Справа № 2-79 /2007
РІШЕННЯ

Іменем    України

м. Луцьк                                                                                              19
липня 2007 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області під
головуванням

судді                                                                                                  Барчука В.М.

за участі
секретаря                                                                           Петру
к К. В.

позивача                                                                          ОСОБА_1

представника
позивача                                                  ОСОБА_2

представника
відповідача ОСОБА_3                           ОСОБА_4

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за позовом ОСОБА_1 до
Підгайцівської сільської ради, сільського голови Підгайцівської сільської ради
ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 про зобов'язання привести у відповідність земельної
ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до
Підгайцівської сільської ради, голови Підгйцівської сільської ради ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 про зобов'язання
привести у відповідальність земельної ділянки, покликаючись на те, що в
листопаді 2003 року дізналась, що сільський голова без попередження з жителями
АДРЕСА_1 і відповідними органами Луцького району та розробниками плану забудови
с.Підгайці. провів зміну генерального плану забудови в частині виключення
внутрішньо-квартального проїзду, чим завдав значної шкоди, оскільки позбавив
права проїзду до своїх помешкань і земельних ділянок. Просила зобов'язати
сільського голову ОСОБА_5 та сільську раду с.Підгайці привести у відповідність
земельні ділянки до вимог діючого генерального плану забудови с.Підгайці і
відновити внутрішньо-квартальний проїзд між вул.П.Орлика та Князя Островського.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 змінила позовні вимоги, просила
визнати п.3 рішення Підгайцівської сільської ради від 18.09.1993 року № 59 незаконним;
визнати незаконним дії голови Підгайцівської сільської ради щодо внесення змін
до генерального плану забудови с.Підгайці від 1992 року, а саме: виключення із
проекту внутрішнього проїзду між вул.П.Орлика та Князя Островського та
приєднання вільних земель індивідуальної забудови; визнати частково недійсним
Державний й акт на право приватної власності на земельну ділянку, виданий на
ім'я ОСОБА_3 від 21.11.2003 року серія НОМЕР_1 в частині 382,5 м. кв. вздовж
краю земельної ділянки позначеної на державному актів Б-В; визнати частково
недійсним рішення Підгайцівської сільської ради № 61 від 16.03.1993 року
"Про виділення земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового
будинку ОСОБА_6" для користування в частині 382,5 м.кв. вздовж краю земельної
ділянки; зобов'язати Підгайцівську сільську раду і сільського голову ОСОБА_5
розмітити земельну ділянку в натурі для влаштування внутрішньо квартального
проїзду край якого має проходити по межі ділянки ОСОБА_3 позначеної на
вищевказаному акті лінією Б-В„ і по спільній межі земельних ділянок, виділених
ОСОБА_7 та ОСОБА_6, шириною в глиб земельних ділянок ОСОБА_3 та ОСОБА_8 на 8
метрів 50 сантиметрів, що дасть проїзд, який сполучатиме між собою вулиці
Пилипа Орлика та Князя Островського.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги позивача
ОСОБА_1 підтримала просила задовольнити їх в повному об'ємі.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 позовні вимоги не
визнав, просив відмовити в задоволенні позовних вимог позивача.

Представник Підгаєцької сільської ради в судове засідання не з'явився хоча
належним чином був повідомлений про місце та час розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача ОСОБА_2, представника
відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 дослідивши представлені по справі докази, суд
прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення.

Судом
установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

У 1992 році було складено генеральний план забудови с.Підгайці Луцького
району, замовником якого була сільська рада в особі її голови ОСОБА_5, а розробником
-проектний інститут "Волиньагропроект".

Рішенням Підгайцівської сільської ради № 83 від 05.04.1994 року ОСОБА_1
була виділена земельна ділянка (згідно генплану 1992 року) № 211 під забудову індивідуального
житлового будинку.

Згідно рішення сільської ради № 59 від 18.09.1993 року затверджено проект
детального планування північно-західного кварталу індивідуальної забудови
с.Підгайці, розробленого "Волиньагропроект" та п.3 даного рішення
дозволено сільському голові вносити корективи і зміни в проект кварталів за
погодженням з районною архітектурою.

Відповідно до ст.31, 37 п.1 Закону України "Про місцеві ради народних
депутатів та місцеве і регіональне самоврядування" від 26.03.92 р. голова
сільської ради організує підготовку і затверджує у встановленому порядку
проекти планування та забудови населених пунктів, їх генеральних планів,
проекти і титульні списки будов та об'єктів місцевого господарства, контролює
їх здійснення; керує проектами, будівельно-монтажними та ремонтно-будівельними
організаціями, що належать до комунальної власності.

Відповідно до ст.5 будівельних норм і правил 1986 р. та п.3. 16 Державних
будівельних норм України від 1994 р. внесення змін в затверджену містобудівну
документацію допускається тільки з дозволу органу, який затвердив її, при
відповідному обгрунтуванні та за погодженням з проектною організацією, що
розробила таку документацію, і головним архітектором району.

В листопаді 2003 р. позивач дізналася про рішення сільської ради та про те,
що до генерального плану забудови с.Підгайці у 1994 році були внесені зміни в
частині виключення внутрішньо квартального проїзду.

Після ліквідації проїзду, вивільнені землі були, відповідно до рішення
Підгайцівської сільської ради № 61 від 16.03.1993 року, передані в користування
ОСОБА_6 і
відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю від
21.11.2003 року НОМЕР_1 передані у власність ОСОБА_3

На думку суду, при внесенні змін до генерального плану забудови с.Підгайці
Луцького району в частині ліквідації внутрішньоквартального проїзду сільським
головою порушено вимоги Державних будівельних норм України, ліквідація проїзду
не була обґрунтована та погоджена з проектною організацією, а тому дії голови
Підгаєцької сільської ради слід визнати не законними.

Рішення про виділення земельної ділянки ОСОБА_6 було прийнято до
внесення змін в генеральний план с
Підгайці, а земельна ділянка ОСОБА_3 була придбана на підставі договору
купівлі-продажу від 07.06.2002 року у громадянина ОСОБА_9 та договору
дарування від 11.11.2003 року. Тому на думку суду в задоволені вимог про
визнання частково недійсними Державного акту на право власності на земельну
ділянку, видану на ім'я ОСОБА_3 та рішення Підгаєцької сільської ради №61 від
16.03.1993 року слід відмовити.

Керуючись ст. ст. З, 10, 57, 60, 208, 209, 215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити частково

Визнати дії голови Підгаєцької сільської ради щодо
внесення змін до генерального плану забудови с. Шдгайці від 1992 року, а саме,
виключення із проекту внутрішнього проїзду між вул. П.Орлика та Князя
Островського та приєднання вільних земель до земель індивідуальної забудови -
незаконними.

Зобов'язати Підгаєцьку сільську раду привести генеральний
план забудови кварталу 17-18 с
Підгайці у відповідності до існуючих державних будівельних норм України.

В частині визнання п.3 рішення Підгаєцької сільської ради від 18.09.1993
року № 59 незаконним відмовити.

В частині часткового визнання недійсним Державного акту
на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_3 від 21.11.2003
року -відмовити.

В частині часткового визнання недійсним рішення Підгаєцької сільської ради
№ 61 від 16.03.1993 року « Про виділення земельної ділянки для будівництва
індивідуального житлового будинку ОСОБА_6» - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду
Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подачі вІО строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до суду апеляційної
інстанцій або в порядку передбаченому ч.4 ст.295 ЦПК України.