УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

13
серпня 2007 року                                                                                          м.
Донецьк

Колегія суддів
Апеляційного суду Донецької області в складі:

Висоцької В.І,
Олєйникової Л.С., Новодворської О.І,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поділ майна, за касаційною - скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного
суду м.Києва від 4 березня 2005 року та ухвалу апеляційного суду м.Києва від 4
травня  2005 року,

встановила:

В липні 2004 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2 про поділ майна.

Зазначала,що з 29 липня 1995 року по 26 березня 2002 року
знаходилася в зареєстрованому шлюбі з відповідачем.До укладення шлюбу з 1986
року проживали однією сім"єю.

Під час спільного проживання до укладення шлюбу та під
час шлюбу ними було набуте майно.-дачний будинок в кооперативі
„Трамвайник",розташований за АДРЕСА_1,придбаний у 1993 році за 4000
грн,холодильник „Вірпул",придбаний у 1994 році за 2600 грн,пральна машина
„Вірігул" придбана у 1994 році за 400 грн,музичний центр „Піонер"
придбаний у 1994 році за 2000 грн,телевізор „Соні",придбаний у 1994 році
за 400 грн.Крім того,відповідач в 1989 році отримав однокімнатну квартиру
АДРЕСА_2,яку в 1994 році приватизував,а в 2002 році продав і одноособово
використав гроші,які є їх спільною сумісною власністю.

Посилаючись на те,що між ними не досягнуто згоди про
поділ спільного майна,позивачка просила поділити спірне майно,що є їх спільною
сумісною власністю,виділивши їй: дачний будинок в кооперативі „Трамвайник"
за АДРЕСА_1,пральну машину „Вірпул",телевізор „Соні,50% коштів від продажу
квартири АДРЕСА_2 ,а всього

№
33ц-1543кс07

майна на суму 4800
грн.,виділити відповідачу холодильник
„Вірпул" вартістю 2600 грн,музичний
центр „Піонер" вартістю 2200 грн,а
всього майна на суму
4800 грн.

У вересні 2004 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із зустрічним позовом до
ОСОБА_1 про поділ майна.

Ухвалою Дніпровського районного
суду м.Києва від 16 лютого
2005 року провадження
в справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1 закрито в зв"язку з його відмовою від позовних
вимог.

У вересні 2004 року ОСОБА_1 уточнила підстави позову та просила
задовольнити її вимоги на підставі ст.ст.22,28,29 КпШС України,ч.1 ст.17 Закону
України „Про власність" та ст.368 ЦК
України .

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 4 березня 2005 р позов
ОСОБА_1 задоволено частково.

Виділено ОСОБА_1 майно,що є спільною сумісною власністю подружжя:пральну
машину „Вірпул"вартістю 400 грн,телевізор „Соні" вартістю 400
грн.Виділено ОСОБА_2 холодильник „Вірпул" вартістю 2600 грн,музичний центр
„Піонер" вартістю 2200 грн. В іншій частині позовних вимог
відмовлено.Стягнуто з ОСОБА_1 86 грн.50 коп державного мита на користь держави.

Ухвалою апеляційного суду м.Києва від 4 травня 2005 року рішення
Дніпровського районного суду м.Києва від 4 березня 2005 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
змінити рішення

місцевого суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про виділення
дачного будинку АДРЕСА_1 в кооперативі „Трамвайник",ухвалу апеляційного
суду скасувати посилаючись на невідповідність висновків фактичним обставинам
справи,неправильне застосування судами норм матеріального права порушення норм
процесуального права.

Колегія суддів
дійшла висновку, що підстави для перегляду рішень судів відсутні, виходячи з
наступного.

Згідно із ч. 2
ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з
додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих
висновків не спростовують.

Відсутні
й передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування
судового рішення.

Ураховуючи
наведене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в задоволенні касаційних
скарг.

Керуючись
статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів Апеляційного суду Донецької
області

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1   відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 4
березня 2005 року та ухвалу апеляційного суду м.Києва від 4 травня 2005 року,
залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.