Справа №2-1759/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

07 травня 2007
року Дніпровський районний суд міста Херсона у складі: головуючого судді - Циганій
С.І.,  при секретарі - Юрченко Н.В.,

розглянувши
у попередньому судовому засіданні в м.
Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  третьої особи: товариства з обмеженою
відповідальністю «Вересень» про визнання права власності та звільнення майна
з-під арешту,  -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
звернулась до суду з вказаним позовом,
посилаючись на те,  що 23.01.2004 р. вона уклала з
відповідачем договір купівлі-продажу 1А частини двокімнатної квартири АДРЕСА_1. За умовами
договору,  після повного розрахунку,  сторони зобов'язуються нотаріально посвідчити
договір та провести державну реєстрацію. Позивачем виконані всі умови договору
та проведено з відповідачем повний розрахунок. Вказує на неправомірність дій
відповідача,  якими порушуються її
майнові та немайнові права власника,
оскільки відповідач ухиляється від нотаріального оформлення договору
купівлі-продажу,  просить визнати дійсним
договір купівлі-продажу від 23.01.2004 p.,  визнати право власності за нею на це майно.
Не можливість проведення державної реєстрації права власності на майно
пов'язано також із накладеним арештом,  у
зв'язку з забезпеченням цивільного позову за кримінальною справою,  просить звільнити вказане майно з - під арешту,  посилаючись на  ст.
ст. 4,  40,
55 Закону України «Про власність»,   ст. 59 Закону України «Про виконавче
провадження» та не додержанням вимог закону про опис майна,  а саме
ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження».

У
судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги з викладених вище
обставин,  просила суд позов
задовольнити.

Відповідач
позов визнав,  про що надав суду письмову
заяву,  при цьому пояснив,  що дійсно спірний договір з позивачем
укладався,  сторонами підписаний. Повний
розрахунок позивачем здійснено 21.01.2005
p.,  але зареєструвати договір не може у зв'язку з відсутністю
грошових коштів. Після укладення договору,
протоколом про накладення арешту на майно на виконання постанови від 25.02.2004 р. накладено
арешт на майно,  а саме на 1А частину
квартири АДРЕСА_1.

Уповноважений     представник     третьої
особи                 товариства     з
обмеженою

відповідальністю
«Вересень» на неодноразові запрошення у судове засідання не з'явився,  про час,
та місце розгляду справи товариство було повідомлено належним
чином,  про що свідчить розписка про
одержання судових повісток,  про
поважність причини неявки суд не повідомили.

Виходячи
з наведеного,  суд вважає,  що рішення у справі можливо постановити при
проведенні попереднього судового засідання,
що відповідає положенням  ст.  224
ЦПК України.

Відповідно
до ч. 4  ст.  130 ЦПК України при
визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку,  встановленому
ст. 174 цього Кодексу. Згідно з ч.4
ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності
для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Заслухавши
пояснення осіб,  що приймали участь у
справі,  дослідивши матеріали
справи,  суд вважає,  що позов обґрунтований та підлягає
задоволенню,  оскільки відповідно до ч. 2  ст.  220 ЦК України якщо
сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору,  що

2

підтверджується
письмовими доказами,  і відбулося повне
або часткове виконання договору,  але
одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення,  суд може визнати такий договір дійсним.

Судом
встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Згідно
свідоцтва про право власності на житло від 27.07.1993 р. квартира АДРЕСА_1
належала на праві приватної спільної (сумісної) власності ОСОБА_1,  ОСОБА_3,
ОСОБА_2,  що зареєстровано ХД БТІ
за № 1119 та 12.08.1993 р. внесено в
реєстрову книгу № 3.

Після
смерті ОСОБА_3.,  23.01.2004 р. між ОСОБА_2
та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу Уі частини двокімнатної квартири АДРЕСА_1.,  а саме 1/3
частини відповідно до свідоцтва про право власності на житло від
27.07.1993р. та за правом спадщини за законом 1/6 частини цієї квартири.

Згідно
п.4.1. Договору відповідач зобов'язаний оформити правовстановлюючі документи на
1/6 частини
квартири по праву спадщини за законом.

16.03.2004р.
відповідач отримав свідоцтво про право спадщини за законом на майно,  а саме на 1/6 частини двокімнатної квартири АДРЕСА_1,  про що 23.08.2004
р. ХД БТІ видано витяг про право власності на нерухоме майно НОМЕР_2.

Позивачка,  у відповідності до свідоцтва про права
власності за законом від 16.03.2004
р. отримала від спадкодавця 1/6
частини двокімнатної квартири АДРЕСА_1,  про що 23.03.2004р. ХД БТІ видано витяг про
право власності на нерухоме майно НОМЕР_1.

П.2.1 договору
встановлена вартість предмету договору в розмірі 5000, 00 грн..

П.3.1.
договору встановлений порядок розрахунку,
а саме частина в сумі 3000,
00 гривень сплачується в момент підписання Договору,  а інша частина у розмірі 2000, 00 гр. на протязі
одного року в строк до 23.01.2005
р.

Відповідно
до п.3.2. договору факт розрахунку підтверджується розписками,  які підписуються сторонами.

Згідно
розписок від 23.01.2004 р. та 21.01.2005 р. позивачем
повністю сплачена сума за договором від 23.01.04
p.,  що у відповідно до п. 1  ст.  202
ЦК України свідчить про виконання сторонами договору та дій,  які спрямовані на набуття,  зміну та припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно
до п.1  ст.  626
ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін,  спрямована на встановлення,  зміну або припинення цивільних прав та
обов'язків.

ст. 629 ЦК
України обумовлено,  що договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно
до  ст.  655
ЦКУ за договором купівлі -
продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно
(товар) у власність другій стороні (покупцеві),
а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити
за нього певну суму.

ст.  657
ЦКУ передбачає письмову форму,
нотаріальне посвідчення та державну реєстрацію договорів купівлі -
продажу земельної ділянки,  єдиного
майнового комплексу,  житлового будинку
(квартири) або іншого нерухомого майна.

З
наявних матеріалів справи вбачається,  що
дії відповідача свідчать про ухилення від нотаріального оформлення договору
купівлі - продажу від 23.01.04 р,
укладеного між ОСОБА_2 та позивачкою,
яка повністю виконала обов'язки,
покладені на неї договором.

П.1  ст.  638 ЦК України
встановлено,  що договір є
укладеним,  якщо сторони в належній формі
досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови
про предмет договору,  умови,  що визначені законом як істотні або є
необхідними для договорів даного виду,  а
також усі ті умови,  щодо яких за заявою
хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договором
купівлі - продажу від 23.01.04 р. досягнуті всі істотні умови,  а саме визначений предмет,  досягнута згода щодо вартості    нерухомості,  та інші умови,  якими є порядок

3

передачі
майна,  права та обов'язки сторін,  відповідальність,  строк дії та інші положення,  визначені реквізити сторін.

Відповідно
до п.3  ст.  334
ЦК України право власності на майно за договором,  який підлягає нотаріальному посвідченню,  виникає у набувача з моменту такого
посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання
договору,  не посвідченого нотаріально
дійсним.  Ч. 4 цієї ж статті встановлено,  якщо договір про відчуження майна підлягає
державній реєстрації,  право власності у
набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Пунктом 6.8. спірного
договору купівлі - продажу
встановлена обов'язковість нотаріального посвідчення.

Відповідно
до  ст.
203 ЦК України
спірний договір укладено відповідно до актів чинного законодавства,  зміст відповідає вимогам закону,  з відповідним обсягом дієздатності у сторін.
Волевиявлення учасників є вільним,
оскільки досягнуто та виконано всі вище перелічені істотні умови
договору,  що відповідає їх внутрішній
волі,  про що свідчать письмові докази по
справі. Правочин спрямований на реальне настання наслідків. Однак сторонами не додержано встановленої
форми за вини відповідача,  оскільки
відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення.

Визнання
договору купівлі-продажу дійсним,  породжує перехід права власності на
майно,  а саме на 1/2 частини
двокімнатної квартири АДРЕСА_1 до
позивачки.

Відповідно
до  ст.
59 Закону
України «Про виконавче провадження» особа,
яка вважає,  що майно,  на яке накладено арешт,  належить їй,
а не боржникові,  може звернутися
до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з - під арешту.

Відповідно
до п. 4-4 Постанови
Пленуму ВСУ від 27 серпня 1976 р. № 6 «Про судову
практику в справах про виключення майна з опису» при розгляді справи суд
зобов'язаний звертати увагу на те,  чи
додержані відповідною службовою особою вимоги закону про опис майна.

У
відповідності до  ст. 62 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі звернення стягнення на будинок,  квартиру,
приміщення,  земельну ділянку
державний виконавець запитує відповідні місцеві органи виконавчої влади та
органи місцевого самоврядування про належність зазначеного майна боржникові на
праві власності та його вартість,  а
також запитує нотаріальний орган,  чи не
знаходиться це майно під арештом.

Службова
особа наклала арешт на 1/2 частини квартири за відсутності правовстановлюючих
документів у відповідача,  не звернула
уваги на те,  що на час винесення
постанови про накладення арешту на майно,
відповідач правовстановлювальних документів на вказану частку не мав.

Згідно
до п. 1  ст.  316 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею,  незалежно від волі інших осіб.

П.1  ст. 317 ЦК
України власникові належать права володіння,  користування та розпорядження майном.

П.1  ст. 319 ЦК
України та  ст.  4
Закону України «Про власність» передбачено,
що власник володіє,  користується
та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

ст.  48 Закону України
«Про власність» встановлено право власника вимагати усунення буд-яких порушень
його права. Захист права власності здійснюється судом.

ст.  55 Закону України
«Про власність» встановлено,  що власник
не може бути позбавлений права на своє майно,
крім випадків,  передбачених цим
Законом та іншими законодавчими актами України.

Таким
чином,  майно,  що є предметом договору від 23.01.04 р. підлягає
звільненню з під-арешту,  накладеного на
виконання постанови від 25.02.2004
p.,  яким забезпечено цивільний позов за кримінальною справою № 500045-03,  відповідно до якого ТОВ «Вересень» просить стягнути з
відповідача грошові кошти у розмірі 16400,
00 грн.

Керуючись  ст.
ст. 202, 203, 220, 334, 626,
629, 638, 655, 657 ЦК України,  Законом
України «Про власність» та Законом України «Про виконавче провадження»,   ст. . ст. 130,  174
ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовну
заяву ОСОБА_1 задовольнити.

4

Визнати
договір купівлі - продажу
від 23.01.2004 року,  укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 1/2 частини
двокімнатної квартири АДРЕСА_1 - дійсним.

Визнати
за ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3)
право власності на 1/2
частини двокімнатної квартири АДРЕСА_1.

Звільнити
1/2 частину
двокімнатної квартири АДРЕСА_1 з-під
арешту,  накладеного постановою
оперуповноваженого УБОП УМВД України в Херсонській області про арешт майна
боржника від 25.02.2004 р.

Рішення
суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду
Херсонської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10- денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів
апеляційної скарги,  з подачею її копії
до апеляційної інстанції.