Справа №2-219/2007року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

15 травня   2007
року                                                                          м.  Хотин

Хотинський
районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді - Ватаманюк Р.В.
при секретарі - Новицький
М. З. сторін:

позивач -ОСОБА_1.; відповідачі: - ОСОБА_2.,  ОСОБА_3; представник відповідача ОСОБА_2. - ОСОБА_5.;

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Хотині Чернівецької області цивільну справу за позовомОСОБА_1. до
ОСОБА_2- та ОСОБА_3 про визнання договору купівлі продажу недійсним та
стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В фудні
2005 року ОСОБА_1 подав позов до ОСОБА_2 і ОСОБА_3,  який в жовтні 2006 року виклав в новій
редакції,  про визнання недійсним
договору купівлі-продажу автомобіля "Фольксваген пассат",  стягнення вартості автомобіля та вартості
ремонту,  відшкодування моральної шкоди.

Посилався на
такі обставини.

18 квітня 2005 року він
познайомився із ОСОБА_2.,  який мав намір
продати автомобіль. Спеціаліст ОСОБА_4. оглянув машину,  сказав,
що вона потребує ремонту,  який
можна зробити.

Автомобіль був
зареєстрований на ОСОБА_3,  а ОСОБА_2 мав
від нього довіреність на право розпорядження автомобілем від 15.04.2005 року.

Він передав
ОСОБА_2.   11 110 грн.    за
автомобіль,  що відповідало 2 200 доларів США.

У
нотаріуса вони з ОСОБА_2. оформили довіреність на нього -ОСОБА_1. та його
дружину ОСОБА_6. ,  з правом продажу
автомобіля.

Позивач
відремонтував автомобіль,  на що затратив
800 грн.
Після чого звернувся до МРЕВ УДАІ УМВС Чернівецької області для переоформлення
автомобіля на себе. Там йому повідомили,
що автомобіль перебуває у розшуку. Власник автомобіля ОСОБА_3. 6.10.2005 року скасував
доручення,  видане ОСОБА_2.

Працівники
міліції забрали у нього автомобіль.

ОСОБА_2.
визнав отримання від нього грошей за автомобіль,  передав автомобіль йому.

Витративши
гроші на придбання автомобіля,  він ним
не користувався. Сім'я зазнала-*ісихічного стресу. Доводиться докладати багато
зусиль для організації свого життя,
повернення грошей. Відповідачі не з'являються на суд,  користуються його грішми. Все це завдало йому
моральної шкоди.

На
підставі викладеного,  просить суд
визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля "Фольксваген пассат",  1986 року випуску,  номерний знак НОМЕР_1,  укладений
між ним та ОСОБА_2. і ОСОБА_3.

Стягнути
з ОСОБА_2. і ОСОБА_3 на йор користь вартість автомобіля в сумі 11 110 грн.,  вартість ремонту в сумі 800 «грн.,  3000
грн. у відшкодування моральної шкоди та витрати,  пов'язані з розглядом справи.

В
судовому засіданні позивачОСОБА_1 посилаючись на викладене позов підтримав.

Відповідач
ОСОБА_2. подав суду заперечення,
посилаючись на наступне.

Згідно  ст.  655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві),  а покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

При
передачі автомобіля позивачу ОСОБА_1. було оформлено тільки довіреність,  яка нотаріально засвідчена,  а не договір купівлі-продажу. Щодо грошей за
автомобіль,  що нібито передані були йому
ОСОБА_1 за продаж автомобіля,  то
вважає,  що жодних підтверджуючих
документів не було надано позивачем в суді,
ні при першому розгляді,  ні при
розгляді апеляційної скарги 30.08.2006 року,
ні при новому розгляді 11.12.2006р. в Хотинському районному суді,  ні при повторному розгляді апеляційної
скарги.

Крім
цього,  при продажу автомобіля його
необхідно знімати в органах МРЕВ УДАІ з обліку і оформляти на товарній біржі
письмовий договір купівлі-продажу або довідку-рахунок. Чого зроблено не
було,  а відповідно і не було укладено
жодного договору купівлі-продажу.

Також
посилається на те,  що згідно ч.3  ст.  208 ЦК України « Правочини,  які належить вчиняти у письмовій формі» 1.
У письмовій формі належить вчиняти:

3. Правочини фізичних осіб між; собою на суму,  що перевищує у двадцять і більше разів розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Позивач
зазначає,  що договір був укладений на
суму 2 200 доларів США,
тобто 11
110 грн.,  що складає більше як двадцять
розмірів неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Тобто такий договір
купівлі-продажу повинен був вчинятися тільки в письмовій формі.

Стосовно
письмового пояснення на ім'я дільничного інспектора. На момент відібрання у
нього письмового пояснення дільничним інспектором він був взагалі розгубленим і
не розумів що коїться,  і чому до нього є
якісь претензії. Дільничному він пояснював,
що автомобіль не продавав,  а
передав у користування,  але дільничний
інспектор продиктував що саме потрібно написати в поясненні. І тому пояснення
він написав під диктовку дільничного інспектора,  оскільки той пояснив,  що так буде краще. Тобто вважає,  що його було введено в оману.

Стосовно
того,  що він і його дружина нібито
стверджували в судовому засіданні 31.03.2006
року. В судовому засіданні 31.03.2006
року він і його дружина пояснили,  що
грошей за продаж автомобіля в сумі 2200
доларів США він не
отримував,  і що автомобіль ОСОБА_1. він
не продавав,  а передав у користування на
що було видано тільки довіреність,  а не
договір купівлі-продажу.

Цей
протокол судового засідання він не прочитав,
і не знав що там було зазначено,
оскільки суддя надав його на підпис і сказав підписуйте швидше бо немає
часу.

Стосовно змісту апеляційної скарги на рішення Хотинського районного суду

від 03.05.2006 року і
того,  що в скарзі є посилання на аркуші
справи протоколу,  що

нібито спростовує те,  що він не
ознайомлений з протоколом судового засідання,

пояснює,  що апеляційну скаргу на
рішення суду від 03.05.2006
року готувала

адвокат від послуг якої він пізніше відмовився,  оскільки були відозри,  що адвокат

у змові з ОСОБА_1 і в апеляційній скарзі усе було написано так як було

вигідно позивачу,  а не так як було
насправді.

Також
просить суд взяти до уваги,  що позивач спочатку
просив суд визнати договір купівлі-продажу дійсним,  пізніше недійсним,  після змінював суми в частині стягнення
коштів,  що нібито були витрачені на
ремонт автомобіля,  а також в частині
стягнення моральної шкоди. Тобто позивач такими діями перешкоджає
належному,  справедливому,  неупередженому та своєчасному розгляду і
вирішення даної цивільної справи. І взагалі при повторному розгляді даної
справи

11.12.2006р. в Хотинському районному суді
Чернівецької області було встановлено та доведено,  що не було ніякого договору купівлі-продажу
автомобіля.

В
судовому засіданні відповідач ОСОБА_2. та його представник посилаючись на
викладене позов не визнали.

ВідповідачОСОБА_3
в судове засідання не з'являвся,  хоча
викликався належним чином.  Про причину
неявки суд не повідомив. Доказів чи клопотань не подав.

Судом допитані
свідки:

ОСОБА_7,  який пояснив,
що як і від позивача так і від відповідача (з обома знайомий),  йому було відомо,  про продаж вказаного автомобіля ОСОБА_2.
ОСОБА_1. за 2 200 доларів США;

ОСОБА_4,  який пояснив що позивачОСОБА_1 просив його
оглянути вказаний автомобіль,  який мав
намір придбати і придбав у відповідача за 2
200 доларів США;

ОСОБА_6,  яка дала аналогічні пояснення.

Судом
дослідженні письмові докази,  які
знаходяться в матеріалах цивільної справи:

·
довіреність ВСВ№320045 від 15.04.2005 року,  згідно якої
ОСОБА_3. уповноважує ОСОБА_2. розпоряджатися,
в т.ч. керувати,  зняти з обліку та продати за ціну та на
умовах на його розсуд,  належний йому на
підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 виданого Глибоцьким МРЕВ УДАІ УМВСУ
Чернівецької області 15 березня 1995 року автомобілем «ФОЛКСВАГЕН ПАССАТ»,  випуску 1986 року,  двигун НОМЕР_3
(а.с.  5).

·
довіреність ВСА №662197
від 18.04.2005 року,  згідно якої ОСОБА_2. уповноважує ОСОБА_1. та
ОСОБА_6.  розпоряджатися тим же
автомобілем(а.с.  6);

·
заява ОСОБА_3 про відміну довіреності на вказаний
автомобіль на ОСОБА_2. (а.с. 7);

·

·
постанова про відмову в порушенні кримінальної справи від
10.10.2005 року за
заявою ОСОБА_1. (а.с. 9)

·
довідка Державного Ощадного Банку України,  про офіційний курс долара США до гривні
України (а.с.  10)

·
письмове пояснення від 9.10.2005 року відібране працівником міліції у ОСОБА_2.,  де він вказує,  що продав вказаний автомобіль ОСОБА_1.
(а.с.  61);

·
протокол судового засідання (а.с. 76) згідно якого
відповідач ОСОБА_2.,  пояснив суду,  що він продав автомобіль ОСОБА_6 по
дорученню,  за продану машину отримав 2 200 доларів США; згідно цього ж
протоколу (а.с. 77) свідок ОСОБА_8.,
пояснила суду,  що її чоловік
продав автомобіль ОСОБА_1. за 2
200 доларів США по дорученню.

·
Апеляційна скарга ОСОБА_2. (підписана ним особисто) на
рішення Хотинського районного суду від 3.05.2006
року (а.с.  91-93),  зі змісту якої слідує,  що відповідач визнає факт отримання грошей
від позивача за продаж автомобіля;

Суд,  заслухавши пояснення сторін,  свідків,
перевіривши матеріали справи та дослідивши докази,  прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_3.
на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 виданого Глибоцьким МРЕВ УДАІ
УМВСУ Чернівецької області 15 березня 1995 року являвся власником автомобіля
«ФОЛКСВАГЕН ПАССАТ»,  випуску 1986
року,  двигун НОМЕР_3
(а.с.  5) і згідно довіреності ВСВ№320045
від 15.04.2005 року,  уповноважив
ОСОБА_2. розпоряджатися,  в т.ч.
керувати,  зняти з обліку та продати за
ціну та на умовах на його розсуд. Даний факт сторонами не оспорюється.

ОСОБА_2.
в свою чергу домовився про продаж вказаного автомобіля позивачу ОСОБА_1. за 2 200 доларів США (що на той час
відповідало 11110 фн.) У
квітні 2005 року ОСОБА_2. отримав від ОСОБА_1. 2 200 доларів США в оплату за
вказаний автомобіль і передав йому автомобіль,
оформивши при цьому довіреність ВСА №662197 від 18.04.2005 року,  якою уповноважив ОСОБА_1. та ОСОБА_6.  розпоряджатися автомобілем. ОСОБА_1 прийняв
автомобіль і користувався ним.

Факт
передачі грошей за купівлю автомобіля підтверджується: власноручно підписаним
поясненням ОСОБА_2. працівнику міліції; констатовано в постанові про відмову в
порушенні кримінальної справи по заяві ОСОБА_1.; протоколом судового засідання
Хотинського районного суду від 31.03.2006
року,  згідно якого відповідач
ОСОБА_2.,  пояснив суду,  що він продав автомобіль ОСОБА_6 по
дорученню,  за продану машину отримав 2 200 доларів США; зпдно цього ж
протоколу свідок ОСОБА_8.,  пояснила
суду,  що її чоловік продав автомобіль
ОСОБА_1. за 2 200 доларів США по дорученню;
апеляційною скаргою ОСОБА_2. (підписана ним особисто) на рішення Хотинського
районного суду від 3.05.2006 року,  зі
змісту якої також слідує,  що відповідач
визнає факт отримання грошей від позивача за продаж автомобіля. Факт зміни
показів відповідачем ОСОБА_2. суд розцінює як намагання уникнути цивільної
відповідальності.

В
подальшому ОСОБА_3. через спір 3
ОСОБА_2. відмінив довіреності на вказаний автомобіль на ОСОБА_2.,
що призвело до вилучення спірного автомобіля у ОСОБА_1.
Дії Шершня,  як власника автомобіля,  сторонами не оспорюються,  так само як не ставиться питання про визнання
права власності на автомобіль.

До таких
правовідносин підлягають застосуванню такі правові норми. Стаття 202 ЦК України «Поняття
та види правочинів» 1. Правочином
є дія особи,    спрямована на
набуття,    зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Стаття 203
ЦК України «Загальні вимоги,  додержання
яких є необхідним для чинності лравочину»

4.
Правочин             має    вчинятися
у    формі,     встановленій    законом.

Стаття 208 ЦК України
«Правочини,  які належить вчиняти у
письмовій формі»

1. У письмовій дЬормі належить вчиняти:

3) правочини
фізичних осіб між собою на суму,  що
перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян.

Стаття 657. Форма окремих
видів договорів купівлі-продажу 1.   Договір   купівлі-продажу земельної ділянки,
єдиного майнового комплексу, житлового будинку     (квартири)     або
іншого

нерухомого    майна    укладається    у письмовій      формі                        і            підлягає

нотаріальному
посвідченню та державній реєстрації.

Стаття 215 ЦК України
«Недійсність правочину» 1.   Підставою   недійсності
правочину  є      недодержання      в
момент вчинення     правочину     стороною     (сторонами)   вимог,
які  встановлені частинами першою - третьою,    п'ятою та
шостою   статті   203   цього Кодексу.

Стаття 216 ЦК України «Правові
наслідки недійсності правочину».

1.  Недійсний правочин не створює юридичних наслідків,  крім тих,
що

пов'язані з його недійсністю.

Уразі
недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все,  що вона одержала невиконання
цього правочину,  а в разі неможливості
такого повернення,  зокрема тоді,  коли одержане полягає у користуванні майном,  виконаній роботі,  наданій послузі,  -відшкодувати
вартість того,  що одержано,  за цінами,
які існують на момент відшкодування.

2.    Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій

стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди,  вони

підлягають відшкодуванню винною стороною.

За
наведених обставин суд приходить до висновку,
що між ОСОБА_2. та ОСОБА_1 фактично був укладений договір купівлі - продажу
автомобіля,  який слід визнати не
дійсним.  Вимог про визнання вказаного
договору дійсним сторонами не ставилось.

Суд вважає,  що права ОСОБА_1. були порушені і підлягають
захисту.

Договір
купівлі продажу автомобіля «ФОЛКСВАГЕН
ПАССАТ»,  випуску 1986 року,  двигун НОМЕР_3 між ОСОБА_1
таОСОБА_2 слід визнати не дійсним.  При
цьому слід відмовити у визнанні недійсним такого договору зОСОБА_3,  оскільки судом встановлено,  що останній діяв на підставі і у
відповідності до закону,  реалізовуючи
своє права власності. Доказів противного позивачем не надано. Теж стосується і
інших вимог позивача до відповідача ОСОБА_3

З
відповідача ОСОБА_2. слід стягнути на користь позивача ОСОБА_1. 11110 грн. отриманих
коштів за продаж автомобіля.

Також на
користь позивача підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2. понесені ним
судові витрати,  пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог.

Вимога
позивача про стягнення коштів в сумі 800
грн. в рахунок відшкодування витрат на ремонт автомобіля,  до задоволення не підлягає,  оскільки позивачем не наданого доказів щодо
понесених витрат.

Так само
не підлягає до задоволення вимога позивача про відшкодування завданої моральної
шкоди,  оскільки не базується ні на
законі,  ні на договорі. Вчиняючи
завідомо нікчемний правочин з відповідачем,
позивач розумів невідповідність таких дій закону,  і не вжив ніяких заходів до захисту своїх
прав. Відшкодування завданих матеріальних збитків,  в даному випадку,  є достатнім заходом захисту порушених прав позивача.

Таким
чином,  суд вважає,  що позов підлягає до задоволення частково.

Керуючись  ст.
ст.  209,
212-215 ЦПК України,  -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити
частково.

Визнати
недійсним договір купівлі продажу автомобіля «ФОЛКСВАГЕН ПАССАТ»,  випуску 1986 року,  двигун НОМЕР_3 між
ОСОБА_1 таОСОБА_2,  відмовивши у визнанні
недійсним такого договору зОСОБА_3.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 11
110 фн. - кошти
отримані за продаж (вартість) автомобіля «ФОЛКСВАГЕН ПАССАТ»,  випуску 1986
року,  двигун НОМЕР_3.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування сплачених ним: 111.10 грн. - державного мита
та 30 грн. - витрат
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи,  відмовивши в стягненні - 38 грн. за
безпідставністю.

В стягненні цих
сум   із ОСОБА_3 відмовити за
безпідставністю.

В
стягненні з ОСОБА_2. та ОСОБА_3. 800
грн. в рахунок відшкодування витрат на ремонт автомобіля відмовити за
безпідставністю.

В
стягненні з ОСОБА_2. та ОСОБА_3. 3000
грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди відмовити за
безпідставністю.

Рішення
може бути оскаржене у апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду
через Хотинський районний суд.

Заяву
про апеляційне оскарження може бути подано протягом десяти днів,  з дня оголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду подасться протягом двадцяти днів з дня подачі заяви про
апеляційне оскарження.