Справа №
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

м.
Ковель                                                                                          20
червня 2007 року

Ковельський
міськрайонний суд Волинської області під головуванням судді Луньової Т.М.  з участю секретаря - Абрамчук І.Ю. позивачів
- ОСОБА_1. представника позивача - ОСОБА_2. відповідачів - ОСОБА_3.,  ОСОБА_4

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.  Ковелі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  ОСОБА_5 до ОСОБА_3,  ОСОБА_4 про визнання недійсним заповіту та
визнання права власності на частку у спадковому майні, -

встановив:

Позивачі
звернулись до відповідачів з позовом у якому прохають суд постановити
рішення,  яким визнати недійсним
заповіт,  посвідчений приватним
нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу ОСОБА_6 вісімнадцятого
березня 2005 року за реєстром №530,
згідно якого ОСОБА_7 на випадок своєї смерті заповідав все належне йому
майно,  де б воно не було,  та з чого б воно не складалось,  зокрема і належну йому частину цілого
житлового будинку з відповідною частиною господарських приміщень належних йому
на момент смерті,  а також те,  на що він за законом матиме право
відповідачці ОСОБА_3 Крім цього,
позивачі у справі прохають суд постановити рішення,  яким визнати за ними право власності частку у
спадковому майні.

Обґрунтовуючи
позовні вимоги позивачі посилаються на ті обставини,  що за життя їх батьки - ОСОБА_8 і ОСОБА_7
були власниками житлового будинку з господарськими спорудами АДРЕСА_1

12.03.2005
року померла мати сторін у справі,  а
22.03.2005 року - помер їх батько. Після смерті батьків відкрилась спадщина на
майно,  у тому числі на будинковолодіння
АДРЕСА_1

Оскільки
позивачі у справі на час смерті спадкодавців постійно проживали разом з
останніми і після смерті батьків не заявили про відмову від спадщини,  то відповідно до вимог чинного законодавства
вважаються такими,  що прийняли спадщину
нарівні з іншими спадкоємцями.

Разом з
тим,  після смерті батька позивачі
дізнались про те,  що останній,  під впливом важкої хвороби та умовлянь
відповідачки ОСОБА_3.,  як наймолодшої з
дітей спадкодавця,  залишив заповітне
розпорядження,  яке було посвідчене
приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу ОСОБА_6
вісімнадцятого березня 2005 року за реєстром №530,  згідно якого ОСОБА_7 на випадок своєї смерті
заповідав все належне йому майно,  де б
воно не було,  та з чого б воно не
складалось,  зокрема і належну йому
частину цілого житлового будинку з відповідною частиною господарських приміщень
належних йому на момент смерті,  а також
те,  на що він за законом матиме право
відповідачці ОСОБА_3

2

Оскільки
батько сторін протягом всього життя проявляв певні поведінкові розлади,  які ще більш обтяжились після його
захворювання,  позивачі прохають суд
визнати недійсним зазначений заповіт та визнати за ними право власності на
будинковолодіння АДРЕСА_1у частці,  яка б
належала їм,  як спадкоємцям по закону.

В
судовому засіданні сторони звернулись до суду з заявою про визнання мирової
угоди,  за умовами якої відповідачі,  ОСОБА_3 і ОСОБА_4 визнають позов про визнання
заповіту недійсним та поділ спадкового майна з підстав,  вказаних в позові у зв*язку з чим сторони
прийшли до згоди,  щодо рівності їх
часток в спадковому майні,  а саме
будинковолодінні АДРЕСА_1,  а саме
житловий будинок,  літня кухня та всі
допоміжні та господарські споруди розподіляються між сторонами в рівних долях.

Заслухавши
пояснення сторін та дослідивши матеріали цивільноі справи суд приходить до
висновку,  що клопотання сторін про
визнання мировоі угоди підлягає задоволенню.

Так,  копією реєстраційного посвідчення доводиться
той факт,  що житловий
будинок(домоволодіння) розташоване в АДРЕСА_1зареєстрований за ОСОБА_7 на праві
особистої власності на підставі договору забудови,  посвідченого Ковельською держнотконторою
22.11.1973 року,  про що вчинено запис у
реєстрову книгу за №4725 03. 12.1991 року.

Відповідно
до  ст. 60, 66, 70 СК України майно,  набуте подружжям за час шлюбу,  належить дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності ...У разі поділу майна,  що є об*єктом права спільної сумісної
власності подружжя,  частки майна дружини
та чоловіка є рівними,  якщо інше не
визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.  Подружжя має право домовитись між собою про
порядок користування майном,  що йому
належить на праві спільної сумісної власності.

Копіями
свідоцтв про народження сторін у справі доводиться той факт,  що батьками останніх були ОСОБА_7 і ОСОБА_7.

Довідками
відділу реєстрації актів цивільного стану Ковельського міськрайонного
управління юстиції доводиться той факт,
що ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1

В
судовому засіданні відповідачі у справі не заперечили того факту,  що постійним місцем проживання сторін у
справі є будинковлодіння по АДРЕСА_1

З копії
спадкової справи№3 55/05 після смерті ОСОБА_7,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається,
що з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7. у нотаріальну
контору звертались ОСОБА_1 і ОСОБА_3.

Відповідно
до ч.3  ст.  1268 ЦК
України спадкоємець,  який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини,  вважається таким,  що прийняв спадщину,  якщо протягом строку,  встановленого статтею 1270 ЦК України не
заявив про відмову від неї.

Згідно  ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за
законом є рівними.

В
судовому засіданні встановлено,
також,  що Інших спадкоємці,  окрім сторін у справі після смерті
ОСОБА_8.  та ОСОБА_7. немає.

Виходячи
з наведеного суд приходить до висновку,
що мирова угода,  укладена
сторонами,  не протирічить чинному
законодавству,  укладена виходячи з
інтересів сторін,  виконання сторонами
умов мировоі угоди не порушує інтересів інших осіб,  тож підстав відмовити сторонам у визнанні
мировоі угоди суд не вбачає.

Спору
щодо розподілу судових витрат між сторонами немає.

з

Сторонам
роз*яснено наслідки мировоі угоди і закриття провадження у справі,  передбачені
ст.  175,  205, 206 ЦПК України.

На підставі  ст.
15, 30, 62,  85,  212,
213,  215, 175, 205, 206 ЦПК
України,  суд -

ухвалив:

Визнати
мирову угоду між позивачами ОСОБА_1,
ОСОБА_2,  ОСОБА_5 і відповідачами
ОСОБА_3,  ОСОБА_4 за умовами якої за
кожним з позивачів та відповідачів визнається право власності на 1/5 частину (
20/100 ідеальної долі) будинковолодіння АДРЕСА_1 Волинської області в порядку
спадкування.

Ухвала про
визнання мировоі угоди сторонами виконується добровільно.

Цивільну
справу за позовом ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  ОСОБА_5 до ОСОБА_3,  ОСОБА_4 про визнання недійсним заповіту та
визнання права власності на частку у спадковому майні   провадженням закрити.

Ухвала
може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Ковельський
міськрайсуд в наступному порядку:

·
заява про апеляційне оскарження може бути подана протягом
п*яти днів з дня проголошення ухвали,

·
апеляційна скарга подається протягом десяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження,

Ухвала
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження.