007 року                                                                    Енергодарський
міський суд

Запорізької
області

у складі
головуючого судді:    Пахоменко О.Г.,

при
секретарі:                      Живогляд
Ю.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Енергодар цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Державного підприємства „Національна атомна енергогенеруюча компанія
„Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу „Запорізька АЕС",  третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у Кам'янсько-Дніпровському районі Запорізької
області,  про стягнення заборгованості з
відшкодування матеріальної шкоди у зв'язку з частковою втратою працездатності
внаслідок нещасного випадку на виробництві,
-

ВСТАНОВИВ:

18 квітня 2007 року позивач
звернувся з позовом,  посилаючись на
те,  що 23 листопада 1982
року він,  при виконанні робочих
обов'язків формувальника 4
розряду в формувальному цеху №
1 Енергодарського заводу великопанельного домобудування (в подальшому
реорганізований в Енергодарський домобудівельний комбінат (далі по тексту - ДБК),  отримав травму лівої руки - травматичну
ампутацію першого пальця. За даним випадком був складений акт № 14 від 21.02.1983р.
про нещасний випадок на виробництві форми Н-1. У зв'язку з трудовим каліцтвом
висновком ЛКК від 01.03.1983р.,  йому
була встановлена постійно стійка втрата професійної працездатності.

В
рахунок відшкодування шкоди,  завданої
трудовим каліцтвом,  підприємство
здійснювало йому виплати до березня 1994
року. З березня 1994
року все майно Енергодарського ДБК було передано Держкоматому України,  який передав майно своєму відокремленому
підрозділу - ВО „Запорізька
атомна електростанція" (далі -
ЗАЕС). У зв'язку з реорганізацією підприємства документи ДБК з виплати
шкоди від трудового каліцтва були передані ВО „ЗАЕС". Останнє проводило йому виплати в
рахунок відшкодування шкоди по березень 1995
року включно. З квітня 1995
року ВО „ЗАЕС",  яке в подальшому змінило свою назву і в даний час має
назву Відокремлений підрозділ „Запорізька атомна електростанція"
Державного підприємства „Національна атомна енергогенеруюча компанія
„Енергоатом" (далі -
ВП „ЗАЕС" ДП „НАЕК"Енергоатом"),  припинило виплати посилаючись на те,  що воно не є правонаступником Енергодарського
ДБК,  та запропонувало звернутися з цього
питання до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України (далі -
ФССНВ).

Вважає,  що твердження ВП „ЗАЕС",  що воно не є правонаступником Енергодарського
ДБК не відповідають дійсності,
посилаючись на те,  що факт правонаступництва
встановлено рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від
17.07.2003р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ВП „ЗАЕС" ДП
„НАЕК"Енергоатом" про відшкодування шкоди,    пов'язаної з  отриманням
травми  на  виробництві.
Ухвалою  апеляційного  суду

2

Запорізької
області від 02.12.2003р.,  вказане
рішення місцевого суду в цій частині залишене без змін.

Крім
того,  позивач вказав,  що після необгрунтованого припинення виплат ВО „ЗАЕС" утримувало його
особову справу і до цього часу до ФССНВ її не передало,  що підтверджується листом Відділення
виконавчої дирекції ФССНВ у Кам'янсько-Дніпровському районі Запорізької області
за № 139 від 05.03..2007р.

Під час
повторного огляду за висновком МСЕК від 07.11.2006р.
йому була встановлена стійка втрата професійної працездатності 30% безстроково.

14.11.2006р.
він звернувся до Відділення виконавчої дирекції ФССНВ у
Камчянсько-Дніпровському районі Запорізької області про продовження
вищевказаних виплат і постановою цього Відділення від 19.11.2006р. йому
продовжені страхові виплати з 30.10.2006р.

У
судовому засіданні позивач уточнив свої вимоги та просив стягнути з відповідача
на його користь по 256 грн. 83 коп. щомісячно у
рахунок відшкодування втраченого заробітку в зв'язку з втратою 30% професійної
працездатності за період з 30
жовтня 2003 року до 30 жовтня 2006 року у сумі 9 245 грн. 88 коп.,  а також витрати по сплаті судового збору у
розмірі 111 грн. та
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. (а.с. 48).

Представник
відповідача за письмовою довіреністю Здравчева О.В. позовні вимоги не визнала
та у обгрунтування своїх заперечень пояснила,
що ВП „ЗАЕС" ДП „НАЕК"Енергоатом" не є правонаступником
Енергодарського домобудівельного комбінату і тому не повинен відшкодовувати
шкоду позивачу.

Представник
третьої особи - Відділення виконавчої дирекції ФССНВ у Кам'янсько-Дніпровському
районі Запорізької області Гринцова Л.М.
проти задоволення позовних вимог не заперечувала та підтвердила
обставини,  якими позивач обґрунтував
свої вимоги.

Вислухавши
пояснення сторін та представника третьої особи,
дослідував матеріали справи,  суд
приходить до висновку,  що позовні вимоги
необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

Так,  доводи представника відповідача відносно тієї
обставини,  що ВП „ЗАЕС" ДП
„НАЕК"Енергоатом" не є правонаступником Енергодарського
домобудівельного комбінату і не повинен відшкодовувати шкоду позивачу,  спростовуються матеріалами справи і доказами
по справі.

З
матеріалів справи вбачається,  що
ОСОБА_1,  працюючи на Енергодарському ДБК
формувальником 4-го розряду
(а.с. 6-12),  23 листопада 1982 року,  при виконанні трудових обов'язків був
травмований (а.с. 13,  14).

За
висновком ЛКК у березні 1983
року йому була встановлена постійно стійка втрата професійної
працездатності,  а під час повторного
огляду за висновком МСЕК від 07.11.2006р.,  з 30.06.2006р. йому була встановлена стійка
втрата професійної працездатності 30%
безстроково (а.с. 14,  20,
21),  у зв'язку з чим
ДБК призначив і виплачував щомісячну компенсацію втраченого заробітку. Після
реорганізації обов'язок зі сплати відшкодування втраченого заробітку з 1994
року перейшов до ВО „ЗАЕС",  але з
квітня 1995 року виплати припинилися (а.с. 16,
19). Позивач не звертався до відповідача та третьої особи із заявами про
поновлення цих виплат до 14.11.2006р.
(а.с. 20,  22,  23).

Відповідно
до ч.3  ст. 61 ЦПК України обставини,  встановлені судовими рішенням у
цивільній,  господарській або
адміністративній справі,  що набрало
законної сили,  не доказуються при
розгляді інших справ,  у яких беруть
участь ті самі особи або особа,  щодо
якої встановлено ці обставини.

Факт правонаступництва
ВП „ЗАЕС" ДП „НАЕК"Енергоатом" відносно Енергодарського ДБК
встановлено рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від
17.07.2003р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ВП „ЗАЕС" ДП

3

„НАЕК"Енергоатом" про відшкодування
шкоди,  пов'язаної з отриманням травми на
виробництві. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від
02.12.2003р.,  вказане рішення місцевого
суду в цій частині залишене без змін (а.с. 24,
25).

Крім
того,  статтею 466 ЦК України,  пунктом 32 Правил відшкодування власником
підприємства,  установи,  організації або уповноваженим ним органом
шкоди,  заподіяної працівникові
ушкодженням здоров'я,  пов'язаним з
виконанням ним трудових обов'язків,
затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 472,  які діяли на момент виникнення спірних
правовідносин,  передбачено,  що при ліквідації,  банкрутстві або реорганізації підприємства
відшкодування шкоди,  компенсація всіх
видів витрат провадиться правонаступником.

Оскільки
майновий комплекс Енергодарського ДБК перейшов до ВО „ЗАЕС",  позивач відповідно до вимог  ст. 466 ЦК
України,  п.32 зазначених Правил
обґрунтовано заявив вимоги про те,  що
обов'язок по відшкодуванню шкоди потерпілому також перейшов до правонаступника
ДБК.

За таких
обставин доводи відповідача про те,  що
він не є правонаступником ДБК,  а тому і
не відповідає по боргам ліквідованого підприємства не ґрунтуються на матеріалах
справи і суперечать вимогам законодавства.

За
змістом абз.2 п.3 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання,  які
спричинили втрату працездатності" (далі - Закону),   ст. 2
Закону України „Про страхові тарифи на загальнообов'язкове страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,  які спричинили втрату
працездатності",  Фонд сплачує
страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам,  які потерпіли на виробництві до
01.04.2001р.,  з того часу,  коли відповідні підприємства передали в
установленому порядку фонду документи,
що підтверджують право цих працівників на такі соціальні послуги та
страхові виплати,  або коли таке право
встановлено в судовому порядку. Уся заборгованість потерпілим,  яким до набрання чинності Законом
підприємства не відшкодували матеріальної шкоди,  виплачується цими підприємствами,  а в разі їх ліквідації без правонаступника -
Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

Оскільки
підприємство,  з яким потерпілий
перебував у трудових відносинах і яке відповідає за заподіяну здоров'ю
шкоду,  ліквідовано з
правонаступником,  заборгованість по
щомісячним платежам утворилась до введення в дію Закону,  відповідно до зазначених вище положень
законодавства,  яке регулює спірні
правовідносини,  то саме ВП
„ЗАЕС",  а не Фонд має відшкодувати
заборгованість,  яка виникла до
01.04.2001р.

Правонаступництво
ВО „ЗАЕС" та
перехід до штату цього об'єднання кадрів Енергодарського ДБК підтверджується ще
й тим фактом,  що ВО „ЗАЕС" прийняло на себе
обов'язки з відшкодування шкоди працівникам та проводило такі виплати позивачу
по березень 1995 року
(а.с. 19).

14.11.2006р.,  позивач звернувся до Відділення виконавчої
дирекції ФССНВ у Камянсько-Дніпровському районі Запорізької області про
продовження вищевказаних виплат. Постановою цього Відділення від 17.11.2006р.
позивачу продовжені страхові виплати з 30.10.2006р. (а.с. 20).

Відповідно
до  ст. 173 КЗпП України шкода,  заподіяна працівникам каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я,  пов'язаним з
виконанням трудових обов'язків,
відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Пунктом 1  ст. 34 Закону встановлено,  що сума щомісячної страхової виплати
встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та
середньомісячного заробітку,  що потерпілий
мав до ушкодження здоров'я.

Згідно
довідки ВП „ЗАЕС" за №
185 від 13.11.2006р.,  середньомісячна
заробітна плата позивача перед отриманням травми складала 164 грн. 32 коп. (а.с. 50).

4

Відповідно
до ч.4  ст. 40 Закону виплати,  призначені,
але не одержані своєчасно потерпілим або особою,  яка має право на одержання виплат,  провадяться за весь минулий час,  але не більш як за три роки з дня звернення
за їх одержанням.

Таким
чином,  стягненню на користь позивача на
відшкодування 30% втрати
професійної працездатності підлягають грошові суми за період трьох років до
дати звернення позивача з заявою до Фонду -
30.10.2006р.,  тобто з 30 жовтня 2003 року до 30 жовтня 2006 року.

З
урахуванням викладеного,  на користь
позивача підлягає стягненню відшкодування по 256 грн. 83
коп. щомісячно,  що за період з
30.10.2003р. по 30.10.2006р. складає 9
245 грн. 88 коп.,  що відповідає розрахункам позивача у позовних
вимогах (а.с. 49).

Крім
цього,  згідно ч.1  ст. 88 ЦПК України,  стороні,
на користь якої ухвалено рішення,
суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені
судові витрати,  що складає - 92 грн. 45 коп. по сплаті
судового збору і 30 грн. - по сплаті на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. У стягнені на користь позивача
витрат по сплаті судового збору у сумі 18
грн. 55 коп.
необхідно відмовити.

На
підставі вищевикладеного,  керуючись  ст. 173 КЗпП України,   ст.
ст. 34,  40 та Прикінцевими
положеннями Закону України від 23.09.1999р. „Про „Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання,  які спричинили втрату
працездатності",   ст.  ст.  10,
11,  57-60,  88,
209,  212-215 ЦПК
України,  суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути
з Відокремленого підрозділу „Запорізька атомна електростанція" Державного
підприємства „Національна атомна енергогенеруюча компанія „Енергоатом" на
користь ОСОБА_1 по 256 грн. 83 коп. щомісячно у
рахунок відшкодування втраченого заробітку в зв'язку з втратою 30% професійної
працездатності за період з 30
жовтня 2003 року до 30 жовтня 2006 року у сумі 9 245 грн. 88 коп.,  а також витрати по сплаті судового збору у
розмірі 92 грн. 45 коп. та на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.

У
стягнені на користь ОСОБА_1 витрат по сплаті судового збору у сумі 18 грн. 55 коп. відмовити.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом 10 днів з дня його
складання в повному обсязі. Апеляційна скарга на рішення суду подається
протягом 20 днів
після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження та апеляційної скарги.