Справа-22ц-7261-2007 р.                                 Головуючий
у 1 інстанції : Ступін І.М.
: 16                                                               Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

28
вересня 2007 року  Судова палата у
цивільних справах Апеляційного суду Донецької області

в
складі: головуючого - судді               Новодворської
О.І..

суддів                                                     Кіянової
С.В., Ювченко Л .П.

при
секретарі                                         Голубцові
А.В.

за
участю відповідачів                          ОСОБА_1.,
ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою генерального директора ВАТ "Красногорівський вогнетривкий
завод" на рішення Марийського районного суду від 25 січня 2007 року за
позовом ВАТ "Красногорівський вогнетривкий завод" до ОСОБА_1, ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Мар"їнського районного суду від 25 січня 2007 року позивачу відмовлено у
задоволенні позову до ОСОБА_1. та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги.

В
апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати і ухвалити нове по
суті позовних вимог, оскільки судом першої інстанції були порушені норми
матеріального права, не взято до уваги Закон України "Про реструктуризацію
заборгованості..." від 20.02.2003 року, крім того, Господарським судом
Донецької області 8.06.1999 року було відкрито провадження у справі про
визнання банкрутом підприємства, дебіторська заборгованість за
житлово-комунальні послуги склала 2096724 грн. і вона залишилася на балансі
заводу, на вказану суму нараховані податкові забов"язання, відповідачі ж
не звернулися до підприємства про укладення договору реструктуризації в
порушення закону.

В
судовому засіданні апеляційного суду відповідачі заперечували проти доводів
апеляційної скарги і просили залишити рішення суду без змін.

Позивач
в судове засідання не з"явився, будучи належним чином повідомлений про час
і місце розгляду справи, надав заяву з проханням слухати справу за його
відсутності.

Заслухавши
доповідача, пояснення відповідачів, перевіривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу позивача слід відхилити, а рішення
суду залишити без змін з наступних підстав.

При
розгляді справи, суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, що
склалися між сторонами і застосував закон у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права.

Розглядаючи
справу, суд першій інстанції встановив, що позивачем було надано комунальні
послуги відповідачам за адресою АДРЕСА_1,
але з 1999 року вони не вносили платежів, в зв"язку з чим станом на
1.08.2001 року заборгованість склала 696,27 грн. Відповідачі в судовому
засіданні заявили про застосування строків позовної давності і суд вважав
можливим їх застосувати відповідно до ч.3,4 ст.267 ЦК України.

При
таких обставинах, суд першій інстанції дійшов обґрунтованого висновку про
відмову позивачу у позові саме з підстав пропущення строку позовної давності.

Так,
позивач звернувся до суду з вказаним позовом 24 листопада 2006 року (а.с.2-3),
посилаючись на те, що заборгованість за комунальні послуги відповідачів
склалася за період з 1999 року до 1 серпня 2001 року.

Але, при цьому
не навів поважності причини пропуску строку.

, доводи, викладені в
апеляційній скарзі позивача не можна вважати підставою для поновлення строку,
оскільки вони не є поважними. Такі висновки суду обґрунтовані і зроблені у
відповідності з законом.

Відповідно
до п.6 Прикінцевих та Перехідних положень правила Цивільного Кодексу України
про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред"явлення яких,
встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим
Кодексом.

Відповідно
до ст.257 ЦК України
загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до
ч.3 ст.267 ЦК України
позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою
до винесення ним рішення.

Відповідно
до ч.4 та ч.5 ст.267 ЦК України
сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущенім
позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Доводи
апеляційної скарги позивача щодо поважності пропуску строку позовної давності,
апеляційний суд не може прийняти до уваги, оскільки викладені позивачем причини
не є поважними. Крім того, вони не спростовують висновків суду першої інстанції
з цього приводу.

Відповідно
до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись
ст.ст.307 ч.1 п.1, 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу генерального директора ВАТ "Красногорівський вогнетривкий
завод" відхилити.

Рішення
Марийського районного суду Донецькій області від 25 січня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.