Справа № 22ац-778/07р                               Головуючий у 1 інстанції Курбанова Н.М.
№ 5                                                            Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

06 листопада 2007р. колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в
складі:

головуючого Баркової
Л.Л.

Дяченка В.М.,
Трушкова М.М.

при
секретарі   Фік К.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу, відсотків за час прострочення виконання грошового
зобов'язання і відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою
представника позивача ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзівського районного суду м.
Маріуполя від 21 червня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2006
року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Зазначав,
що знаходився в шлюбі з відповідачкою з 1983 року до 1992 року. В 1987 році на
його сім'ю в складі дружини і двох синів була виділена трьохкімнатна квартира
АДРЕСА_1. У жовтні 2004 року вони з дружиною уклали договір згідно з яким він
виписується з квартири , а вона приватизує її і продає . Після отримання грошей
від покупця, передає йому 2000доларів США. На підтвердження угоди ОСОБА_2
написала розписку. Після його виписки з квартири відповідачка приватизувала її
і продала за 55200грн. Проте, виплачувати його частку , зазначену в угоді,
відмовилася. Просив стягнути з неї на його користь 10 600грн. за угодою,
моральну шкоду в сумі 5000грн, три відсотки річних з простроченої суми в
розмірі 1923,68грн і судові витрати.

Рішенням
Орджонікідзівського районного суду м. Маріуполя від 21 червня 2007 року в
задоволенні    позовних вимог відмовлено.

В
апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати,
позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Заслухавши
суддю - доповідача, пояснення ОСОБА_1, який доводи скарги підтримав,
заперечення ОСОБА_2, яка просила рішення суду залишити без зміни, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення, колегія суддів вважає, що скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних підстав.

2

Відмовляючи в
задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що на час написання
розписки спірна квартира не була сумісною власністю позивача і відповідачки,
тому у останньої не виникло зобов'язання, після продажу квартири, сплачувати
позивачу його частку, зазначену в розписці.

Проте погодитися
з таким висновком суду не можна.

Згідно із
вимогами статей 509, 526 ,530, 611, ЦК
України зобов'язанням с
правовідношення в якому одна сторона /боржник/зобов'язана вчинити на
користь другої сторони/ кредитора/ певну дію/ сплатити гроші тощо/ а кредитор
має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має
виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу
у встановлений строк. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки,
встановлені договором або законом.

Як вбачається із
матеріалів справи сторони під час шлюбу отримали трьохкімнатну квартиру.
Проживали в ній до жовтня 2004 року. 27 жовтня 2004 року між ними була укладена
угода згідно з якою ОСОБА_1 виписується з квартири, а ОСОБА_2 приватизує її,
продає і , після отримання грошей від покупця, сплачує йому суму еквівалентну
2000доларам США.

На виконання
угоди ОСОБА_1 02 листопада 2004року виписався із квартири, а ОСОБА_2 10
листопада 2004 року приватизувала її на своє ім'я і за договором купівлі
продажу від 11 грудня 2004 року продала за 55 200грн., що підтверджується
наявним у справі документами. ас. 14.25.61. Від виконання угоди, укладеної з
позивачем у порушення вимог закону відмовилася. . Ці обставини підтверджується
наявною у справі розпискою ОСОБА_2 від 27 жовтня 2004 року .

Доказів, які б
спростовували встановлені обставини відповідачка як суду першої інстанції так і
апеляційному суд не надала.

За таких
обставин вона зобов'язана була виконати взятий на себе обов'язок по сплаті
позивачу суми , вказаної у розписці. її посилання на те, що позивач не був
власником спірної квартири і не має права на долю в ній , яку вона
зобов'язалася виплатити після продажу квартири, є неспроможним, спростовується
дослідженими в судовому засіданні доказами. Дії позивача щодо виписки з
квартири та згоди на її приватизацію без нього, були обумовлені письмовою
угодою між ним і ОСОБА_2 Квартира була приватизована через 8 днів після його
виписки з неї і продана через місяць після цього. Тобто, на час виконання
зазначених дій позивач, згідно з законом, ще не втратив право користування нею.
Те, що квартира на тої час не була їх сумісною власністю не звільняє
відповідачку від виконання взятих на себе зобов'язань.

Як вбачається із
договору купівлі - продажу квартири відповідачка отримала гроші за неї 11
грудня 2004 року. За змістом розписки, яку вона написала 27.X. 2004 року,
зобов'язалась відразу після отримання грошей, сплатити позивачу 2000доларів США
, що виходячи з курсу долару до гривні на час розгляду справи, 100 доларів США
за 505грн. складає 10 100грн., але не зробила цього.

Відповідно до
вимог статті 625 ЦК України
боржник , який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з нарахуванням трьох відсотків річних від
простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або
законом.

Даних
про встановлення іншого розміру відсотків у справі не має. Тому позивачка
зобов'язана  сплатити   позивачу
за  період з 12.12. 2004 року до
дня   ухвалення судом

3

рішення в цієї справи, до 6 листопада 2007 року за 34
місяця і 25 днів 879,50грн. 10 100грн. х 3% х 34місяца 25 днів/

Статтею 611 ЦК України
передбачено , що у разі порушення зобов'язання за договором настають правові
наслідки   у вигляді відшкодування
моральної шкоди.

З урахуванням
характеру правопорушення, глибини моральних страждань і вимог розумності та
справедливості , колегія суддів визначає розмір моральної шкоди , яка підлягає
відшкодуванню, в сумі 500грн.

Квитанцією про
оплату витрат з інформаційно - технічного забезпечення розгляду цивільної
справи підтверджені витрати позивача в розмірі 30 грн.

З урахуванням
зазначених обставин, колегія суддів приходить до висновку про часткове
задоволення позовних вимог, а саме стягнення боргу по зобов'язанню в сумі 10
100грн, трьох відсотків річних від простроченої суми за період з 12.12. 2004
року до 06.Х1. 2007 року - 879,50грн. , у відшкодування моральної шкоди 500грн
і судових витрат в сумі 30 грн. В решті частини позов задоволенню не підлягає.

Суд першої
інстанції , відмовляючи   в задоволенні
позову,   зробив це   у
порушення норм матеріального права, тому рішення суду підлягає
скасуванню з ухваленням нового. Керуючись ст.
ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія судців -

ВИРІШИЛА

Апеляційну
скаргу представника позивача ОСОБА_3 задовольнити частково. Рішення   Орджонікідзівського   районного суду м. Маріуполя від   21 червня 2007 року скасувати.

Позовні вимоги
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за зобов'язанням від 27 жовтня 2004 року суму боргу
в розмірі 10 100грн/десять тисяч сто грн/. три відсотки річних від простроченої
суми за період з 12.12.2004 року до 06. 11. 2007 року - 879,50грн / вісімсот
сімдесят дев'ять грн.. 50коп., у відшкодування моральної шкоди 500грн /
п'ятсот/ і судові витрати в сумі 30 грн., а усього 11 509,50грн / одинадцять
тисяч п'ятсот дев'ять грн.50коп.

Рішення
набирає чинності з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом
двох місяців в касаційному порядку.