Справа №2-2827-1/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05
вересня 2007 року                                                                                      м.
Київ

Святошинський
районний суд м.  Києва

у
складі: головуючого судді     Ул'яновської
О.В.

при
секретарі                            Потапової
А.Г.

з участю
позивачки                  ОСОБА_1,

відповідача                                ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2про
розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

В серпні
2007 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом,
в якому просить розірвати шлюб з ОСОБА_2. посилаючись на те,  що після реєстрації шлюбу позивачка та
відповідач мають різні погляди на подружнє життя,  різні уподобання та смаки. Відповідач,  на протязі майже 3-х років веде розгульний
спосіб життя,  а саме відвідує нічні
клуби,  бари зі своїми друзями та
подругами які набагато молодші від нього. З січня 2007 р. спільне проживання з
відповідачем однією сім'єю припинено. Вважає,
що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її
інтересам,  та інтересам їх спільних
дітей. Судові витрати пов'язані з оформленням розірвання шлюбу в органах Р АЦС
покласти на неї.

В
попередньому судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримала і пояснила,  що він порушує подружню вірність. Ведення
спільного господарства припинено,  вони
мають окремий бюджет та не підтримують подружніх стосунків. Просить розірвати
шлюб.

Відповідач
в судовому засіданні позов визнав,  про
що надав суду письмову заяву та просив шлюб розірвати,  посилаючись на неможливість збереження сім'ї.

Суд,  заслухавши пояснення позивачки,  дослідивши матеріали справи,  дійшов висновку,  що позов підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно
до  ст.
110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно
до  ст. 112 Сімейного Кодексу України суд
постановляє рішення про розірвання шлюбу,
якщо буде встановлено,  що
подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам
одного з них,  що мають істотне значення.

Судом
встановлено,  що сторони перебувають у
зареєстрованому шлюбі з 12.07.1989 р. Від цього шлюбу подружжя мають дочку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження. З січня 2007 р.
сторони

проживають
окремо,  не ведуть спільного
господарства,  мають окремий бюджет,  не підтримують шлюбних стосунків. Заперечують
можливість примирення.

За таких
обставин суд дійшов висновку,  що
подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

Витрати,  пов'язані з оформленням розірвання шлюбу в
органах РАЦС,  суд вважає за необхідне
покласти на позивачку.

На
підставі викладеного та керуючись
ст.  ст.  110, 112 Сімейного Кодексу України,   ст.
ст.  10,  57,
60,  88,  130,
174,  209,  212,
213,  215 ЦПК України,  суд

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити.

Шлюб,  зареєстрований 12.07.1989 р. між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 у Палаці
реєстрації шлюбів і новонароджених м. Києві,
актовий запис НОМЕР_1,
розірвати.

Стягнути
з ОСОБА_1 при реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС держмито на користь
держави по 17 грн.,  звільнивши ОСОБА_2.
від сплати державного мита.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження або в порядку ч.
4  ст.
295 ЦПК України.