Справа № 22-3355 / 2007р.                                                     Головуючий у 1 інстанції: Кучерук І.Г.
Суддя-доповідач  Маловічко С. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16 жовтня 2007 року                                                                                   м. Запоріжжя

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області
у складі:

Головуючого:    Бондара В.О.

Суддів:                  Маловічко С В.

Прокопенка О.Л. При секретарі:   Бабенко Т.І. з участю адвоката ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні   цивільну справу   за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 27 липня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, треті особи: Запорізьке МРЕВ-1 УДАІ   України   в
Запорізькій   області,   Центральна
універсальна   біржа   "Запоріжжя", Приватний нотаріус ОСОБА_5,     ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про
визнання недійсним договору . купівлі-продажу, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2006 року ОСОБА_2звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Запорізьке МРЕВ-1 УДАІ України в
Запорізькій області, Центральна універсальна біржа
"Запоріжжя", Приватний нотаріус ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання недійсним договору купівлі-продажу.

В позові зазначала, що з грудня 1992 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_9. За
час шлюбу ними було набуте спільно майно, до якого
належить і придбаний чоловіком за спільні кошти автомобіль ВАЗ-2103 ЗНГ, 1978 р.в., державний номер НОМЕР_1.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9.. помер. За спливом деякого
часу вона дізналась, що 11.08.2005 року її чоловік без її згоди продав належний їм на праві спільної сумісної власності
автомобіль ОСОБА_3, уклавши з ним договір
купівлі-продажу № 003816 посвідчений ЦУБ "Запоріжжя".
Відповідач встиг перереєструвати автомобіль на своє ім»я та отримати свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 від 11.08.2005 року, в
зв»язку з чим автомобілю був присвоєний новий державний номер НОМЕР_3.

Просила визнати недійсним договір купівлі-продажу від 11.08.2005р., як
укладений з порушенням законодавства, тобто без
її згоди як дружини на відчуження автомобіля, визнати недійсною державну
реєстрацію автомобіля за ОСОБА_3, визнати дійсною попередню державну реєстрацію спірного автомобіля за ОСОБА_9,
визнати недійсним свідоцтво НОМЕР_2 від 11.08.2005р. про реєстрацію автомобіля
за ОСОБА_3, зобов»язати Запорізьке МРЕВ УДАЇ УМВС України в
Запорізькій області видати їй дублікат свідоцтва про реєстрацію
автомобіля за ОСОБА_9

В подальшому уточнила позов наступним чином. Враховуючи, що 11.08.2005р. автомобіль
був проданий від імені ОСОБА_9 ОСОБА_4, який діяв за Генеральною довіреністю від 09.08.2005р., просила визнати недійсною цю
довіреність та

2

договір купівлі-продажу від 11.08.2005р., як вчинені з порушенням сімейного
законодавства, тобто за відсутності її згоди як
дружини на відчуження спільного майна подружжя. Крім того, позивач
вважає, що під видачу Генеральної довіреності фактично здійснено відчуження автомобіля, а тому ця довіреність
фактично є удаваним правочином, який приховує договір купівлі-продажу.

Змінений позов не містив інших вимог, крім зазначених, тому ухвалою
Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 2
квітня 2007р. прийнята відмова від частини позовних вимог ОСОБА_2, а саме: про визнання недійсною державної реєстрації
автомобіля ВАЗ-2103 ЗНГ за ОСОБА_3, визнання
дійсною попередньої державної реєстрації автомобіля за
ОСОБА_9, визнання недійсним свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 від 11.08.2005р., зобов»язання МРЕВ-1 видати ОСОБА_2
дубліката свідоцтва про реєстрацію автомобіля ВАЗ-2103 ЗНГ
на ім»я ОСОБА_9, провадження в цій частині справи закрито.
Зазначена ухвала не оскаржувалась.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 липня 2007 року у задоволені
позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2просила скасувати рішення та постановити нове рішення,
яким задовольнити заявлені позовні вимоги.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.. 308 ЦПК України Апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що спірний автомобіль ВАЗ-2103 ЗНГ, 1978р.в., кузов
НОМЕР_4, двигун НОМЕР_5, жовтого кольору
придбаний подружжям ІНФОРМАЦІЯ_2 в період шлюбу,
а отже, незалежно від його державної реєстрації на ім»я чоловіка ОСОБА_9, є спільним сумісним майном подружжя у відповідності до
ст. 60 СК України.

З серпня 2005р. ОСОБА_9 знаходився на стаціонарному лікуванні в медичному закладі,
а 08.02.2006р. помер, не залишивши заповіту.

Спадкоємцями першої черги після його смерті є його дружина ОСОБА_2, малолітня дочка ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, мати ОСОБА_8,
батько ОСОБА_7, син ОСОБА_6, які звернулись з
заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

При визначенні кола спадкового майна виявилось, що за
життя ОСОБА_9

розпорядився спірним автомобілем, оформивши 09.08.2005р.
генеральну довіреність на ім»я

ОСОБА_4, якою передбачалось право на продаж автомобіля.

11.08.2005р. ОСОБА_4, діючи від імені ОСОБА_9, за біржовою угодою купівлі-продажу продав спірний автомобіль ОСОБА_3 за 1000
грн.

У відповідності до вимог ч. 1, 2 ст. 65 СК України, подружжя
розпоряджається спільним майном за взаємною згодою,
при укладенні договорів одним з подружжя вважається,
що він діє за згодою другого з подружжя, який однак має право на оспорювання
дійсності такого договору у судовому порядку з підстав його укладення без його
згоди.

Як вбачається з матеріалів справи, пояснень осіб, що приймають участь у
справі, ОСОБА_9 не отримав від дружини
простої письмової або нотаріально посвідченої згоди на продаж автомобіля, як це передбачено ч. 3 ст. 65 СК України.

, Проте
пояснення позивача ОСОБА_2, надані    в
суді першої та апеляційної інстанцій,
свідчать про те, що влітку 2005р. перед загостренням захворювання та попаданням

3

в лікарню її
чоловік обговорював з нею питання про продаж автомобіля в зв»язку з поганим станом свого здоров»я. ОСОБА_2пояснила, що вона не була
проти відчуження автомобіля, але не бажала продавати його саме ОСОБА_4

З серпня 2005р. ОСОБА_9 знаходився в лікарні з приводу тяжкого
захворювання, зокрема, деякий час в реанімації.
Отже, сам не міг продати автомобіль, тому 09.08.2005р. надав довіреність на його продаж ОСОБА_4, який здійснив від його імені
продаж автомобіля за 1000 грн.

Позивач ОСОБА_2, посилаючись на те, що на підставі генеральної довіреності було фактично вчинено договір купівлі-продажу, не довела
у відповідності до вимог ст.ст. 59, 60 ЩІК України ці обставини, які
не можуть за законом підтверджуватись свідоцькими поясненнями, а
лише письмовими доказами.

Згідно Інструкції про здійснення нотаріальних дій при оформленні
односторонніх угод, якими, зокрема, є довіреності,
нотаріус не зобов»язаний перевіряти їх на предмет відповідності до
норм СК України.

Відповідно до ч. З ст. 61 СК України, якщо одним з подружжя укладено
договір в інтересах сім»ї, то гроші, інше
майно, які були одержані за цим договором, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. У відповідності до
ч. 4 ст. 65 GK України, договір, укладений одним з подружжя в інтересах сім»ї, створює
обов»зки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в
інтересах сім»ї.

Колегія вважає, що укладений ОСОБА_9 в особі ОСОБА_4 договір
купівлі-продажу здійснено в інтересах сім»ї, а тому гроші у розмірі 1000 грн.,
отримані ОСОБА_9 за проданий автомобіль є спільними
коштами подружжя. Ці кошти витрачені ОСОБА_9 на
своє лікування, тобто також в інтересах сім»ї, оскільки його дружина ОСОБА_2не
мала грошей на його лікування та не сплачувала витрат, пов»язаних з лікуванням свого чоловіка, який протягом півроку до своєї
смерті знаходився у лікарні. Зазначене випливає, зокрема, з
пояснень самої позивачки у судах першої та апеляційної інстанцій. Отже,
витрачаючи отримані за проданий автомобіль кошти на своє лікування, ОСОБА_9 фактично звільнив від цих витрат свою дружину,
тобто діяв в, інтересах сім»ї.

Крім того, в заві про прийняття спадщини ОСОБА_2, якій був розтлумачений зміст ст.ст. 60, 63 СК України, відмовилась від отримання
свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, і
в позові відстоює лише своє право як спадкоємець, що випливає зі
змісту позову та особистих пояснень позивача у суді.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд дійшов правильного
висновку про відмову в позові, порушень при
розгляді справи норм матеріального і процесуального права, які могли б привести до її неправильно вирішення, судом не допущено,
а деякі формальні помилки в мотивації
суттєво не впливають на загальні висновки суду, тому у відповідності до ст.ст. 307,308 ЦПК України рішення суду слід залиши без
змін.

Керуючись ст.ст. 307,308,313,314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА   :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 липня 2007 року по
цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена до Верховного
Суду України в касаційному порядку протягом двох місяців.